Справа № 144/296/17 Провадження № 22-ц/772/2210/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства "ЗІС" про розірвання договору оренди землі, -

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до районного суду із позовом про розірвання договору оренди землі, укладеного із ПП "ЗІС", мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач користуючись її земельною ділянкою всупереч умов договору систематично не сплачує орендну плату.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 05 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням позивач ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Представник відповідача ПП "ЗІС" ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції без змін як законне і обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та заявлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що між 19 квітня 2006 року між ОСОБА_3 та ПП "ЗІС" с. Війтівка був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,1814 га строком на 10 років, який зареєстрований в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 09 серпня 2006 року за №57.

Умовами договору п. 9, 11 визначено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 1,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 422,45 грн., або продукцією на дану суму, якщо зерном, то не менше пяти центнерів. Орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 25 грудня.

07 травня 2010 року до вказаного договору оренди були внесені зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року, та змінено п.9 договору, а саме в частині розміру сплати орендної плати, яка має вноситись орендарем в грошовій формі в розмірі 1059,86 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Вказані зміни до договору зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 12 травня 2010 року за № 09.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства - стаття 13 Закону України "Про оренду землі" (далі Закон).

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умов договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Умовами договору п. 36 укладеного між сторонами передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Відповідно до п. "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України в Постанові від 28.09.2016 року в справі № 6-977цс16.

Як встановлено судом першої інстанції відповідно до квитанції від 18.11.2015 року на ім'я ОСОБА_3 здійснено поштовий переказ орендної плати в сумі 1909 грн., від отримання якого остання відмовилась, що підтверджується довідкою (повідомленням) по переказу (а.с.37, 39).

Крім того, через відмову орендодавця ОСОБА_3 від отримання орендної плати за 2015 рік, відповідачем ПП "ЗІС" 20.12.2016 року останній направлено повідомлення про виплату орендної плати за 2016 рік, що відбудеться 28 грудня 2016 року з 09.00 годин за адресою вул. Першотравнева, 58 с.Петрашівка.

Проте позивач ОСОБА_3 знов відмовилась від отримання поштового повідомлення, що також підтверджується матеріалами справи (а.с.41,42).

Вирішуючи спір суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із того, що відповідач ПП "ЗІС" направило орендну плату позивачеві за 2015 рік поштовим переказом 18 листопада 2015 року, а також намагалось здійснити таку виплату їй особисто, направивши повідомлення про отримання орендної плати за 2016 рік, проте ОСОБА_3 відмовилися від його одержання, що підтверджується матеріалами справи.

Відмова орендодавця від отримання орендної плати поштовим переказом, а також від отримання листа, в якому її повідомляють про час і місце отримання орендної плати особисто, підтверджено повідомленнями відділення звязку встановленої форми, а також показами свідків.

Колегія суддів відкидає посилання апелянта на те, що обставини сплати відповідачем орендної плати не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки вони можуть підтверджуватися лише письмовими доказами.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач і не стверджував про фактичну сплату орендної плати, а лише посилався на те, що він вживав заходів з тим, щоб виконати свої зобовязання перед орендодавцем, проте остання двічі відмовилася від одержання орендної плати штучно створивши таким чином заборгованість по її сплаті.

Таким чином, з боку ПП "ЗІС" має місце невиконання умов договору щодо несплати орендної плати, однак такі порушення відбулись не з вини останнього та його умисного ухилення від зобов'язань покладених умовами договору оренди землі, а внаслідок недобросовісного ставлення позивача.

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобов'язань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду/підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9 ОСОБА_7