Справа № 236/163/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2017 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, ОСОБА_1. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл майна та визнання права власності.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України заява повинна містити:

1. найменування суду, до якого подається заява;

2. ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3. зміст позовних вимог;

4. ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5. виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги;

6. зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав, для звільнення від доказування;

7. перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ від 17.10.2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто судовий збір має бути сплачений виходячи із ціни позову.

Однак позивачем в позовній заяві не вказано ціну позову, а також з матеріалів справи вбачається, що вартість нерухомого майна, а саме: будинку № 61, розташованому за адресою: вул.Лісна, с. Рубці Лиманського району Донецької області, була визначена станом на 16 квітня 2013 року.

Тому судовий збір сплачений не вірно.

Відповідно до ст.121 ЦПК України заява, яка подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - залишити без руху.

Надати можливість позивачу ОСОБА_2 виправити вказані в ухвалі недоліки в п"ятиденний строк з моменту отримання копії ухвали, в противному разі позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -