РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді Єпішина Ю.М., при секретарі Поліщук Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди з Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони». В обґрунтування своїх вимог зазначає, що працює охоронцем 03 розряду в державному підприємстві «Управління відомчої воєнізованої охорони» та здійснює охорону ПАТ «Херсонська ТЕЦ». ДП «ВОХОР» неодноразово порушувало свої зобов'язання щодо своєчасної виплати заробітної плати, на даний час не отримув заробітну плату з травня 2016 року, оплату праці здійснено лише за період по квітень 2016 року включно. При цьому, оплата праці здійснювались із порушенням строків оплати праці. Так, виплату заробітної плати за квітень 2016 року здійснено лише в липні 2016 року. Заборгованість по заробітній платі за травень-серпень 2016 року становить 10848,37 грн. Зазначає, що заборгованість по оплаті праці та інші негативні чинники діяльності ДП «ВОХОР» не тільки порушують вимоги чинного законодавства, а й суттєво порушують його конституційні права на працю та отримання достойної винагороди за неї. Внаслідок не отримання заробітної плати Позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 3000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з травня по серпень 2016 року в сумі 10848 грн. 37 коп. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі.

Представник відповідача Костенко М.М. у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заперечення на позов, просив відмовити у його задоволенні та розглянути справу без його участі.

В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, працює охоронцем 03 розряду в державному підприємстві «Управління відомчої воєнізованої охорони» та здійснює охорону ПАТ «Херсонська ТЕЦ».

Згідно довідки ДП «Управління відомчої воєнізованої охорони» від 23.12.2016 року №01-45/05-754, заробітна плата за період з травня по серпень 2016 року виплачена ОСОБА_1 у розмірі 12548 грн. 37 коп.

Таким чином, на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі ДП «Управління відомчої воєнізованої охорони» перед позивачем відсутня.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Заявлені позивачем вимоги полягають у стягненні з відповідача заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, іншіх вимог не заявлено.

Відповідно до частини першої ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз'ясненнями п. 5 зазначеної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем ОСОБА_1 до суду не подано і матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, наявності причинного зв'язку між завданою шкодою і протиправним діями відповідача.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди - відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення складені і підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 січня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.М.Єпішин