АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1913/16-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/763/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 47 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 міської ради до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Дзержинської районної у місті ради, управління земельних ресурсів ОСОБА_4 міської ради, про зобов'язання привести земельну ділянку в придатний стан, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_4 міська рада звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Дзержинської районної у місті ради, управління земельних ресурсів ОСОБА_4 міської ради, про зобов'язання привести земельну ділянку в придатний стан.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача зазначено, що на підставі рішення ОСОБА_4 міської ради від 27.07.2011 року № 514 комісією у складі спеціалістів управління земельних ресурсів міськвиконкому та спеціалістів відділу земельних питань та будівництва виконкому Дзержинської районної ради 23.12.2015 року та 06.08.2015 року було здійснено обстеження земельної ділянки по вулиці Косіора, біля житлового будинку № 16 за результатами яких виявлено, що в межах прибудинкової території розміщений металевий гараж без дозвільних документів на його облаштування та встановлено факт відсутності документів на користування земельною ділянкою ОСОБА_2, однак не зважаючи на лист виконкому Дзержинської районної ради від 11.08.2015 року №з-493-П щодо необхідності демонтажу металевого гаражу, розміщеного без належної правової підстави, відповідачем жодних дій по звільненню самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан на теперішній час не здійснено, чим грубо порушено охоронювані законом інтереси територіальної громади міста.

Неодноразові приписи виконкому Дзержинської районної ради про добровільне звільнення земельної ділянки відповідач не виконав, чим порушив права територіальної громади міста ОСОБА_6 щодо володіння, користування та розпорядження самовільно зайнятою земельною ділянкою.

У зв'язку з наведеним позивач просив суд зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від зведеного ним металевого гаражу розташованого на прибудинковій території житлового будинку № 16 по вул.. Косіора в місті Кривому Розі та привести її до придатного для використання стану, витрати по розгляду справи покласти на відповідача.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 29 липня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 привести земельну дялянку в придатний стан включаючи демонтаж металевого гаражу, розташованого на прибудинковій території житлового будинку № 16 по вул. Косіора в місті Кривому Розі, яким самостійно зайнято земельну ділянку та порушено благоустрій території.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 міської Ради Дніпропетровської області судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 07 грудня 2016 року відповідачу відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість рішення суду та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності та диспозитивності судового процесу, оскільки про розгляд даного спору він не був повідомлений належним чином.

Вважає, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.08.2015 року не може бути підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року № 110 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву без спеціального дозволу» доказами у справі, які підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки є: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства), акт обстеження земельної ділянки, проте в матеріалах справи відсутні будь які докази відкриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Також зауважує на тому, що проведення перевірки не було здійсненно відповідно до вимог діючого законодавства, акт обстеження земельної ділянки не містить план-схеми земельної ділянки

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що земельна ділянка загальною площею 0,5287 га, що розташована по м. Кривий Ріг, вул.. Косіора , 16 входить до складу земель житлової та громадської забудови та знаходиться в адміністративному підпорядкуванні ОСОБА_4 міської Ради. ОСОБА_4 міською Радою рішення про надання ОСОБА_2 земельної ділянки для розміщення металевого гаражу не приймалось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні.

Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.08.2015 року, відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,5287 га, що розташована по вул. Косіора буд. 16, під розміщення металевого гаражу. На підставі складеного акту перевірки відповідачу було направлено лист №493-17 від 11.08.2015 року про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, яку ОСОБА_7 добровільно не виконав.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.12.2015 року відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,5287 га, що розташована по вул.. Косіора ,16 в м. Кривому Розі , під розміщення металевого гаражу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, порушене і підлягає судовому захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно із ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як встановелно судом першої інстанції та не оспорюється сторонами по справі, у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій останнім самочинно зведено металевий гараж, та відповідач у встановленому законом порядку до органів самоврядування із заявою про надання йому у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для розміщення металевого гаражу не звертався.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог позивача з метою захисту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності та диспозитивності судового процесу, оскільки про розгляд даного спору він не був повідомлений належним чином, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального праване призвели до неправильного вирішення справи.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.08.2015 року не може бути підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року № 110 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву без спеціального дозволу» доказами у справі, які підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки є: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства), акт обстеження земельної ділянки, проте в матеріалах справи відсутні будь які докази відкриття провадження у справ про адміністративне правопорушення, тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні також не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки вказаний відповідачем в апеляційній скарзі нормативний акт стосується визначення розміру завданої шкоди, в той час, як позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок не за цільовим призначенням, позивачем заявлено не було.

Факт самовільного зайняття та використовування земельної ділянки відповідачем належно встановленийактами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.08.2015 року та від 23.12.2015 року, згідно яких відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,5287 га, що розташована по вул. Косіора буд. 16, під розміщення металевого гаражу.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі на те, що проведення перевірки не було здійсненно відповідно до вимог діючого законодавства, акт обстеження земельної ділянки не містить план-схеми земельної ділянки колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Крім того слід зауважити, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій останнім самочинно зведено металевий гараж, та він не звертався у встановленому законом порядку до органів самоврядування із заявою про надання йому у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для розміщення металевого гаражу, а тому суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов вірного висновку про те, що відповідач зобов'язаний звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 0,5287 га з земель житлової та громадської забудови ОСОБА_4 міської Ради, розташовану в м. Кривому Розі по вул.. Косіора, 16, привести її в придатний для використання стан, включаючи демонтаж металевого гаражу.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК України, вірно визначився з характером спірних правовідносин, правовою нормою, що підлягає застосуванню до їх врегулювання, в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: