Справа № 640/2984/16-ц
25 січня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Чередник В.Є.,
при секретарі Смирновій Т.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою, яка була уточнена в ході судового розгляду, відповідно до якої просить визнати ОСОБА_1 таким, що прийняв спадщину, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Садовий, буд. 2-А. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ML708/057/2008 від 28 березня 2008 року у загальному розмірі 3237894,20 грн., у тому числі: 576976,85 грн. заборгованість по тілу кредиту, 119344,49 грн. - заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам за користування кредитними коштами, 2541572,91 грн. - заборгованість за нарахованої пені у розмірі, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за
предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами; понесені позивачем судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 березня 2008 року між Закритим акціонерним товаристом «ОТП банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL708/057/2008 .
29 червня 2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н..
Позивач зазначає, що згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL708/057/2008 від 28 березня 2008 року.
Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги що відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості на предмет іпотеки.
В ході розгляду справи судом було встановлено, що 04.09.2012 року ОСОБА_2 помер.
З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед банком за вказаним кредитним договором 28.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки (майнової поруки) № РМL/708/057/2008 .
29.06.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. та договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами.
Через невиконання зобовязань за кредитним договором, позивач звертався до суду, внаслідок чого 12 березня 2015 року Київським районним судом міста Харкова було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором № МL708/057/2008 від 28.03.2008 року у розмірі 3 237 894, 20 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 576976,85 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам за користування кредитними коштами - 119344,49 грн., заборгованість за нарахованої пені у розмірі -2541572,91 грн.
Однак, виходячи з даних, отриманих з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що рішення Київського районного суду міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором № МL 708/057/2008 на час звернення до суду із даним позовом не виконано.
Оскільки загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» становить 3 237 894,20 грн.,та, враховуючи, що вказана заборгованість відповідачем не погашена, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом.
В судове засідання позивач не зявився, представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення на його адресу поштової кореспонденції, яка повернулась на адресу суду з позначкою «за не запитом», причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань та заяв про відкладення судового розгляду до суду не надходило.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.
Як встановлено в ході судового розгляду та вбачається з доданих до справи документів, 28 березня 2008 року між Закритим акціонерним товаристом «ОТП банк» правонаступником - якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянином України ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL708/057/2008 (а.с 11-15).
Згідно з Кредитним договором, а також на підставі кредитної заявки від 28 березня 2008 р. банк
надав ОСОБА_1 кредит в сумі 51 460,50 USD.
29.06.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. та договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами.
Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL708/057/2008 від 28 березня 2008 року.
Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі -Позивач) перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника по вищевказаному договору.
З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед банком за вказаним кредитним договором 28.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки (майнової поруки) № РМL/708/057/2008 .(а.с.16-18)
29.06.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «Позивач») у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. та договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Таким чином, до позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.
Пунктом 1.1. частини №2 кредитного договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у договорі.
Відповідно до пункту 1.4. частини №2 договору за користування кредитом позичальник
зобов'язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором.
Згідно із пунктом 1.5. частини №2 Договору повернення відповідної частини кредиту мало
здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено укладеним договором.
У відповідності до п. З частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили відсоткову ставку, як FIDR+5.99 % відсотків річних, де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку може змінюватись) розміщується на сайті банку, а також в приміщеннях банку на інформаційних стендах.
Як встановлено пунктом 1.7.2. договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.
Проте, ОСОБА_1 умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором, внаслідок чого 12 березня 2015 року Київським районним судом м. Харкова було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором № МЬ708/057/2008 від 28.03.2008 року у розмірі 3 237 894, 20 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 576976,85 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам за користування кредитними коштами - 119344,49 грн., заборгованість за нарахованої пені у розмірі -2541572,91 грн..
26.08.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження з виконання даного рішення, а також винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження.
Як встановлено судом під час розгляду справи та вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 368621 від 05.09.2012 року, ОСОБА_2 помер 04.09.2012 року. (а.с. 54)
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_2 на дату смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується інформацією наданою відділом реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова від 16.11.2016 року.
Також стало відомо, що на дату смерті ОСОБА_2 разом з ним за адресою: м. Харків, пров. Садовий, буд. 2-А був зареєстрований ОСОБА_1.
Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Виходячи із змісту даної статті, а також ст. 608 Цивільного кодексу України, відповідачі вважаються такими, до яких перейшли обов'язки Майнового поручителя за Кредитним договором.
Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Згідно статті 1268 Цивільного кодексу України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої
особи(боржника) за загальним правилом переходить до іншої особи - її спадкоємця; таким чин відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.
У відповідності до статті 1282 Цивільного кодексу України, "Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині."
При смерті співвласника спільного майна потреба у визначенні часток майна та визнання права власності може виникнути з огляду на наступне.
Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно ч.1ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
Відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ОСОБА_2 з одного боку та ЗАТ «ОТП Банк» з іншого, був укладений договір іпотеки № РМL/708/057/2008 відповідно до пункту 1.1. якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань Іпотекодавець надав у іпотеку Іпотекодержателю - Банку нерухоме майно, визначене у статті 3 цього Договору.
Відповідно до п. 3.2. Склад предмета іпотеки. Предмет іпотеки складається з: будинок житловий літ «А-1» загальною площею: 56,8 кв.м., житловою - 29,4 кв.м з прибудовами: сарай - літ. «Б» -дерев'яний обкладений цеглою, льох - літ. «В» - цегла, вбиральня - літ «Г» - дерево, літня кухня - літ. «Д» - шлакоблок, душ літ. «Ж» - метал, огорожа № 1-3,5 - дерево, колодязь № 4,6, замощення -1.
Відповідно до п.6.2 договору іпотеки Іпотекодержатель - позивач має право задовольнити із
вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати боржником (відповідачем) позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.
Крім того, за рахунок предмета іпотеки позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням відповідачем його зобов'язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених позивачем у зв'язку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору).
Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором.
Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Згідно зі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця.
Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Окрім цього, суд не приймає доводи представників відповідача з приводу наявності підстав для відмови в задоволенні позову через наявність судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку суми кредитної заборгованості, оскільки відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4ЦПК).
Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині вчинення дій з метою збереження предмета іпотеки до його реалізації, оскільки вказані питання вирішуються відповідно до положень статті 151, 152 ЦПК України.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного й керуючись статтями 10, 11, 88, 79, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, статтями 509, 526, 530, 536, 629, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статей 7, 35, 38, 39 Закону України « Про іпотеку», суд,-
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; паспорт:
серія МН № 208171, виданий Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл., 08.08.1997 р.; дата народження 28.12.1969 року; адреса: м. Харків, пров. Садовий, буд. 2-А) таким, що прийняв спадщину, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Садовий, буд. 2-А.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором
№ ML708/057/2008 від 28 березня 2008 року у загальному розмірі 3237894,20 грн., у тому числі: 576976,85 грн. заборгованість по тілу кредиту, 119344,49 грн. - заборгованість по
В задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Київського районного суду м. Харкова апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя - В.Є. Чередник