Справа № 526/167/17
Провадження № 2/526/260/2017
У Х В А Л А

13 лютого 2017 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. ознайомившись з позовною заявою ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1, нотаріуса Київського міського округу м. Київ ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 14.03.2016 року,

в с т а н о в и в:

30 січня 2017 року ТОВ «Агрофірма « ім. Довженка» звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1, нотаріуса Київського міського округу м. Київ ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 14.03.2016 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 взятий на облік як фізична особа-підприємець, вид діяльності: допоміжна діяльність у рослинництві, діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, консультація з питань комерційної діяльності й керування, інша професійна, наукова та технічна діяльність.

Відповідно до положень оспорюваного договору оренди землі від 14 березня 2016 року укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Як слідує з приписів ч.1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Частиною першої ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини першої ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта господарської діяльності, мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 року № 10 підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК) .

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Положеннями статті 12 Господарського процесуального кодексу України, встановлено підвідомчість або предметну компетенцію господарського суду, під якою розуміється коло справ, віднесених законом до розгляду і розв'язання системою господарських судів. Підвідомчість дозволяє відмежувати господарські справи від усіх інших справ, віднесених до ведення інших органів.

З огляду на викладене вважаю, що так як спірні правовідносини носять господарський характер, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем та головою фермерського господарства, для здійснення діяльності якого ним була взята земля в оренду. Вказані обставини свідчать, що спір випливає з господарських відносин, відповідач є субєктом господарювання, тому даний позов має розглядатися в порядку господарського судочинства і відповідно є непідвідомчим місцевому Гадяцькому районному суду.

Згідно пункту першого п.1 ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суддя -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Агрофірма « ім. Довженка» до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1, нотаріуса Київського міського округу м. Київ ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 14.03.2016 року в звязку з непідвідомчістю спору.

Повернути ТОВ «Агрофірма « ім. Довженка» судовий збір в сумі 3200 грн. сплачений відповідно до платіжного доручення № С8-1271 від 26 січня 2017 р. в ПАТ «ОСОБА_3 Аваль».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний протягом 5 днів з дня її отримання.

Головуюча: Л. В. Максименко