Справа №639/485/17
№2/639/904/17
У Х В А Л А

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Іванова І.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, суд -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним укладений 10.08.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір дарування нерухомості, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 01.02.2017р року у даній справі було відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду.

2 лютого 2017 року представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , посилаючись на те,що предметом оскаржуваного договору є вказана вище нерухомість. Як свідчать матеріали справи, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як спадкоємці, у порядку ст. 1218,1282 ЦК України , зобовязані задовольнити вимоги позивача. Але, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушили умови мирової угоди і фактично з метою уникнення звернення стягнення на зазначену квартиру , яка ввійшла до спадкового майна спадкодавця ОСОБА_8 , уклали оскаржуваний договір .

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 р. № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з наведеної норми ч. 3 ст. 152 ЦПК України про співмірність видів забезпечення позову, допустимість і належність застосування засобу, зазначеного представником позивача у заяві про забезпечення позову, визначається залежно від: обставин конкретної справи; з урахуванням природи спірних правовідносин та особливостей правового статусу осіб, які беруть у часть у справі. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам, проведення опису є обов'язковим.

А відтак , у випадку задоволення заяви про забезпечення позову , буде обмежене право власника ОСОБА_3 на користування власністю , отриманої на підставі договору дарування від 10.08.2016 року .

На підставі викладеного та керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

Ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали

Суддя І.В.Іванова.