Провадження № 2-о/641/45/2017 Справа № 641/1528/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Богдан М.В.

при секретарі - Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2 та Сьома Харківська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту постійного проживання спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що з 17 липня 1968 року вона проживала разом з батьками, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з адресою: АДРЕСА_2. Після смерті її матері, її батько зареєструвався за іншою адресою: АДРЕСА_1, проте фактично завжди проживав з заявником, її чоловіком та дитиною. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в якій вони проживали з батьками та по сьогодні проживає заявник з сім»єю. Заповіту батько не залишив. Крім неї спадкоємцем є її брат - ОСОБА_2, який з ними в квартирі не проживав. Заяв до нотаріальної контори після смерті батька ні вона, ні її брат не подавали. В жовтні 2016 року заявник звернулась до 7 ХДНК із заявою про прийняття спадщини за законом на спадкове майно. 30.01.2017 року нотаріусом 7 ХДНК зареєстровано спадкову справу №60167545. Однак їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки її проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, оскільки її адреса реєстрації була відмінна від місця реєстрації батька на момент смерті.

Тому вимушена звернутись до суду.

Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи 7 ХДНК в судове засідання подав заяву по розгляд справи за її відсутності.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що заявниця проживала разом з батьком ОСОБА_3 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою: АДРЕСА_2.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1997 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власнсності належить ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.10-11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 77 років, про що 08.12.2009 року складено відповідний актовий запис № 16600 (а.с. 7).

Як вбачається з витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року заведена спадкова справа №60167545 (а.с.12).

У зв'язку зі смертю ОСОБА_3 була відкрита спадщина на все його майно, зокрема і на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В жовтні 2016 року заявник звернулася до 7 ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак державний нотаріус 7 ХДНК відмовив їй в здійсненні цієї нотаріальної дії у зв'язку із неможливістю встановити юридичний факт спільного проживання зі спадкодавцем до його смерті в нотаріальному порядку через наявність тієї обставини, що померлий батько заявника був зареєстрований за іншою адресою. ( а.с. 13)

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 від 29.10.2010 року, він відмовився від спадщини після смерті батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_7 31.07.1987 року уклали шлюб та заявникця отримала прізвище ОСОБА_1.

Однак, не зважаючи на те, що батько ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований за іншою адресою, все одно він постійно проживав із заявником у квартирі за адресою: АДРЕСА_2

Також, з моменту заселення в дану житлову квартиру і аж до батька заявник ОСОБА_1 проживала з ним та сім»єю в даній квартирі; протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, та, при цьому, не заявляла про відмову від спадщини, а отже вважається такою, яка прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з п. 4 ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

В свою чергу, відповідно до п. 10 ст. З зазначеного Закону, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ч. 9 ст. 6 цього Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, факт реєстрації особи за однією адресою ніяким чином не спростовує і не вступає у суперечку із фактом місця постійного проживання особи за другою адресою. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 256 ЦПК визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Пункт 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачає, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.ст. 1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази та досліджені документи, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 року

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст.10,60,208-209, 212-215,234,256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: М. В. Богдан