справа № 156/940/16-ц
Номер провадження: 2/156/19/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря Салатюк Г. В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Божика Л.Л.

представника третьої особи Гринюк Ж.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Риковичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, третя особа - служба у справах дітей Іваничівської РДА про поновлення батьківства і скасування призначених аліменів ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про поновлення батьківства та скасування призначених аліментів, посилаючись на те, що рішенням Локачинського районного суду від 15.02.2012 року її було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки вона зловживала спиртними напоями, не займалась вихованням сина, а коли його будо відібрано в Ківерцівський дошкільний навчальний заклад "Сонечко" не відвідувала його і не цікавилась його життям. У березні 2014 року вона переїхала в с. Риковичі Іваничівського району Волинської області, де проживає на даний час разом із співжителем ОСОБА_6 та спільною дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стан житлового будинку задовільний, наявні відповідні умови проживання. У господарстві утримують худобу і птицю. У зв'язку із тим, що вона змінила свою поведінку, не вживає спиртних напоїв, працює у домашньому господарстві, виховує дочку ОСОБА_7, внаслідок чого відпали причини через які її було позбавилено батьківських прав, а тому бажає їх поновити. Зараз ОСОБА_5 знаходиться в інтернаті в с. головно Любомльського району і вона не має змоги періодично його бачити. З метою поновлення батьківських прав вона звернулася до органу опіки і піклування Риковичівської сільської ради, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що рідко відвідувала сина по місцю його знаходження. Після поновлення батьківських прав сина ОСОБА_5 має намір віддати на навчання в Іваничівську школу-інтернат. На підставі вищенаведеного, змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, просили його задоволити.

Представник відповідача - органу опіки та піклування Риковичівської сільської ради заперечив проти задоволення позову у зв'язку із відсутністю підстав для поновлення батьківства, про що органом опіки і піклування Риковичівської сільської ради надано відповідний висновок.

Представник служби у справах дітей Іваничівської РДА також заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що сім'я позивача з 2014 року стоїть на обліку служби у справах дітей Іваничівської РДА. Умови у будинку позивача для проживання ОСОБА_5 так і не створені.

Суд, заслухавши сторони, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Локачинського районного суду від 15.02.2012 року по справі № 0307/103/2012 ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 так, як ухилалася від виконання своїх батьківських обов'язків, протягом тривалого часу не відвідувала сина, не цікавилася його життям та здоров'ям, хоча мала таку можливість, не створила належних умов проживання дитини, яка потребує постійного медичного нагляду (а.с.6-7).

По місцю проживання позивач характеризується задовільно. На даний час ніде не працює, займається веденням домашнього підсобного господарства. Працелюбна. разом із співмешканцем виховує дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спиртних напоїв не вживає. Участі у громадському житті села не приймає. До адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с.10).

Згідно висновку органу опіки та піклування Риковичівської сільської ради виконавчий комітет вважає, що на даний час не доцільно поновлювати батьківські права ОСОБА_1щодо її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, так, як вона на протязі дев'яти років майже не приділяла уваги вихованню свого сина, за весь час відвідувала його два рази у м. Луцьку, коли дитина була у будинку "Малютки", а коли ОСОБА_5 перебував у смт. Головно - не відвідала жодного разу (а.с.11).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що позивач і надалі продовжує ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, оскільки протягом тривалого часу не відвідувала його та не відвідує, за дев'ять років відвідала дитину лише два рази. Так і не створила належних умов для проживання дитини, хоча мала достаньо часу. Позивач має реальну можливість виконувати свої батьківські обов'язки, однак не вчиняє ніяких відповідних дій.

На підставі вищенаведного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення батьківських прав і скасування призначених аліментів слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164, п. 4 ст. 155, ст. 150, 169, 180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про поновлення батьківства відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і скасування призначених аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. М. Нєвєров