Справа № 263/3220/16-ц
Провадження № 2/263/92/2017
У Х В А Л А

15 лютого 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

17.03.2016 року позивач звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1, в якому, уточнивши вимоги, просить стягнути борг у розмірі 6421,09 гривень за період з 01.08.2009 року по 31.10.2016 року, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 3992,65 гривень, три проценти річних у розмірі 511,45 гривень за період з 01.03.2013 року по 29.02.2016 року.

07 лютого 2017 року від ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, до суду надійшла заява про залучення для участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4, оскільки він за письмовим договором найму житлового приміщення користувався квартирою у спірний період. Згідно із зазначеним договором ОСОБА_3 зобовязався сплачувати комунальні послуги у зазначеній квартирі та бути відповідачем в суді при стягненні боргів за квартирну плату.

Згідно зі ст. 33 ЦІПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Розглянувши заяву ОСОБА_2, суд зауважує, що ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач повинен обґрунтувати необхідність такої заміни, а саме чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання означає, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Належним є відповідач, який дійсно є субєктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за предявленим позовом.

Із матеріалів справи вбачається, і це не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 статті 317 ЦК України зміст права власності, тобто обсяг прав володіння, користування та розпорядження не може змінюватися залежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна. Наведена норма покликана гарантувати реалізацію принципу однакового регулювання цивільних відносин, закріпленого в ч. 6 ст. 4 ЦК.

Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує до чого зобовязаний власник. Тому норми частин 4 і 5 ст. 319 взаємоповязані за своїм змістом і мають тлумачитися в комплексі. Поняття «власність зобовязує» необхідно розуміти в широкому значенні.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що заяву про заміну неналежного відповідача на належного або залучення співвідповідача подано не представником позивача, а тому заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 суд розцінює як намагання відповідача ОСОБА_1, як власника житла, уникнути цивільної відповідальності за неналежну сплату наданих послуг по утриманню будинку, споруд та придомової території, оскільки лише він, як власник, несе цю відповідальність, та це не може бути перекладено на іншу особу, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33 ЦПК України, ст.ст. 317, 319 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, про залучення для участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Томілін