Справа № 333/6882/16-ц
Провадження № 2/333/557/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Герасименко С.Г.,

при секретарі Уляницькій Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Міське комунальне підприємство «Основаніє» про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Міське комунальне підприємство «Основаніє» про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.03.2007 року по 07.07.2010 року вона працювала на різних посадах в Міському комунальному підприємстві «Основаніє». З 06.02.1998 року перебувала з відповідачем ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.08.2008 року №366/4 на заселення в квартиру №7 (житловою площею 24,50 кв. метрів) по вул. Петра Григоренка (Леніногірська) буд. 8 м. Запоріжжя, відповідачу на склад родини із трьох осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5) був оформлений та виданий ордер № 93 серія «С» від 08.09.2008 року. Після цього позивачка разом з сином здійснила реєстрацію місця проживання. За час спільного проживання, здійснено перепланування квартири, за рахунок чого утворилося дві житлові кімнати. 09 листопада 2015 року рішенням суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а з жовтня 2015 року, у звязку із незаконними діями відповідача, які виразилися у погрозах фізичною розправою та заміною замків вхідних дверей, позивачка не має фізичної можливості проживати у вказаній квартирі. З метою захисту порушених прав, позивачка неодноразово зверталася до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області з повідомленням про вчинення відповідачем протиправних дій, але ніякого результату ці звернення не дали. Тому позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та наголосила, що з жовтня 2015 року позивачка та її син не мали змоги проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніногірська) буд. 8 м. Запоріжжя, бо відповідач ОСОБА_4 не впускав їх до квартири та замінив замки на вхідних дверях. У зв*язку із цим позивачка протягом 2016 року неодноразово зверталася до органів поліції з заявами на незаконні дії відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3, позов не визнала та пояснила, що після розлучення ОСОБА_1 самовільно вивезла з вищевказаної квартири всі можливі речі, санітарно-технічне обладнання, познімавши навіть мойку з кухні та змішувачі з ванної кімнати та кухні. Тобто вона добровільно покинула спірну квартиру, не проживає в ній з жовтня 2015 року з власної ініціативи. Відповідачу прийшлося відновлювати нормальний стан квартири, робити ремонт, знову купувати меблі та санітарно-технічне обладнання. Замки ж відповідач змінив вже в листопаді 2016 року з побоювань, що ОСОБА_1 повторно самовільно вивезе майно з квартири, яке вже було придбано ним після розірвання шлюбу. У зв*язку із вищевикладеним представник відповідача ОСОБА_3 просить суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та місце проведення судового засідання, до судового засідання не надав заяву про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи МКП "Основаніє" - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що позивачка ОСОБА_1 не проживає в оспорюваній квартирі з жовтня 2015 року, тому на даний час вона не має права на вселення .

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно копії трудової книги БТ-ІІ № 6947440 від 14.10.1991 року позивачка ОСОБА_1 з 21.03.2007 року по 07.07.2010 року працювала на різних посадах в міському комунальному підприємстві «Основаніє».

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 153774 від 06.02.1998 року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.02.1998 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.08.2008 року №366/4 на заселення в квартиру №7 (житловою площею 24,50 кв. метрів) по вул. Петра Григоренка (Леніногірська) буд. 8 м. Запоріжжя, відповідачу на склад родини із трьох осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5) був оформлений та виданий ордер № 93 серія «С» від 08.09.2008 року.

Судом встановлено, що в квартирі №7 (житловою площею 24,50 кв. метрів) по вул. Петра Григоренка (Леніногірська) буд. 8 м. Запоріжжя зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, що підтверджується довідкою № 04-19/3/3466 від 03.08.2016 року, копією паспорта ОСОБА_1 серія СА 702843 від 19.03.1998 року, копією паспорта ОСОБА_6 серія СЮ 171620 від 29.01.2010 року.

09.11.2015 року було винесено заочне рішення суду про розірвання шлюбу мід ОСОБА_1 та ОСОБА_4

З пояснень позивачки вбачається, що протягом 2016 року вона неодноразово зверталася до органів поліції зі скаргами на незаконні дії відповідача ОСОБА_4 щодо неможливості її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Леніногірська) буд. 8 м. Запоріжжя, що підтверджується копією заяви та повідомлення № 2336 до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про вчинені протиправні дії від 02.08.2016 року, копією заяви по факту бездіяльності працівників поліції від 05.09.2016 року, копією скарги до УКЦ № 5855888 від 05.10.2016 року, копією скарги до УКЦ № 6132737 від 23.11.2016 року за фактом неналежного розгляду скарги № 5855888 від 05.10.2016 року.

Крім цього в копії акту про не проживання громадян від 04.11.2015 року складеному та підписаному комісією з трьох осіб зазначено, що ОСОБА_1 з 19.10.2015 року не проживає в спірній квартирі, бо її чоловік ОСОБА_4 змінив замки в квартирі.

Аналіз зазначених обставин свідчить про правомірність набуття ОСОБА_1 права користування квартирою №7 по вул. Петра Григоренка (Леніногірська) буд. 8 м. Запоріжжя, але відповідачем ОСОБА_4 чинилися перешкоди для проживання позивачки у спірній квартирі.

Статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира,інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як зазначено у ч. 1 ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання.

Відповідно до статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількістю кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного жилого приміщення або обмежений в праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, крім випадків, коли вони здійснюються всупереч з призначенням цих прав або з порушенням прав інших громадян або організацій.

Згідно ч. 2 ст. 65 Житлового кодексу України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до cт. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналізуючи вищенаведені норми, вивчивши наявні у справі матеріали, суд акцентує увагу на тому, що позивачка ОСОБА_1 могла втратити право користування спірною квартирою внаслідок відсутності в ній понад встановлені законом строки лише на підставі рішення суду. Матеріали справи не містять жодного рішення суду відносно ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов*язані зі сплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 29, 310, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 61, 63, 65, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Міське комунальне підприємство «Основаніє» про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в квартиру № 7 розташовану у будинку № 8 по вул. Петра Григоренка (Леніногірській) в м. Запоріжжя.

Зобовязати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири № 7 розташованої у будинку № 8 по вул. Петра Григоренка (Леніногірській) в м. Запоріжжя.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, сплачений судовий збір у розмірі 551 ( п*ятсот п*ятдесят одна) гривня 21 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд мю Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя С.Г.Герасименко