Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/251/17
Провадження № 2-з/321/2/2017
У х в а л а

17 лютого 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійник М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Бородіної І.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2016 року до Михайлівського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності у межах суми позову. Заява мотивована необхідністю накладення арешту на майно ОСОБА_3 через невиконання її колишнім чоловіком ОСОБА_4 судового рішення про стягнення з нього на користь заявника суми боргу за договором позики у розмірі 82485 грн. Так як рішення суду про стягнення боргу не виконано через відсутність належного боржнику майна та в звязку з ухиленнями від виконання судового рішення, ОСОБА_1 для забезпечення реального виконання рішення та стягнення боргу змушений звернутися з позовом про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності колишнього подружжя та виділення частки у спільній сумісній власності колишнього подружжя і звернення стягнення на неї. Згідно поданої заяви, у період отримання позики ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, так як набуте у шлюбі майно є їх спільною сумісною власністю подружжя, виділити частки із майна, що є у спільній сумісній власності, можливо рішенням суду, для подальшого звернення стягнення.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали вимоги заяви з підстав, викладених в заяві, а також уточнили вимоги заяви в частині накладенні арешту не на все майно, а на зареєстроване за ОСОБА_3 нерухоме майно: будівлі та споруди за адресою: смт. Михайлівка вул. Пушкіна, 185 і 185-а, а також на рухоме майно: автомобілі Форд Транзид д/н00267НЕ, ОСОБА_5 д/н НОМЕР_1, ОСОБА_6 4 д/н НОМЕР_2.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частинами 1, 3 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною 2 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Таким чином, суд враховує, що прийняття рішення про забезпечення позову може бути доцільним лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В поданій заяві доводи про існування обставин, передбачених ч. 3 ст. 151 ЦПК України, які можуть бути підставою для забезпечення позову, зокрема, обґрунтованих доводів про те, чому без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду про звернення стягнення на майно відповідача в межах суми 82485 грн., у разі задоволення позову, у заяві позивача відсутні. З поданої заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, не вбачається.

Так, заява і додані документи не містять відомості, що майно на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт дійсно є спільною сумісною власність боржника ОСОБА_4 та його колишньої дружини ОСОБА_3, відсутні також відомості про вартість вказаного в клопотання майна, що може призвести до порушення балансу інтересів учасників процесу.

Таким чином, суд не встановив обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_3, утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, не співмірні з позовним вимогами. Так, при зазначенні позовної вимоги в розмірі 82485 грн., в заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на два обєкта нерухомості та три автомобіля, що належить ОСОБА_3 у межах суми позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а тому позивач, у разі появи обґрунтованих підстав вважати, що невжиття відповідних заходів унеможливить чи утруднить виконання рішення суду, може повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Ознайомившись із заявою, дослідивши матеріали справи, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, зважаючи, що прийняття рішення про забезпечення позову може бути доцільним лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про неможливість або утруднення у майбутньому виконання рішення суду, за відсутності доведеності обґрунтованості забезпечення позову, приймаючи до уваги інтереси як заявника так і власника майна, характер правовідносин, предмет та ціну позову, обсяг позовних вимог, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.151-153, 208-210, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом пяти днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5