АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/630/17 Головуючий 1 інст. - Лях М.Ю.
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Кругової С.С., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на батька за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на батька.

На обґрунтування позивач вказав, що є непрацездатним, інвалідом другої групи та потребує витрат на придбання медичних препаратів, лікування, дієтичне харчування та оплату комунальних послуг. Він отримує лише пенсію в розмірі 1 049 грн. 00 коп. та 605 грн. 00 коп. від старшого сина ОСОБА_3, що є недостатнім для забезпечення його потреб у зв'язку з перенесеним в листопаді 2006 року інфаркту.

Відповідач є його меншим матеріально забезпеченим сином, працездатною особою, який відмовляється добровільно надавати йому матеріальну допомогу.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 1 090 грн. 00 коп. щомісячно.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він не працює та має хронічні захворювання, які потребують великих витрат, які фактично несе його мати ОСОБА_4 - пенсіонерка та старший брат. Крім того, батько отримує пенсію та аліменти від ОСОБА_3 і є засновником та директором двох підприємств.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про залишення без змін заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року. Зокрема вказує на те, що в супровідному листі про направлення ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року помилково зазначено адресатом ОСОБА_3, який не є стороною по справі; заява відповідача про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року розглянута за його відсутності та з порушенням вимог пункту 3 частини 2 статті 229 ЦПК України; рішення ухвалено без врахування фінансово-економічних потрясінь в Україні та погіршення стану його здоров'я.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 202 СК України встановлено, що повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (стаття 205 СК України).

Як роз'яснено в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (стаття 204 СК України).

Згідно з частиною 2 статті 205 СК України при визначенні розмірі аліментів на непрацездатних батьків необхідно також враховувати можливість отримання ними допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2

ОСОБА_1 є непрацездатним, має другу групу інвалідності, встановлену на строк до 01 липня 2017 року. Позивач щомісячно отримує пенсію, розмір якої на час ухвалення рішення становив 1 049 грн. 00 коп.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 605 грн. 00 коп. щомісячно (а. с. 7, 23, 29, 61, 98 т. 1).

Отже, загальний дохід ОСОБА_1 складає на місяць суму в розмірі 1 654 грн. 00 коп.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 на а. с. 108 вбачається, що він не працює, знаходиться на утриманні матері та брата ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що на даний час розмір його пенсії збільшено, а розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на його користь, проіндексовано. На його думку, відповідач працює без оформлення та отримує щомісячно 5 000 грн. 00 коп.

Доказів потреби непрацездатного позивача в матеріальній допомозі від відповідача матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на батька.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року з порушенням норм процесуального права не можуть бути прийняті до уваги.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року скасовано та за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 ухвалено нове рішення, що про відмову в позові.

Посилання на розгляд заяви відповідача про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року розглянута за відсутності позивача є безпідставними. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав нових доказів, які б могли вплинути на висновок суду з урахуванням його позиції.

Доводи апеляційної скарги про помилкове зазначення в супровідному листі щодо направлення ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року адресатом ОСОБА_3, який не є стороною по справі, не є суттєвими та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді С.С.Кругова

Р.М.Піддубний