У Х В А Л А

іменем україни

12 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Писаної Т.О.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до підприємства «ІнтролігаТОР» Черкаської обласної організації «Громадська організація людей з обмеженими можливостями «День» про розірвання договору про виконання робіт з виготовлення поліграфічної продукції, відшкодування збитків, стягнення неустойки за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року та за касаційною скаргою підприємства «ІнтролігаТОР» Черкаської обласної організації «Громадська організація людей з обмеженими можливостями «День» на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 липня 2013 року між нею та підприємством «ІнтролігаТОР» Черкаської обласної організації «Громадська організація людей з обмеженими можливостями «День» (далі - підприємство «ІнтролігаТОР») було укладено договір, відповідно до умов якого вона доручила підприємству виготовити видання: «Сини-синочки, сини-колосочки українського поля...» у кількості 100 примірників обсягом 500 сторінок в строк до 28 лютого 2014 року. На виконання умов цього договору вона сплатила 16 тис. грн., проте у визначений договором строк роботи виконані не були.

26 листопада 2014 року їй був наданий оригінал-макет для надання дозволу до друку, проте через чисельні помилки та невідповідності вона не надала такого дозволу та внесла правки, які підприємством внесені не були.

Враховуючи викладене та те, що після її неодноразових звернень відповідач не виконав роботу та не повернув їй наданих для роботи матеріалів і сплачених нею грошових коштів, позивачка просила розірвати зазначений вище договір, стягнути з відповідача збитки у розмірі 16 тис. грн. та неустойку у розмірі 30 864 грн.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Розірвано договір від 15 липня 2013 року № 13/010, укладений між ОСОБА_3 та підприємством «ІнтролігаТОР» про виконання робіт з виготовлення поліграфічної продукції. Стягнуто з підприємства «ІнтролігаТОР» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 тис. грн., які складають суму оплати замовлення згідно договору. Стягнуто з підприємства «ІнтролігаТОР» на користь ОСОБА_3 неустойку в розмірі 16 тис. грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_3 про відшкодування збитків скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні її позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі підприємство «ІнтролігаТОР» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав роботу у передбачений договором строк, що є підставою для розірвання договору та також для відшкодування позивачеві матеріальної шкоди, яка складається із суми оплати замовлення, та сплати передбаченої договором неустойки, яку суд зменшив з підстав того, що її розмір значно перевищує розмір заборгованості.

Частково скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування шкоди, апеляційний суд виходив із того, що позивачка просила стягнути збитки, які полягають у сплаті грошових коштів на виконання договору до його розірвання, а судом стягнуто збитки, які є наслідком розірвання договору, що суперечить ч. 4 ст. 653 ЦК України. В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився із висновком районного суду.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 15 липня 2013 року між ОСОБА_3 та підприємства «ІнтролігаТОР» було укладено договір, відповідно до умов якого вона доручила підприємству виготовити видання: «Сини-синочки, сини-колосочки українського поля...» у кількості 100 примірників обсягом 500 сторінок в строк до 28 лютого 2014 року. На виконання умов цього договору вона сплатила 16 тис. грн.

26 листопада 2014 року їй був наданий оригінал-макет для надання дозволу до друку, проте вона не надала такого дозволу та внесла правки.

За змістом ч. 1 ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідач не виконав роботу та не повернув їй наданих для роботи матеріалів і сплачених нею грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (4 ст. 653 ЦК України).

Частиною 5 ст. 653 ЦК України встановлено, що, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Апеляційний суд наведених вимог матеріального закону не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача збитків, завданих неналежним виконанням ним умов договору, що призвело до розірвання останнього. При цьому суд не звернув уваги на те, що підставою позову були вимоги ч. 2 ст. 651 ЦК України у зв'язку з істотним порушенням однією із сторін договору його умов, а не добровільне розірвання договору обома сторонами договору. Позивач підставою позову зазначала ч. 5 ст. 653 ЦК України.

При цьому суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не перевірив також тверджень підприємства «ІнтролігаТОР» про те, що ОСОБА_3 прострочила оплату за договором, надсилала матеріали для виконання відповідачем договору вже після закінчення строку його дії, що може свідчити про його пролонгацію, а також не дав належної правової оцінки п. 6.4 договору, в якому вказано, що у разі невиконання своїх обов'язків замовником, виконавець не несе відповідальності за несвоєчасне виконання робіт.

З урахуванням наведеного судом не враховано положення ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, згідно з яким особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Отже, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3 та підприємства «ІнтролігаТОР» Черкаської обласної організації «Громадська організація людей з обмеженими можливостями «День» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Т.О.Писана

О.В.Умнова

І.М.Фаловська