Справа № 2-682/11 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/775/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 лютого 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Левик Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Дрогобицького ВОБ№5307 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року позов задоволено.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2

Ухвалою судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року була залишена без руху, оскільки така містила ряд недоліків. Одним із них було надання можливості апелянту подати апеляційному суду заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції. Ухвалою було надано особі, що подала скаргу строк на подання такої заяви - тридцять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вимог ухвали, ОСОБА_2 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому такий зазначає, що про існування оскаржуваного рішення дізнався після здійснення Дрогобицьким відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області процедури виселення мешканців будинку по вул. Котляревського, 28 у м. Дрогобичі, що вбачається з Акту державного виконавця від 01.07.2016 року, наявного у матеріалах справи та копію оскаржуваного рішення отримав 07 листопада 2016 року.

З наведеного клопотання вбачається, що таке є аналогічним за змістом клопотанню про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке було подане разом з апеляційною скаргою.

За наслідками дослідження клопотання слід вважати доводи апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження такими, що не свідчать про поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки апеляційну скаргу подано по спливу більш як чотирьох місяців з факту виселення та апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів про те, що перешкоджало йому дізнатися про оскаржуване рішення, як причину його виселення з часу його виселення.

Відповідно до ч.3 ст. 297 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи вищенаведене, тривалий строк, протягом якого, особа будучи проінформована про оскаржуване рішення, таке не оскаржила; те, що особою, яка подала скаргу не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не представлено доказів на їх підтвердження ані протягом 30 днів з дня отримання копії ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року (12.12.2016р.), ані на даний час,- у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року слід відмовити.

Крім цього, слід вказати, що вказаний висновок відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а саме в п. 40, 41 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ), має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр

Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Також, у п. 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Керуючись ч.3 ст. 297 ЦПК України, -

у х в а л и в:

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Я.А. Левик