АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2251/17 Справа № 204/5396/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Баранніка О.П.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Начальник Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 на бездіяльність начальника ДВС та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_2, заінтересовані особи: Начальник Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 на бездіяльність начальника ДВС та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: начальник Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 на бездіяльність начальника відділу ДВС та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року та постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року було стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 заборгованість за депозитним договором № 392304 від 26.02.2015 року у розмірі 51000,00 (пятдесят одна тисяча) доларів США - сума основного неповернутого депозитного вкладу; 1997,50 (одна тисяча девятсот девяносто сім доларів США пятдесят центів) доларів США - сума нарахованих несплачених відсотків, а всього - 52997,50 (пятдесят дві тисячі девятсот девяносто сім доларів США пятдесят центів) доларів США; а також стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» на користь держави судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.

Вищевказане рішення суду скасоване не було та набрало законної сили. На підставі цього рішення суду, видано відповідний виконавчий лист.

02 листопада 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49166533. Копія постанови направлена на адресу заявника рекомендованим листом № 047.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 червня 2015 року № 121 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 24 червня 2015 року по 23 жовтня 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 жовтня 2015 року № 193, продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження тимчасового адміністратора Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива», у зв'язку з чим, 19 листопада 2015 року державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник не оскаржував зазначену постанову державного виконавця від 19 листопада 2015 року та в даній скарзі вимог про скасування цієї постанови не заявляв.

За таких обставин, державним виконавцем вчинено виконавчі дії, щодо зупинення виконавчого провадження, з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах повноважень державного виконавця.

Що стосується вимоги заявника щодо зобовязання начальника Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві направляти в майбутньому на його адресу копії документів по вчинених виконавчих діях, то вона не ґрунтується на законі, оскільки захисту підлягають порушені або невизнані права заявника.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносень), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносень), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що скарга є необґрунтованою.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4