АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/47/17 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Щавурська Н. Б., Хома М. В.,

секретар судового засідання - Сович Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

24.09.2015 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №SAMDN2243 від 17.04.2008 року. ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов'язання, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків.

Зменшивши позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить стягнути заборгованість по відсотках за вказаним кредитним договором - 24 214,58 грн. в межах строків позовної давності за період з 22.09.2012 року по 22.09.2015 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував строки позовної давності, оскільки позивачем згідно уточненого позову заявлялися вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами в межах строку позовної давності за період з 22.09.2012 року по 22.09.2015 року.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач пропустив строки позовної давності, оскільки строк дії кредитної картки закінчився 30.04.2009 року.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - кредитний договір №SAMDN2243 від 17.04.2008 року (а.с. 10).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2011 року стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - 28 165,84 грн. заборгованості за кредитним договором № SAMDN2243 від 17.04.2008 року. Розрахунок заборгованості проводився станом на 16.11.2010 року (а.с. 4-5).

Станом на 22.09.2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за кредитним договором №SAMDN2243 від 17.04.2008 року в розмірі 24214,58 грн., які нараховані за період із 22.09.2012 року по 22.09.2015 року.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 4 ст. 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У справі, яка переглядається, кредитним договором передбачено сплату процентів на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи із ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд першої інстанції залишив поза увагою вищенаведені норми законодавства і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Зазначаючи про пропуск позивачем строку позовної давності суд першої інстанції не надав належної правової оцінки рішенню Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2011 року, яким вже стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - 28 165,84 грн. заборгованості за кредитним договором № SAMDN2243 від 17.04.2008 року.

Твердження суду першої інстанції, що Банк не звертався до суду з позовом не відповідає дійсності, оскільки спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріали справи не містять доказів про те, що рішення суду від 03.10.2011 року виконане ОСОБА_1

Не надана судом належна правова оцінка і заяві позивача (а.с. 93-98) у якій він зменшивши розмір позовних вимог просив стягнути заборгованість по відсотках в межах трьох річного строку позовної давності.

Вищенаведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки вони не були пропущені позивачем.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору й не позбавляє кредитора права на отримання відсотків, належних кредитору відповідно до статті 1048 ЦК України.

Вказана позиція колегії суддів апеляційного суду відповідає і позиціям Верховного Суду України викладеним в постановах від 23.09.2015 року у справі за № 6-1206цс15 і від 25.05.2016 року у справі № 6-157цс16.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивача 2557,8 грн судового збору за подання позову і за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - 24214,58 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - 2557,8 грн судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: