Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/124/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2017 Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 58987,61 грн.

В обгрунтування вимог зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоград від 17 березня 2000 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 03 березня 2000 року по 13 січня 2016 рік.

28 березня 2000 року на виконання вищевказаного рішення суду Кіровським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист №2-1721.

06 червня 2014 року начальником Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з тим, що стягувачем подано заяву про направлення виконавчого листа за місцем фактичного проживання боржника у м. Чернівці.

Заборгованість ОСОБА_3 по аліментам за період з березня 2000 року по 01 червня 2014 рік складає 52520,28 грн.

Зазначає, що виконавчий лист №2-1721 від 28 березня 2000 року, за яким відкрито виконавче провадження ВП № 44537004 не відповідає вимогам закону, предявлений до виконання 27 серпня 2014 року, тобто з пропуском визначеного законом строку.

Виконавче провадження відкрито лише у вересні 2014 року, а до того часу відбувалось автоматичне нарахування заборгованості по сплаті аліментів.

Він з 2000 року за кордоном не перебував, офіційно працевлаштований, був належним чином зареєстрований за місцем фактичного проживання, тобто від сплати аліментів не ухилявся, не сплачував їх оскільки вважав, що стягувач не має до нього претензій.

Таким чином, заборгованість по аліментам виникла внаслідок протиправної, винної поведінки відповідача, так як заява про примусове виконання була подана через 14 років після видачі виконавчого документу, сторона не вживала жодних заходів, спрямованих на розшук боржника.

Протягом судового розгляду, в порядку ч. 1 ст. 207 ЦПК України позивач подав заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду та остаточно просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, призначених на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. 3 ст. 197 СК України (а.с.121).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2016 року звільнено ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-1721 від 28.03.2000 року, виданому Кіровським районним судом м. Кіровограда на користь ОСОБА_2 в розмірі 52407,61грн. за період з 03.03.2000року по 01.06.14 року.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволені позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не зясовані причин несплати позивачем аліментів з моменту ухвалення рішення та не враховано факт неповідомлення ним виконавчу службу про зміну його місця проживання та роботи. Безпідставно відмовлено в задоволені клопотання про допит свідків ОСОБА_7О та ОСОБА_6, не прийнято як доказ заяву від 09 жовтня 2013 року про направлення виконавчого провадження за місцем проживання боржника.

Позивач в судове засідання не зявивсь про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.179). Подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 186)

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок непредявлення без поважної причини до виконання виконавчого листа особою, на користь якої присуджено аліменти, тобто не з вини боржника.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна за наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

17 березня 2000 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 03 березня 2000 року по 13 січня 2016 рік. (а. с. 11).

28 березня 2000 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист № 2-1721, який направлений на виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 10).

ОСОБА_3 23 листопада 2001 року знятий з місця реєстрації: вул. Пацаєва 4-1-81, м. Кіровоград та зареєструвався 01 лютого 2004 року за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується його паспортними даними (а. с. 60).

Відповідач у 2013 році звернулася з письмовою заявою до начальника Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ про направлення виконавчого листа за місцем проживання боржника, що підтверджується листом начальника Фортечного відділу ДВС м. Кропивницького № 52350 від 23.11.2016 року. (а.с.187-190).

Згідно інформації начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кіровограда Головного територіального Управління юстиції у Кіровоградській області від 03 серпня 2016 року № 35020, виконавчий лист № 2-1721 від 28 березня 2000 року виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда перебував на виконані у відділі з 09 червня 2000 року по 06 червня 2014 рік. 06 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з направленням за належністю за заявою стягувача, а саме за фактичним місцем проживання боржника: вул. Головна, 57-16, м. Чернівці (а.с.106).

06 червня 2014 року постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_8 на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1721 виданого 28 березня 2000 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 (а.с.28).

01 вересня 2014 року постановою начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1721 від 28 березня 2000 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення аліментів (а.с.13).

Заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на день повноліття ОСОБА_6, згідно довідки розрахунку про розмір нарахованих та сплачених аліментів виданої старшим державним виконавцем Першотравневого ВДВС ЧМУЮ становить 58987,61 грн. (а.с.23).

Згідно із ч.3 ст.197 СК України (що діяла на час виникнення спірних правовідносин, звернення до суду), суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього сторони (чинна на час звернення до суду).

Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом № 74/5 від 15 грудня 1999 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (яка діяла на час видачі виконавчого листа) передбачала, що державний виконавець відкриває виконавче провадження: при надходженні виконавчих документів із судів щодо справ про стягнення аліментів.

Станом на 2000 рік виконавчі листи, згідно вимог вищевказаної Інструкції направлялись до державної виконавчої служби безпосередньо судом, яким ухвалено відповідне рішення у визначені законом строки.

Згідно постанови державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 6 червня 2014 року, закінчене виконавче провадження з примусового виконання стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина (а.с.12). Визначена заборгованість в сумі 52407,61 грн. Виконавчий лист перебував на виконанні у Кіровськом ВДВС м. Кіровограда з 09.06.2000 року по 06.06.2014 р. (а.с.187)

Таким чином, висновок суду про непредявлення без поважних причин відповідачем виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання є безпідставним та необґрунтованим.

Докази у справі підтверджують наявність виконавчого листа на виконанні у державній виконавчій службі з 2000 року. Не здійснення державним виконавцем дій щодо його виконання судового рішення, розшук боржника, повідомлення про заборгованість та вживання дій по сплаті аліментів, не є предметом даного розгляду і не може становити вину відповідача щодо не застосування заходів по отриманню аліментів. Тим більше норма права, не зобовязує стягувача спонукати чи контролювати державного виконавця щодо належного виконання покладених на нього державою функцій.

Частина 3 ст. 197 СК України (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначає можливість за рішенням суду звільнення платника від сплати заборгованості, якщо вона виникла внаслідок непредявлення без поважних причин виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів до вересня 2014 року ОСОБА_3 аліменти на утримання сина не сплачував. ОСОБА_2 від виконання рішення суду не відмовлялась, виконавчий лист з 2000 року перебував на виконанні.

За ч. 2 ст. 197 СК боржник повністю або частково звільняється від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В обґрунтування позову позивач вказав, що має дитину від іншого шлюбу, дохід його складають тимчасові заробітки, виникла заборгованість становить його в скрутне становище. Однак, з матеріалів справи (копії трудової книжки) виходить, що позивач спірний період працював, зобовязання стосовно сина ОСОБА_5 жодним чином не виконував. Інформацію про доходи з чого і який розмір його тимчасових заробітків суду, в порушення положень ст. ст. 58-61 ЦПК не надав, а відтак не довів і дану підставу позову.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так як в позовних вимогах ОСОБА_3В відмовлено, то з нього підлягає стягненню судовий збір за подання відповідачем апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на коричть ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 606,32 грн.

Рішення апеляційного суд набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді