Провадження № 2/369/642/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

з участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.11.15 року за вих. № 715 Чабанівська селищна рада звернулася до ОСОБА_1 з нагадуванням про необхідність укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття обєкта в експлуатацію, зазначивши, що у разі пропуску встановленого строку укладання відповідач буде нести відповідальність, визначену чинним законодавством.

19.11.2015 року за вих. № 756 Чабанівська селищна рада звернулася до Державної архітектурно-будівельної інспекції із запитом про надання копій документів та проектної документації, в тому числі відповідача для визначення суми робіт та передачі необхідної документації для визначення кошторисної вартості.

17.12. 2015 року оскільки відповідач так і не звернулася із заявою про укладання договору, Чабанівська селищна рада повторно звернулася до ОСОБА_1 із вимогою про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, надавши примірники з договором. Відповідач будь-яких заперечень чи пропозицій щодо умов договору не надала.

Листом від 21.12.2015 року вих. № 10/10-7/2112/02 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області надана інформація, якою підтверджено факт початку проведення відповідачем робіт з будівництва житлового будинку - літ. «А», підвал під будівлею - літ. «під А», мансарда - літ. «над А» за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Новосілки, пров. Академічний, 13 та про готовність обєкта до експлуатації.

Нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що забудовник повинен укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Відповідач із зверненням про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури до Чабанівської селищної ради не зверталася.

До теперішнього часу між Чабанівською селищною радою та ОСОБА_1 договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не укладений, оскільки відповідач ухилилася від його укладання.

Отже, у добровільному порядку відповідач не виконала встановлений законом обовязок щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури та відповідно не сплатила кошти пайової участі, чим порушила права територіальної громади в особі Чабанівської селищної ради, які підлягають захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача завданих збитків.

Відповідач у порушення наведених приписів не зверталася до Чабанівської селищної ради із заявою про укладення договору з Чабанівською селищною радою про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Чабани, що свідчить про її бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення і укладення договору, і як наслідок позбавлення права позивача на укладення з відповідачем договору у строк, який визначений законом, та позбавлення права на отримання фінансування на розвиток інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва житлового будинку - літ. «А», підвал під будівлею - літ. «під А», мансарда - літ. «над А» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, пров. Академічний, 13, складає 1 737528,00 грн.

Отже, розмір пайової участі відповідача під час будівництва обєкта складає 4% від загальної кошторисної вартості і згідно наступного розрахунку становитиме: 1 737528,00 грн. х 4% = 69500,00грн.

Таким чином, розмір збитків, завданих відповідачем, які підлягають відшкодуванню складає 69500,00грн.

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користьЧабанівської селищної ради збитки, завдані несплатою коштів для створення і розвитку інфраструктури в сумі 69500,00грн. (шістдесят девять тисяч пятсот грн.00 коп.).та Стягнути з ОСОБА_1 на користьЧабанівської селищної ради сплачений судовий збір в сумі 1378грн.00 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання з»явилась, позов не визнала, просила відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала письмові заперечення, зазначила, що 2 серпня 2013 року за № КС79 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області було зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта експлуатації, а саме житлового будинку - літ. «А», підвал під будівлею - літ. «під А», мансарда «під А», з місцезнаходженням Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, пров. Академічний, буд. 13, загальною площею 661,4 кв.м.

11 січня 2014 року ОСОБА_1 було укладено Договір дарування житлового будинку на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

16 вересня 2014 року рішенням № 177 Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського в Київської області було вирішено: встановити ? частині будинку, яка належить ОСОБА_5 поштову адресу: 03027, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, провулок Академічний, 13-А; встановити ? частині будинку, яка належить ОСОБА_4 поштову адресу: 03027, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, провулок Академічний, 13.Тобто, починаючи з 27 січня 2014 року вона не є власником будинку, не зареєстрована та фоктично не проживає за вищевказаною адресою.

Позивач у позовній заяві стверджує, що 04.11.2015 року та 17.12.2015 року останній звертався до ОСОБА_1 з листами з нагадуванням про необхідність укладення договору про пайову участь у розвиту інфраструктури населеного пункту до прийняття об'єкта в експлуатацію, але вищезазначених листів вона не отримувала та прсила приєднати до матеріалів справи заяву про застосування строків позовної давності у зв»язку з тим, що із дати реєстрації декларації про готовність об»акта до експлуатації починає перебіг строк позовної давності у три роки. Позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом про стягнення збитків, тому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають на підставі наступного.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі урозвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основівстановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Як зазначено у частині 6 вказаної статті, встановлений органом місцевого самоврядування длязамовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Відповідно до ч.ч.8,9 вказаної статті розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 20 серпня 2013 року за № КС 7, відповідач здійснив реконструкцію житлового будинку під літ «А», підвал під будівлею літ. «під А», мансарда літ «над А» у 2008 році, а рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області за № 485 про затвердження Положення про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пойової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області було прийнято 27 червня 2013 року, тобто після прийняття об»єкта в експлуатацію.

Вже після прийняття об»єкта до експлуатації, 04 листопада 2015 року позивач направив поштою на адресу відповідача листа № 715 з пропозицією звернутися до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області з відповідною заявою про укладання договору пайової участі.

Факт отримання вказаних листів відповідач заперечує, достовірних доказів отримання відповідачем вказаних листів суду не надано.

Відповідно до імперативних приписів п.22 ч.1 ст.92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України, але аж ніяк не актами органів місцевого самоврядування.

За цим положенням виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності. Зазначені питання не можуть бути предметом регулювання підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акту, закону України, суд застосовує акт законодавства який має вищу юридичну силу.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені ст. 11 ЦК України.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як зазначено у ч. ч. 3, 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Як зазначено у ч.1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законом «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обовязок замовника будівництва укласти договір пайової участі, до прийняття обєкту до експлуатації, істотними умовами якого є розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Отже, законом не передбачено обовязку замовника відшкодувати упущену вигоду (неодержаний прибуток,) а договір, в якому була б визначена відповідальність замовника, не укладався.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до статі 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається також на положення ст. 623 ЦК України.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Позивач посилається на те, що відповідач у порушення наведених приписів не зверталася до Чабанівської селищної ради із заявою про укладення договору з Бабанівською селищною радою про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Чабани, що свідчить про її бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов»язкових дій щодо такого звернення і укладення договору і як наслідок позбавлення прав позивача на укладання договору з відповідачем у строк, який визначений законом та позбавлення права на отримання фінансування на розвиток інфраструктури населеного пункту.

Водночас, сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку.

За таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Між тим, позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача в сумі 69 500 грн. 00 коп., і тільки дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Позивачем не надано доказів, що ним вживалися заходи щодо одержання доходів у вигляді розміру пайової участі, а також заходи, спрямовані на уникнення збитків, зокрема, позивач не звертався з позовом про спонукання відповідача до укладення договору про пайову участь.

За положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Більш того, відповідно до матеріалів справи позивач дізналася лише в ході розгляду даної справи про існування збитків завданих несплатою коштів для створення і розвитку інфраструктури в сумі 69 500 грн. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено спричинення відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3,4, 8,10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.92 Конституції України, ст. ст. 11, 13, 22, 257, 261, 267, 623, 1166 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.Я. Волчко