Справа № 591/3820/16-ц
Провадження № 2/591/209/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що 22 червня 2013 року по 05 березня 2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з нею, батьком якого є відповідач. Батько дитини ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дитини, участі у вихованні дитини не приймає, здоров'ям дитини не піклується, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. З вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 не бачився з дитиною, оскільки перебував в розшуку за вчинене ним кримінальне правопорушення. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_1, її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні позов не визнала, вважає не доцільним позбавляти відповідача батьківських прав.

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_1, її представника ОСОБА_5, представника служби у справах дітей Сумської міської ради, свідків, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого:

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачка з 22 червня 2013 року по 05 березня 2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17). Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дитини, участі у вихованні дитини не приймає, здоров»ям дитини не піклується, не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

На даний час відповідач по справі ОСОБА_2 перебуває у державному розшуку по Сумському ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області, як особа, яка ухиляється від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 152 КК України, на підставі вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.04.2013 року, що підтверджується довідкою №13548 від 20.10.2016 року ( а.с.42).

Відповідач, як батько самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов»язками: не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров»ям та вихованням, не надає належної матеріальної допомоги синові.

Обов»язок батьків піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і утримувати її до повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов»язків щодо дитини.

У відповідності з ч. 2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні.

У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 року, найважливіший обов»язок матері і батька це обов»язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. Це визначено ст. 150 СК України.

В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 pоку, вказано: «Держави-учасники зобов»язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов»язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Згідно положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків. Таким чином судом встановлено, що батько дитини ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, повністю втратив зв»язок з сином, а тому діючи в інтересах дитини, його необхідно позбавити батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2017 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.