Провадження №2/760/3971/17
В справі № 760/7393/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

представника позивача- Богуцького І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 16 421, 20 гр. страхового відшкодування.

Посилається в позові на те, що 09 серпня 2016 року на перехресті вулиць В.Лобановського та Ізюмської в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «NISSAN NOTE», державний номерний знак НОМЕР_1, під її керуванням, та «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний їй на праві власності автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнаний водій автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Провідна» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9578891.

Не дивлячись на перелом ноги вона завчасно, а саме 19 серпня 2016 року повідомила відповідача телеграмою про дорожньо-транспортну пригоду, а також запланований огляд транспортного засобу, час та місце його проведення, номер полісу винуватця ДТП.

30 серпня 2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 24 листопада 2016 року страховою компанією було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав ненадання транспортного засобу для огляду з метою визначення матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Звіту №997 від 22 серпня 2016 року розмір матеріального збитку, завданого їй пошкодженням автомобіля, становить 16 421, 20 гр.

Враховуючи викладене вище, вважає рішення відповідача про відмову в виплаті страхового відшкодування незаконним і просить задовольнити позов.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що між страховою компанією та ПрАт ТЕК «ЗАХІДУКРТРАНС» був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9578891 строком дії з 28 червня 2016 року по 27 червня 2017 року.

02 вересня 2016 року від позивачки надійшла заява про виплату страхового відшкодування та додано Звіт №997 про оцінку автомобіля від 22 серпня 2016 року.

Тобто, в порушення вимог закону позивачка не звернулася до страховика з повідомленням про настання страхового випадку для визначення причин та розміру збитнів, який здійснюється протягом 10 робочих днів, а направила заяву про страхове відшкодування та Звіт №997 від 22 серпня 2016 року про оцінку пошкоджень автомобіля.

Позивачкою не було надано страховику можливості для проведення автотоварознавчого дослідження пошкоджень автомобіля, а саме: було порушено п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, що позбавляє її права на страхове відшкодування та не тягне для страховика обов'язку по його виплаті.

Крім того, зазначає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди водій, який є причетний до неї, невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів повинен надати письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Страховою компанією з метою з'ясування причин та обставин ДТП було здійснено запит до Патрульної служби МВС України в м. Києві, однак інформації про ДТП до цього не отримано.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

В подальшому, після оголошеної в справі перерви представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома не ставив.

Виходячи з того, що представник надав свої пояснення суду, підстави для відкладення розгляду справи та оголошення в ній перерви відсутні, суд вважає за можливе закінчувати розгляд справи в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 09 серпня 2016 року на Московській площі в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій сталося зіткнення автомобілів «NISSAN NOTE», державний номерний знак НОМЕР_1, під керування позивачки, та «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року винним у даній дорожньо-транспортної пригоди визнаний водій автомобіля «MERCEDES-BENZ» ОСОБА_3

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Такими чином, вина ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Встановлено, що 11 травня 2016 року між відповідачем та ПрАТ ТЕК «ЗАХІДУКРТРАНС» був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9578891 строком дії з 28 червня 2016 року по 27 червня 2017 року, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2, яким у момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_3

Відповідно до п.4 договору ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. з нульовою франшизою.

19 серпня 2016 року позивачка повідомила відповідача до дорожньо-транспортну пригоду та запланований огляд пошкодженого транспортного засобу, а також номер полісу страхувальника.

30 серпня 2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 24 листопада 2016 року в виплаті страхового відшкодування відповідачем було відмовлено.

При цьому відповідач не заперечував отримання 19 серпня 2016 року телеграми позивачки про огляд автомобіля, однак у листі було зазначено, що страхова компанія двічі намагалася отримати для огляд пошкоджений автомобіль для огляду експертною комісією, однак автомобіль доставлений для огляду не був.

/ а.с. 7; 44 - 59 /

Відповідно до ст.ст.1 та 5 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За змістом п. 22.1 ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та інші документи, передбачені п. 35.2 ст. 35 Закону у заяві, зокрема, мають міститися: розмір шкоди, обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу та докази, що підтверджують її, відповідно до законодавства.

На виконання вимог закону позивачка 30 серпня 2016 року звернулася до ПАТ «СК »Провідна» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

/ а. с. 45, 46 /

Відповідно до Звіту №997 про оцінку автомобіля NISSAN NOTE», державний номерний знак НОМЕР_1 вартість матеріального збитку, завданого позивачці пошкодженням автомобіля, складає 16 421,20гр.

/ а.с. 9-17, 18-27 /

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

В абзаці 5 пункту 36.2 статті 36 Закону зазначено, що в разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Пункт 36.2 статті 36 Закону зобов'язує страховика (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до статті 37 цього Закону підставами для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку;

- вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

- невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Як зазначено вище, представник відповідача не заперечував отримання повідомлення позивачки від 19 серпня 2016 року про огляд пошкодженого автомобіля.

Не заперечував, що представник страхової компанії на огляд не з»явився.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив отримання повідомлення про подію та Звіт про розмір завданої шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку про виконання позивачкою вимог закону, який зобов"язує її до вчинення певних дій, як потерпілу особу, при настанні страхового випадку, а тому відмова відповідача в виплаті страхового відшкодування є безпідставною.

Що стосується приведених у листі підстав для відмови в виплаті страхового відшкодування, суд виходить з наступного.

Як зазначено в ст.37 Закону страховик може відмовити в виплаті страхового відшкодування у разі невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Саме з цих підстав відповідачем було відмовлено в виплаті страхового відшкодування позивачці в зв»язку з неможливістю встановити обставини ДТП та розмір шкоди в зв»язку з ненаданням нею на вимогу страхувальника пошкодженого автомобіля для огляду.

Однак, з листів відповідача від 02 вересня 2016 року, 13 вересня 2016 року та 20 вересня 2016 року, які направлялися позивачці після отримання повідомлення про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, з вимогою надати транспортний засіб для огляду вбачається, що вони направлялися позивачці за адресою: АДРЕСА_1.

В той же час, з повідомлення позивачки на адресу відповідача вбачається, що в ньому вона зазначила дві адреси: місця реєстрації - АДРЕСА_1, та місця фактичного проживання - АДРЕСА_2.

Адреса фактичного місця проживання - АДРЕСА_2 була зазначена позивачкою і в заяві про отримання страхового відшкодування від 30 серпня 2016 року.

Чому ці повідомлення позивачці направлялися за місцем реєстрації, представник відповідача суду не повідомив.

В свою чергу, повідомлення про відмову в виплаті страхового відшкодування позивачці було направлено за фактичним місцем проживання.

/ а.с.7 - 8; 45 - 52 /

Враховуючи ці обставини, суд вважає необгрунтованою відмову відповідача від виплати позивачці страхову відшкодування та задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч.1, п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать , у тому числі, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача - ПАТ »СК »Провідна» 1470,00гр. витрат на проведення експертизи та 640,00 гр. судового збору.

Керуючись ст. ст. 15, 16, ч.2 ст.22, ч.1 ст.988, 1166 ЦК України, ст.ст.1,5,7 Закону України « Про страхування», ст. ст. 3, 6, 9, 12, 22, 30, 34-36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 79,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 16 421, 20 гр. страхового відшкодування та 2 110, 00 гр. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: