Ухвала

Іменем України

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

УмновоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення грошової компенсації за не використані відпустки і роботу у вихідні дні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоді за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 28 вересня 1983 року він працював механіком у приватному акціонерному товаристві «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПАТ «Українське Дунайське пароплавство»). 01 лютого 2013 року його було звільнено з роботи за власним бажанням, проте не проведено із ним остаточного розрахунку при звільненні, зокрема не виплачено компенсацію за невикористану відпустку та за роботу у вихідні дні на загальну суму 16 876 грн. 88 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку та заробітну плату за роботу у вихідні дні на загальну суму 16 876 грн. 88 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8 143 грн. 18 коп., матеріальну шкоду та витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 24 квітня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористані відпустку та вихідні дні у розмірі 16 876 грн. 88 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 8 143 грн. 18 коп., моральну шкоду у розмірі 100 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. Розподілено судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року ухвалу апеляційного суду в частині вирішення позову ОСОБА_2 про стягнення компенсації за невикористану відпустку та роботу у вихідні дні скасовано, справу в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року рішення районного суду в частині стягнення з ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані відпустки і роботу у вихідні дні у розмірі 16 876 грн. 88 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що компенсація за невикористану відпустку та роботу у вихідні дні у розмірі 16 876 грн. 88 коп. вже стягнута судом шляхом видачі судового наказу, тому підстав для повторного стягнення цієї суми немає.

Крім того, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у відшкодуванні позивачеві витрат на правову допомогу, оскільки ОСОБА_3, із якою він уклав договір про надання правової допомоги, брала участь у судових засіданнях як представник позивача, а не як особа, що надає правову допомогу, вона не була допущена до участі у розгляді справи ухвалою суду як особа, яка надає правову допомогу.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і на законність рішення апеляційного суду не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Умнова