Провадження № 2/161/628/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Педич Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 внутрішніх військ МВС України до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В :

Академія внутрішніх військ МВС України звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2007 року наказом начальника ОСОБА_1 внутрішніх військ МВС України № 418 Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу ОСОБА_1 ОСОБА_2 був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на усі види постачання. Під час навчання відповідач знаходився на державному забезпеченні.

14.01.2008 року відповідач звернувся до позивача з рапортом про відрахування його із академії, у звязку з небажанням продовжувати навчання та з відмовою від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання.

Згідно наказу від 17.01.2008 року № 13 с/ч відповідача виключено із списків особового складу академії та усіх видів забезпечення.

Відповідач навчався в академії внутрішніх військ МВС України з 12.07.2007 року по 17.01.2008 року, витрати позивача на його утримання становлять 6800,02 грн.

Позивач просить суд, стягнути з відповідача в його користь суму в розмірі 6800,02 грн. витрат, повязаних з утриманням відповідача в навчальному закладі та понесені судові витрати по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд, позов задоволити.

Суд вважає за можливе розглядати справу без участі осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 36 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових підрозділів вищих навчальних закладів, затвердженого Указом Презедента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу з підстав, передбачених пунктами е та и ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обовязок і військову службу.

П. 10 ст. 25 Закону України Про військовий обовязок і військову службу передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству Оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

12.07.2007 року наказом начальника ОСОБА_1 внутрішніх військ МВС України № 418 Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу ОСОБА_1 ОСОБА_2 був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на усі види постачання (а.с. 6).

Судом встановлено, що 14.01.2008 року відповідач звернувся до позивача з рапортом про відрахування його із академії, у звязку з небажанням продовжувати навчання та з відмовою від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання (а.с. 7).

Згідно наказу від 17.01.2008 року № 13 с/ч відповідача виключено із списків особового складу академії та усіх видів забезпечення (а.с. 8).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності і просив суд відмовити в позові з цієї підстави.

Статтею 257 ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі мало місце переривання строків позовної давності 30.09.2013 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи № 2-6927/10, 13.07.2010 року ОСОБА_1 внутрішніх військ МВС України зверталась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі.

Отже, в даному випадку мало місце переривання строків позовної давності.

З даним позовом ОСОБА_1 внутрішніх військ МВС України зверулась до суду 30.09.2013 року, тобто поза межами встановленого трирічного строку позовної давності.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 внутрішніх військ МВС України пропустила строк звернення до суду, за захистом свого порушеного права, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст. 10, 11, 58, 60, 81, 84, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 629, 901, 903 Цивільного Кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 внутрішніх військ МВС України до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1