РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11414/16-ц

пр. № 2/759/866/17

08 лютого 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 10189 грн. 40 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судові витрати у розмірі 551 грн. 21 коп., вартість проведення оцінки матеріального збитку у розмірі 600 грн. 00 коп. та 5000 грн. 00 коп. витрат на юридичні послуги, посилаючись на ті підстави, що 03.06.2016 відбулась ДТП між ОСОБА_2 та позивачем. Постановою суду відповідачку визнано винною. Оскільки 05.05.2016 третя особа була позбавлена членства в Моторно-транспортному страховому бюро України через заборгованість до фондів МТСБУ, тому позивач звернувся із позовними вимогами саме до винуватця ДТП.

У судовому засіданні представник позивач заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.11.2015 між відповідачем та ПРАТ СК «Нова» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних (а.с. 10).

03.06.2016 за участю транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 відбулась ДТП між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «КІА», д.н.з. НОМЕР_2.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2016 відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12).

10.06.2016 згідно з висновком суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 величина вартості, отримана в результаті оцінки матеріальних збитків на відновлення ремонту завданих автомобілю позивача становить 10189 грн. 40 коп. (а.с. 22).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На заперечення відповідача щодо непред'явлення вимог до ПРАТ Страхова компанія «НОВА» де застрахована відповідач суд керувався правовим висновком ВСУ по справі № 6-2097цс16 про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Стосовно вимог стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивачки у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, однак позивачем у судовому засіданні не надано доказів того, скільки часу було витрачено адвокатом на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, що унеможливлює розрахунок граничного розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача, а отже в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. належить відмовити.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 500 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1187, 1188, 1191, 1192; ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 84, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 10189 (десять тисяч сто вісімдесят дев'ять) грн. 40 коп. та витрати на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачені судові витрати по справі у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: