Справа № 544/1315/16-ц
Номер рядка звіту 26
06 лютого 2017 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Нагорної Н.В.,
за участю секретаря Ралець О.С.,
у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила слухати справу без її участі, про що надала відповідну заяву.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглянути справу без його та позивача участі, про що надав суду заяву.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.
06.02.2017 згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом установлено, що 30 липня 2013 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої було укладено договір купівлі-продажу квартири (а.с.9).
08 серпня 2015 року ОСОБА_4 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.8).
Відповідно до положень частини 1 статті 1216 та частини 1 статті 1218 ЦК Україн спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі прав та обв'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Положення частини першої статті 1261 ЦК України встановлюють, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
А з огляду на положення частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 цього ж Кодексу, якщо спадкоємець, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв її, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї; а якщо спадкоємець, постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, такий спадкоємець має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до заведеної спадкової справи №376/2015 після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернулась тільки його дружина ОСОБА_1 (а.с.6). При цьому, інші особи із заявами про прийняття спадщини чи заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались (а.с.37-45).
З огляду на це суд не має жодних сумнівів у тому, що спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4, у тому числі його право вимоги до ОСОБА_3 щодо сплати боргу за Договором, отримала саме ОСОБА_1
Після встановлення вказаних обставин суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України установлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Що стосується вимог про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, то суд зазначає, що такі вимоги також заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, оскільки борг за вказаним Договором є грошовим зобовязанням, то у звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 умов Договору про своєчасну сплату боргу настають наслідки, передбачені ст.625 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 88, 79 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20грн та витрати за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача в сумі 120грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.
Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224-228, 292 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н. В. Нагорна