Справа №442/7301/16-ц
Провадження №2/442/367/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

10 квітня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Джоінап» , третьої особи ПП «Тур-Галичина» про захист прав споживача, стягнення завданих збитків та відшкодування моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з ТОВ «Джоін ап!» на її користь, суму матеріального відшкодування у розмірі 16152,79 грн, 20000 грн. матеріальної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що звернулася до турагенства ПП «Тур-Галичина» з наміром замовити туристичну поїздку для себе та свого сина ОСОБА_3. В цей же день менеджер ПП «Тур-Галичина» в системі online бронювання на сайті оператора «Джоін ап!» надіслала заявку на бронювання турпродукту N250038. Між ПП «Тур-Галичина» (Турагент) та Дп «А.Е.Т. Джоін ап.!», правонаступником якого є ТОВ «Джоін ап!» (Туроператор) було укладено Агентський договір № 384І від 21.01.2013р. Згідно положень Агентського договору туроператор зобов'язується своєчасно акцептувати замовлення турагента здійснювати бронювання туристичних послуг відповідно до наданого турагентом листа бронювання за наявності можливості у туроператора забезпечити надання таких послуг. У разі можливості задоволення всіх істотних умов турагента туроператор направляє засобами електронного, факсимільного чи поштового зв'язку турагенту підтвердження замовлення, що в даному випадку є акцептом, тобто підтвердженням бажання укласти договір на туристичне обслуговування. Також акцептом в даному випадку може бути виставлений туроператором рахунок на сплату відповідних послуг турагентом.

В заявці на бронювання тур продукту N6500383 містилась інформація про туристів, а саме: прізвища та імена, дати народження, номери закордонних паспортів та терміни їхньої дії .Також дана заявка містила інформацію про замовлений турпродукт, а саме: проживання для двох осіб, авіа переліт для двох осіб, трансфер.

Дана заявка була підтверджена туроператором шляхом виставлення рахунку на оплату 500383 від 20.08.2016р. на загальну суму 16152.79 грн. Кошти позивачка оплатила Приватному підприємству «Typ-Галичина», що підтверджується прибутковим касовим ордером N421 від 22.08.2016р., а останнє в свою чергу оплатило виставлений туроператором рахунок, відповідно до платіжного доручення №1233 від 22.08.2016р.

Отже, позивачка, як замовник послуг, покладені на неї зобов»язаня виконала, однак, отримати натомість оплачені послуги не змогла, оскільки 12 вересня 2016 року в аеропорту у м. Львові представник авіакомпанії «Роза вітрів» не допустив сина позивачки ОСОБА_4 до посадки на літак у зв'язку з тим, що термін дії його закордонного паспорта становив менше, ніж 150 днів після повернення з території Туреччини, про що складений представником авіакомпанії «Роза вітрів» ОСОБА_5 Акт про відмову в перевезенні .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила такий задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні позов в частині стягнення завданих збитків визнав повністю, щодо розміру відшкодування моральної шкоди поклався на думку суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомивши причини неявки, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка звернулася до третьої особи - турагенства ПП «Тур-Галичина» з наміром замовити туристичну поїздку для себе та свого сина ОСОБА_3. В цей же день менеджер ПП «Тур-Галичина» в системі online бронювання на сайті оператора «Джоін ап!» надіслала заявку на бронювання турпродукту N250038.

Між ПП «Тур-Галичина» (Турагент) та Дп «А.Е.Т. Джоін ап.!» правонаступником є ТОВ «Джоін ап!» (Туроператор) було укладено Агентський договір № 384І від 21.01.2013р.

Згідно положень Агентського договору п.3.1 туроператор зобов'язується своєчасно акцептувати замовлення турагента, здійснювати бронювання туристичних послуг відповідно до наданого турагентом листа бронювання за наявності можливості у туроператора забезпечити надання таких послуг.

Згідно п.4.6 зазначеного агентського договору у разі можливості задоволення всіх істотних умов турагента туроператор направляє засобами електронного, факсимільного чи поштової о зв'язку турагенту підтвердження замовлення, що в даному випадку є акцептом, тобто підтвердженням бажання укласти договір на туристичне обслуговування. Також акцептом в даному випадку може бути виставлений туроператором рахунок на сплату відповідних послуг турагентом.

Заявка на бронювання турпродукту N6500383, що направлена менеджером ПП «Тур - Галичина» в даному випадку є листом бронювання. В заявці на бронювання тур продукту N6500383 містилась інформація про туристів, а саме: прізвища та імена, дати народження, номери закордонних паспортів та терміті їхньої дії .Також дана заявка містила інформацію про замовлений турпродукт. а саме: проживання дня двох осіб, авіа переліт для двох осіб, трансфер.

Дана заявка була підтверджена туроператором шляхом виставлення рахунку на оплату 500383 від 20.08.2016р. на загальну суму 16152.79 грн.

Кошти позивачка оплатила Приватному підприємству «Typ-Галичина», що підтверджується прибутковим касовим ордером N421 від 22.08.2016р., ( а/с17), а останнє в свою чергу оплатило виставлений туроператором рахунок, відповідно до платіжного доручення №1233 від 22.08.2016р.( а/с 18).

Отже, позивачка, як замовник послуг, покладені на неї зобов»язаня виконала.

12 вересня 2016 року в аеропорту у м. Львові представник авіакомпанії «Роза вітрів» не допустив сина позивачки ОСОБА_4 до посадки на літак у зв'язку з тим, що термін дії його закордонного паспорта становив менше, ніж 150 днів після повернення з території Туреччини, про що складений представником авіакомпанії «Роза вітрів» ОСОБА_5 акт про відмову в перевезенні (а/с19).

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Відповідно до ст. 295 Господарського кодексу України (ГК України) комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Агентські відносини виникають у разі:надання суб'єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій;схвалення суб'єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб'єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження (ст. 296 ГК України).

Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Таким чином, при видачі відповідачем-туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 липня 2013 року у справі №6-42 цс13).

Відповідно до п.4.6, 4.17,4.22 Агентського договору туроператор зобовязаний надавати на запит турагента інформацію, необхідну для виконання умов цього договору; в разі зміни обставин, якими сторонни керувалися під час укладення договору повідомити турагента про таку зміну обставин.

Однак, відповідач не виконав умови договору на туристичне обслуговування, так як не надав позивачу при укладенні договору повної і достовірної інформації щодо оформлення документів, правил в'їзду, зокрема, на кінцеву дату терму дії закордонних паспортів. Через вказані обставини позивач із своїм сином не змогли скористатися купленим туром, так як термін дії його закордонного паспорта становив менше, ніж 150 днів після повернення з території Туреччини, при цьому про таке було зазначено в заявці на бронювання тур продукту, отже відповідачу така інформація достовірно була відома, однак останній по невідомим причинам проігнорував таку обставину.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ст. 5 цього ж Закону організацію та забезпечення створення туристичного продукту, реалізацію та надання туристичних послуг виключно здійснює туристичний оператор, який в установленому порядку отримав ліцензію на туроператорську діяльність. А туристичні агенти - це юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність в реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 10 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів.

Так, ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Також ч. ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 10 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів.

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування та звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Поряд з тим, згідно з ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

На підставі п.5 абз.2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно вчинив відносно позивача неправомірні дії, а саме належним чином не виконав умови договору, тому з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння, що спричинило шкоду, фізичних і моральних страждань позивача, яка полягає в тому, що туроператором позивачам не було надано своєчасної інформації про те, що термін дії закордонного паспорта сина позивачки з яким вона мала намір здійснити подорож, становив менше, ніж 150 днів після повернення з території Туреччини, що стало причиною відмови у перевезенні, внаслідок чого позивачці та її неповнолітньому сину було завдано моральної шкоди, що полягала в сильних переживаннях, хвилюваннях, приступах паніки, через що в дитини почалася істерика. Такі неприємні обставини завдали їм значного стресу та переживань, а також негативно відобразились на її матеріальному становищі, їх відпочинок було фактично зіпсовано, а тому суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування морального (немайнового) шкоди підлягають частковому задоволенню і вважає за необхідне й правильне стягнути відшкодування моральної (немайнового) шкоди з відповідача в користь позивачки в сумі 2000 гривень.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, всебічно та повно зясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому з відповідача слід стягнути в користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 16152,79 грн., 2000 тисячі моральної шкоди.

Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1600 грн. виходячи із суми задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Джоінап» в користь ОСОБА_2 16152(шістнадцять тисяч сто пятдесят дві )гривні 79копійок завданих збитків.

Стягнути з ТОВ «Джоінап» в користь ОСОБА_2 2 тисячі гривень моральної шкоди.

Стягнути з ТОВ «Джоінап» в дохід держави 1600 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Нагірна О.Б.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 квітня 2017 року.