Номер провадження: 22-ц/785/3063/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Обєднання співвласників багатоповерхового будинку «Жемчужний», ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,

встановила:

16 квітня 2015 року позивачОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір оренди про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території недійсними.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 листопада 2011 року між відповідачем ОСББ «Жемчужний» та ОСОБА_3, від імені якого у якості представника діяв відповідач ОСОБА_4, було укладено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Відповідно до умов вказаного договору відповідачем, як виконавцем надання послуг, взято зобовязання по наданню таких послуг щодо нежитлового приміщення, а позивачем ОСОБА_3, як споживачем вказаних послуг, зобовязано сплатити їх вартість за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені вказаним договором.

Із змісту вказаного договору вбачається, що вказаний договір від імені позивача ОСОБА_3 було укладено ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності.

17 грудня 2010 року позивачем ОСОБА_3О у звязку з укладенням усного договору було видано відповідачу ОСОБА_6 довіреність, зареєстровану у реєстрі під №774.

Проте ані на час укладення оспорюваного договору, ані на даний час у позивача ОСОБА_3 будь-які обєкти нерухомості у власності не перебували і не перебувають.

Із змісту виданої ОСОБА_3 довіреності вбачається, що ОСОБА_6О було уповноважено представляти інтереси у відповідних установах, організаціях, на підприємствах незалежно від їх підпорядкування.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_6 було укладено від імені ОСОБА_3 договір щодо майна, яке не є власністю позивача ОСОБА_3

Крім цього, ОСОБА_6 було укладено договір щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які не були обумовлені ані усним договором, ані виданою на його виконання довіреністю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року провадження у справі було відкрито (а.с.17).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 рокуклопотання представника ОСББ «Жемчужний» про зупинення провадження у справі було задоволено (а.с.107).

Однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2016 року вказана ухвала була скасована, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.138-140).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 рокуклопотання представника ОСББ «Жемчужний» про зупинення провадження у справі знову було задоволено (а.с.172-173).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування даної ухвали суду із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не зявились, у звязку з чим та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

При цьому колегія суддів враховує, що справа перебуває на розгляді суду більше двох років, тобто з 16 березня 2015 року, провадження у справі безпідставно вже зупинялось.

Разом з тим, відповідачі двічі не отримували поштової кореспонденції від суду апеляційної інстанції, яка направлялась їм за належною адресою, що свідчить про їх небажання приймати участь у розгляді справи за апеляційною скаргою.

В свою чергу апелянт ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_7 двічі належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, однак до суду також не зявились, про причини неявки суд не повідомили (а.с.190, 191, 222).

Виходячи з викладеного, колегія суддів вирішила визнати неповажною причину неявки осіб, які беруть участь у справі, та слухати справу у їх відсутність.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що рішення по іншій справі, яка перебуває в провадженні Приморського районного суду м. Одеси, має правові наслідки для вирішення даної справи, у звязку з чим провадження у справі має бути зупинено.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, дійсно в провадженні Приморського районного суду м. Одеси з 05 лютого 2016 року перебуває цивільна справа №522/26362/15-ц за позовом ОСББ «Жемчужний» до ОСОБА_3 про внесення змін у договір.

Із вказаних позовних матеріалів вбачається, що предметом розгляду є спір щодо внесення змін в оскаржуваний договір, пропозиція щодо внесення яких була запропонована ОСББ «Жемчужний» ОСОБА_3 20 листопада 2015 року, тобто після виникнення спору по даній справі предметом якої є недійсність Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, укладений 01 листопада 2011 року між ОСББ «Жемчужний» та ОСОБА_3, в інтересах якого діяв представник ОСОБА_8

Пунктом 4 ч.1 ст.201 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Тобто зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд України в абз. 4 п. 33 Постанови Пленуму №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи.

При цьому, таке преюдиціальне значення щодо фактів у справі залежить від того, у якій саме і які факти будуть мати значення для іншої із справ, та наслідки їх встановлення.

Однак, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не врахував зазначені вимоги цивільного процесуального закону.

Суд не надав оцінку тим обставинам, що із даним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду ще 16 березня 2015 року та предметом спору у справі є вимоги щодо визнання недійсним Типового договору в цілому, в той час як предметом позову ОСББ «Жемчужний» є лише внесення змін у договір.

Таким чином, враховуючи, що у даній справі предметом розгляду є недійсність правочину, то у випадку задоволення таких позовних вимог Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, укладений 01 листопада 2011 року, вважатиметься недійсним з моменту його вчинення, та не створюватиме юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, у тому числі й щодо можливості використання сторонами права на внесення змін до нього.

Тобто вирішення даної справи є можливим до вирішення іншої справи, яка перебуває в провадженні того ж суду, а тому підстав для зупинення провадження у даній справі, які передбачені п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Крім того судом першої інстанції не було враховано, що провадження у справі вже зупинялось з тих самих підстав ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 рокуза клопотанням представника ОСББ «Жемчужний» (а.с.107).

Однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2016 року вказана ухвала була скасована, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.138-140). При цьому в ухвалі зазначено, що судом неправильно застосовані вимоги п.4 ч.1 ст. 201 та п.3 ч.1 ст. 203 ЦПК України.

При новому розгляді питання, вищевказані обставини судом першої інстанції не були враховані, оскільки суд знову неправильно застосував вимоги зазнаних норм процесуального права, у звязку з чимухвала Приморського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2016 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_9

ОСОБА_2