Справа № 126/676/15-ц Провадження № 22-ц/772/1185/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 5Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, спілки співвласників майна реорганізованого ТОВ «Лісничанське», Лісничанської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності та виділ частки із нерухомого майна, -

встановила:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати за ним право спільної часткової власності на нерухоме майно в розмірі 3/50 частин майстерні тракторної бригади, виділивши в натурі нежитлове приміщення №10, площею 50 кв.м. та приміщення №13, площею 27,1 кв.м. загальною площею 77,1 кв.м. на загальну суму 8010 грн. із загальної площі нерухомого майна 1410 кв.м. в с. Лісниче, вул. Молодіжна, 12 Бершадського району Вінницької області.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що за рішенням загальних зборів колишніх членів КСП «Поділля» с. Лісниче від 1.03.2007 року він отримав кімнату (приміщення)№10 площею 50 кв.м., кімнату (приміщення) №13 площею -27,1 кв.м. нежитлового приміщення майстерні на суму 8010 грн. в с. Лісниче вул. Молодіжна №12, Бершадського району, однак оформити своє право власності на виділене в рахунок майнових паїв майно не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, а також існує спір між співвласниками інших часток.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно в розмірі 3/50 частин майстерні тракторної бригади виділивши йому в натурі нежитлове приміщення №10 площею 50,0 кв.м., приміщення №13, площею 27,1 кв.м, загальною площею 77,1 кв.м. на загальну суму 8010 грн. із загальної площі нерухомого майна 1410,5 кв.м. в с. Лісниче, вул. Молодіжна, №12 Бершадського району Вінницької області.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з підстав, зазначених в ній, просили суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, як беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 07.02.2002 року, мав право на пайовий фонд майна КСП Поділля «ТОВ «Лісничанське» с. Лісниче Бершадського району на загальну суму 11600 грн., або 0,29 відсотків, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ІІ № 021389 від 19.08.2014 року (а.с.9).

1 березня 2007 року відповідно до протоколу № 1 загальних зборів колишніх членів КСП «Поділля» (зборів співвласників майна) було розглянуто питання про можливість виділення ОСОБА_3 натурі майна з пайового фонду, відповідно до належних йому майнових сертифікатів, а саме кімнати №10 площею 50 кв.м. та №13 площею 27,1 кв.м. майстерні по вул. Молодіжна, 12 на суму 8010 грн. в (а.с.7).

Як вбачається з копії технічного паспорта на майновий комплекс майстерні тракторної бригади, по вул. Молодіжній,12 в с. Лісниче, 1987 року побудови, виготовленого 26 березня 2012 року, правовстановлюючі документи на майстерню тракторної бригади відсутні (а.с.10-19)

Площа виділених ОСОБА_3 кімнат та їх нумерація відповідає розмірам кімнат вказаному в журналі внутрішніх обмірів та розрахунків (а.с.16).

Згідно із ст.ст. 3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, а також встановлює належні способи їх захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно із ч.1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності.

Частиною 3 ст. 9 Закону встановлено, що у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до п. 8 наказу Міністерства аграрної політики України № 62 від 14.03.2001 року, який був чинним станом на дату прийняття вказаного рішення, тобто 01.03.2007 року, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай в натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 9 цього ж наказу виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

На підставі Указу Президента України від 29.01.2001 № 62 (62/2001), в Україні забезпечується вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ч.1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 є співвласником майна пайового фонду реорганізованого КСП «Поділля», який в установленому законом порядку реалізував своє право на виділ свого майнового паю в натурі кімнати №10 площею 50 кв.м. та №13 площею 27,1 кв.м. майстерні по вул. Молодіжна,12 в с. Лісниче Бершадського району, однак позбавлений можливості оформити своє право власності на нього в установленому порядку за відсутності правовстановлюючих документів на майно, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими та спростовуються наступним.

ОСОБА_3 до письмових заперечень на апеляційну скаргу в спростування доводів ОСОБА_2 додано нові докази, які на підставі ч.2 ст. 303 ЦПК України досліджено апеляційним судом як нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, а саме через відсутність заперечень ОСОБА_2 щодо позовних вимог при розгляді справи судом першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 від 20.08.2014 року 07 серпня 2014 року ним було придбано право власності на майновий пай члена КСП «Поділля» с. Лісниче Бершадського району Вінницької області та отримано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ІІ №021383.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року у справі № 126/3061/14-ц , яке набуло законної сили 15 листопада 2014 року, що визнається ОСОБА_2, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення №9, загальною площею 49,2 кв.м., в будівлі майстерні розташованої за адресою: вул. Молодіжна,12 с. Лісниче Бершадського району Вінницької області, яке виділене йому в рахунок майнового паю на суму 5111 грн. відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ІІ №021383.

Виділено в натурі ОСОБА_2 приміщення №9 , загальною площею 49,2 кв.м., в будівлі майстерні розташованої за адресою: вул. Молодіжна,12 с. Лісниче Бершадського району Вінницької області.

Додатковим рішенням цього ж суду від 27 квітня 2015 року визнано, що частка приміщення №9, загальною площею 49,2 кв.м. в будівлі майстерні, розташованої за адресою : буд.12 вул. Молодіжна, с. Лісниче Бершадського району Вінницької області, на яке рішенням Бершадського районного суду від 04.11.2014 року визнано право власності за ОСОБА_2 складає в будівлі майстерні, розташованої за адресою: буд.12 вул. Молодіжна, с. Лісниче Бершадського району Вінницької області 7/200 частин нежитлової будівлі майстерні тракторної бригади, розташованої за адресою: вул. Молодіжна, 12 с. Лісниче Бершадського району Вінницької області.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, на момент ухвалення рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року, ОСОБА_2 реалізовано своє право на виділення в натурі майнового паю, за останнім визнано у судовому порядку право власності на частину майстерні тракторної бригади по вул. Молодіжна ,12 в с. Лісниче Бершадського району, в звязку з чим право спільної часткової власності та відносини із спілкою співвласників майна реорганізованого КСП «Поділля» у ОСОБА_2 припинилися.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з чого, оскаржуваним рішенням суду питання про права та обовязки ОСОБА_2 не вирішувалися.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційного суду висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: