Номер провадження: 22-ц/785/2181/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який вподальшому уточнила до Ізмаїльської міської ради Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом № 41705353 від 05.10.2015 року, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлої 16.10.2015 року, терміном на два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про існування заповіту ОСОБА_3 позивач дізналася від батька ОСОБА_4. 13.01.2016 року вона разом з батьком звернулися до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, яка посвідчувала заповіт ОСОБА_3 для виконання необхідних дій з прийняття та оформлення спадщини. Проте, нотаріуса в офісі не було, була його помічниця, яка повідомила, що вони прийшли занадто рано, так як ще не сплив шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця і порекомендувала звернутися після 16 квітня 2016 року. 26.04.2016 року ОСОБА_2 знову звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 Проте, нотаріус повідомила позивачу, що вона пропустила 6місячний строк для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає: сімейний стан, а саме наявність в неї чотирьох неповнолітніх дітей і важку хворобу /пневмонію / у дворічної дитини Варі в період прийняття спадщини; юридичну необізнаність та дезорієнтацію помічником нотаріуса стосовно строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року скасувати та постановити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що юридична необізнаність, щодо строку та порядку прийняття спадщини не свідчать про поважність причин пропуску зазначеного строку, а докази щодо хвороби дитини позивача не свідчать про неможливість протягом 6 місяців подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можливо.

З матеріалів справи вбачається, що:

- Згідно з свідоцтвом про право особистої власності на житло від 23 грудня 1997 року за № 1523, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3 належала 1/10 частина домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б.55 кут проспекту Суворова, б.9, яка складається з квартири №4.

- Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 431449 від 19.10.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 померла 16 жовтня 2015 року.

- Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/10 частина домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б.55 кут проспекту Суворова, б.9, яка складається з квартири №4.

- Відповідно до заповіту від 05.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за № 2353 ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і в загалі все те що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

- 13.07.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 на адресу суду надано відповідь, що після смерті ОСОБА_3, померлої 16 жовтня 2015 року, спадкова справа нотаріусами України не заводилася, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 44436282 від 12.07.2016 року (а. с. 42).

- 13.07.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 на імя ОСОБА_2 був наданий лист згідно якого позивачу повідомлено про неможливість заведення спадкової справи за усною заявою ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, померлої 18 жовтня 2015 року, оскільки позивач у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3.

В якості причин пропуску строку для прийняття спадщини за заповітом, позивач зазначала, про юридичну необізнаність, дезорієнтацію її помічником нотаріуса у строках подання заяви про прийняття спадщини, сімейний стан на наявність на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, важка хвороба малолітньої дитини під час 6-ти місячного строку.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно з довідкою та витягом з протоколу засідання лікарської консультаційної комісії КУ «Ізмаїльський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 31.03.2016 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 перенесла поза госпітальну правобічну пневмонію з гострою течією. Дитині рекомендований домашній режим терміном на два місяці до 31.05.2016 року (а. с. 11-12).

При таких обставинах, які підтверджені документально, висновок міськрайонного суду про те, що докази щодо хвороби дитини позивача не свідчать про неможливість протягом 6 місяців подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, не засновані на вірному застосуванні судом першої інстанції положень ст. ст. 1269, 1272 ЦК України та розяснення постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Законодавець передбачає за наявності поважних причин у особи, що пропустила строк для прийняття спадщини, можливість визначення судом додаткового строку, достатнього для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини. При цьому визначення такого додаткового строку не повязується з умовою, що поважність причини має охоплювати обовязково весь передбачений строк (всі шість місяців).

У справі, що розглядається, встановлено, що позивач має на утриманні малолітню дитину, яка під час перебігу строку для подання заяви про прийняття позивачем спадщини, захворіла на важку небезпечну хворобу (пневмонія з гострою течією). Малолітня дитина прохворіла три тижні, після чого, як наслідок перенесеної хвороби, дитині рекомендований домашній режим терміном на 2 місяці до 31.05.2016 року.

Тобто фактично з 10.03.2016 року і до закінчення строку прийняття спадщини 16.04.2016 року (останні 5 тижнів строку для прийняття спадщини), у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які у відповідності до наведених нею обґрунтувань та представлених документальних доказів не можуть бути не визнані судом поважними.

Посилання судом першої інстанції в якості обгрутування свого висновку на правову позицію Верховного суду України у справі 6-1486 цс 15 від 04 листопада 2015 року, в даному випадку не можуть взятими до уваги, оскільки у вказаній справі Верховний Суд України досліджував інші підстави пропуску спадкоємцем строку на прийняття спадщини і виходив з того, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

При таких обставинах судова колегія вважає, що ОСОБА_2 пропустила встановлений шестимісячний строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 з поважних причин, а саме у зв`язку із важкою тривалою хворобою її малолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тому рішення міськрайонного суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог ОСОБА_2 та визначення їй додаткового строку - один місяць для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Висновок суду першої інстанції, що наведені у позовній заяві ОСОБА_7 про юридичну необізнаність, дезорієнтацію її помічником нотаріуса у строках подання заяви про прийняття спадщини, сімейний стан на наявність на утриманні 4-х неповнолітніх дітей не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовують і не засновані на нормах законодавства.

Судова колегія доходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_2 та визначення їй додаткового строку - один місяць для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк - один місяць з дня набрання чинності рішення суду для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 16.10.2015 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_8