22-ц/775/134/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„14 лютого 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, обєднаним із позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та просив зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним на підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 10 жовтня 2007 року у справі № 2-1448, за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки зі всіх видів заробітку щомісячно.

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8 937 грн, починаючи із дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Також просила витребувати із Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ матеріали виконавчого провадження щодо стягнення аліментів із ОСОБА_2

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 19 жовтня 2015 року вищевказані позови об*єднано в одне провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 січня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 про витребування доказів. Витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» та у ПАТ «ПУМБ » банківську виписку про рух коштів за банківськими рахунками (якщо такі є), відкритими в іноземній валюті на ім*я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП НОМЕР_2 за період з 12 березня 2014 року до 01 лютого 2016 року.

Не погоджуюсь із постановленною ухвалою ОСОБА_1звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 січня 2016 року, у якій просила її скасувати .Оскаржуючи ухвалу про витребування доказів в порядку ст.137 ЦПК України , ОСОБА_1 вказує на її незаконність і необгрунтованість.Зокрема зазначає,що право доступу до банківської таємниці за рішенням суду надається лише внаслідок розгляду цивільних справ за правилами гл.12 розділу IV ЦПК України.Крім того,вона не є стороною по справі та суд ухваливши рішення про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи, а саме неї, порушив її права.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, об'єднаним із позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі повернуто до Приморського районного суду м. Маріуполя для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2016 року скасовано ,справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,що діє на підставі довіреності ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу відхилити .

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з*явився , належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом отримання 11 лютого 2017 року судової повістки ,надав заяву про підтримання апеляційної скарги ОСОБА_1 та про можливість розгляду справи у його відсутність (а.с.76) .

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно вимог ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону; 2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування; 3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи заяву про витребування доказів, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст.60,62 Закону України « Про банки і банківську діяльність», ст.137 ЦПК України , виходив з того, що витребування заявлених доказів необхідно для правильного вирішення справи у якості доказів ,відповідно яких у ОСОБА_3 є складнощі щодо їх отримання .

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до пред'явлення нею позову.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3, поданої нею у судовому засіданні 26 січня 2016 року, остання просила витребувати із банківських установ банківські виписки про рух коштів за банківськими рахунками (якщо такі є), відкритими на ім*я ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_1, оскільки це потрібно для правильного вирішення справи, а у неї є складнощі щодо їх отримання у зв*язку із тим, що вказані відомості є банківською таємницею.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Відповідно вимог цивільного процесуального законодавства сторони та інші особи,які беруть участь у справі ,самостійно збирають та подають докази до суду.Однак , у випадках,коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі ,є складнощі,суд за їх клопотанням зобов*язаний витребувати такі докази (ст.137 ЦПК України).

Задоволення клопотання про витребування судом доказів є можливим за умови,якщо особа,яка його заявляє,доведе : а) складнощі їх отримання ,тобто об*єктивну неможливість одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто через обставини,які перешкоджають такому поданню.Ці складнощі можуть мати юридичний або фактичний характер.Складнощі юридичного характеру полягають в тому,що на заваді одержанню та поданню доказів є норма закону забороняючого характеру,яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Наявність цих складнощів доказувати суду не потрібно,оскільки вони є очевидними в силу закону; б) підстави,за яких заявник вважає,що докази знаходяться в іншої особи ;в)належність доказів та допустимість засобів доказування .Заявник повинен обгрунтувати ,які саме обставини витребування доказами можуть бути підтверджені ,а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи .

Про витребування доказів суд постановляє ухвалу ,яка оформляється як окремий документ.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3та її представника ОСОБА_7 про витребування доказів ,останні зазначили,що в процесі розгляду цивільної справи ОСОБА_2 були надані пояснення ,що грошові кошти ,які він заробив за трудовим договором моряка від 12.03.2014 року було перераховано на банківський рахунок його дружини ОСОБА_1 Надати банківську виписку про розмір отриманих доходів за вказаним контрактом ОСОБА_2 відмовився,але для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі,необхідно визначити майновий стан боржника .Сам ОСОБА_2 докази про розмір свого доходу до суду не надає,але не заперечує ,що належне йому майно-грошові кошти знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_1 Самостійно отримати у банківських установах відомості про зарахування коштів за трудовим договором моряка від 12.03.2014 року на банківські рахунки ОСОБА_2 чи його дружини ОСОБА_1 можливості не має,оскільки згідно вимог ст.62 Закону Украни « Про банки та банківську діяльність « така інформація складає банківську таємницю.

Частинами 1 та 2 статті 60 Закону України « Про банки і банківську діяльність» встановлено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Таким чином інформація про рух коштів за банківськими рахунками є банківською таємницею.

Розкриття банківської таємниці, згідно п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» можлива, зокрема, і за рішенням суду.

Перевіряючи законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ,слід зазначити ,що згідно зі ст.234 ЦПК окреме провадження ,у порядку якого суд розглядає справу про розкриття банком інформації,яка містить банківську таємницю,це вид непозовного цивільного судочинства ,при якому розглядаються цивільні справи щодо навності або відсутності юридичних фактів .

Слід звернути увагу на те,що не будь-яка особа може звернутися до суду із заявою про розкриття інформації,яка містить банківську таємницю. Із змісту ст.287 ЦПК України ,на яку посилається апелянт, в якій йдеться про звернення до суду у випадках,встановлених законом,та ст.62 Закону України « Про банки і банківську діяльність» й інших законів ,що регулюють порядок розкриття інформації ,яка містить банківську таємницю,вбачається ,що суд може розглядати заяви : а) осіб,які мають право на отримання такої інформації,але за законом їх не було наділено право безпосередньо звертатися до банку з вимогою про розкриття такої інформації ; б) осіб,які відповідно до закону мають право звертатися до банку із заявою про розкриття банківської таємниці у відповідному обсязі (обмеженому), проте яким банк відмовив у розкритті цієї інформації.

Згідно зі ст.1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку ,операцій за рахунком і відомостей про клієнта .Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клаєнтам або їх предстанвикам.Іншим особам, у тому числі органам державної влади,їхнім посадовим і службовим особам ,такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку ,встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Зокрема ,у ст.60 Закону України « Про банки і банківську діяльність « поняття « банківська таємниця» визначено як інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта ,яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальну ми моральну шкоду клієнту .

Розкриття банківської таємниці може здійснюватися у двох формах :

адміністративній забезпечується на вимогу компетентних осіб,зазначених у законі,безпосередньо банком і без попереднього звернення до суду ;

судовій- надається банком ,але на вимогу суду або за рішенням суду.

У свою чергу ,на вимогу суду банківська таємниця розкривається у двох випадках :

а) суддею однооособово з дотриманням режиму секретності ;

б) судом при розгляді справи у господарському ,адміністративному , кримінальному та цивільному судочинстві (щодо останнього ,то це правило є актуальним для цивільних справ,у яких вирішуються спори : про поділ майна ,про виконання аліментних зобов*язань, про спадкування,оскільки вони пов*язані з дослідженням доказів ,що становлять банківську таємницю,витребуваних судом за клопотанням учасників процесу ). Відбувається це, як правило,при вирішенні судом питань про забезпечення доказів, витребування доказів ,про що судом постановляються процесуальні ухвали .

Що стосується доступу до банківської таємниці за рішенням суду,то таке право надається лише внаслідок судового розгляду цивільних справ за правилами гл.12 розд. IV ЦПК України .

Традиційно, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення.Сторони в цивільному процесі наділяються рівними можливостями щодо відстоювання своєї позиції в цивільній справі. У поєднанні з принципом диспозитивності і змагальності досягається реальна рівність сторін у процесі.

Докази можуть бути витребувані від будь-якої особи незалежно від того,чи беруть вони участь у справі. Загальним вимогам процесуального права,закріпленим у статтях 57-60,131-132,137,177,179,185,194,212-215 ЦПК України,визначено обов*язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин,що мають значення для справи ,надання їм юридичної оцінки,а також оцінки всіх доказів ,достатність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обгрунтоване рішення в справі неможливо.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про задоволення заяви про витребування доказів та витребував у ПАТ КБ «Приватбанк» ,ПАТ «ПУМБ» відповідні документи щодо банківських виписок про рух коштів за банківськими рахунками (якщо такі є), відкритими в іноземній валюті на ім*я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в необхідному обсязі,а саме за період з 12 березня 2014 року до 01 лютого 2016 року,оскільки складнощі їх отримання унеможливлюють подання доказового матеріалу на підтвердження обставин ,якими обґрунтовані вимоги сторін та матеріального змісту позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать, що до них суд дійшов у порушення чи неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене апеляційний суд не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, у зв* язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: