Ухвала

іменем україни

29 березня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського національного технологічного університету про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації, за касаційною скаргою Чернігівського національного технологічного університету на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до Чернігівського національного технологічного університету про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2015 року по 12 лютого 2016 року та індексації за період з 29 травня 2015 року по 01 грудня 2015 року в загальному розмірі 62 561 грн 87 коп.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 28 травня 2015 року вона була звільнена з роботи в зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, однак остаточного розрахунку з нею в день звільнення не проведено.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд позов задовольнити та стягнути на її користь середній заробітокза час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 59 832 грн 90 коп. та індексацію в розмірі 2 728 грн 97 коп., на загальну суму 62 561 грн 87 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2016 року, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з Чернігівського національного технологічного університету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 59 832 грн 90 коп. та індексацію - 2 728 грн 97 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі Чернігівськийнаціональнийтехнологічний університет просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд, виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України та необхідність проведення індексації, що є підставою для задоволення позову.

Однак, з такими висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає в повній мірі.

Судом установлено, що наказом № 73-ос від 28 травня 2015 року директора відокремленого структурного підрозділу «Коледж транспорту та комп'ютерних технологій» Чернігівськогонаціонального технологічного університету - ОСОБА_1звільнено з 28 травня 2015 року з посади заступника директора з навчально-методичної роботи відокремленого структурного підрозділу «Коледж транспорту та комп'ютерних технологій» Чернігівського національного технологічного університету в зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Повного розрахунку з позивачем в день звільнення не проведено.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову про поновлення її на посаді; стягнення з відповідача на її користь недонарахованої заробітної плати та моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2015 року скасовано, провадження в справі за позовом ОСОБА_1 про поновлення її на посаді; стягнення з відповідача на її користь недонарахованої заробітної плати та моральної шкоди закрито, в зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 до Чернігівського національного технологічного університету про поновлення на роботі, стягнення грошових коштів, середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Стягнуто з Чернігівського національного технологічного університету на користь ОСОБА_1 недоотримані грошові кошти в розмірі 5 169 грн 54 коп. - компенсації за невикористану відпустку. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

За правилами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені в день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Статтею 95 КЗпП України та ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Проте зазначені положення законодавчих актів та обставини справи, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 10, 212, 316 ЦПК України не врахував, доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив, стягуючи індексацію за період з 29 травня 2015 року по 01 грудня 2015 року, виходив з розрахунку наданого позивачем (а.с. 9), однак не вказав статистичні дані, чи перевищувала поріг індексації величина індексу споживчих цін відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно з якою індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%, не звернувши уваги, що розрахунок індексації наданий позивачем зроблений невірно, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, з тих сум, які не були своєчасно виплачені, що встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2015 року.

Таким чином, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України та дійшов передчасного висновку щодо правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення апеляційного суду й направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Чернігівського національного технологічного університету задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2016 року скасувати та направити справу до апеляційного суду на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

О.В.Попович