Справа № 352/1396/16-ц
Провадження № 2/352/159/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат», ОСОБА_5 про стягнення інфляційних збитків та 3 % річних, -

в с т а н о в и в :

Позивач 27.09.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку інфляційних збитків та 3 % річних.

Після уточнення позову 20.12.2016 р. просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь за період з 24.10.2014 р. до 17.10.2016 р. інфляційні збитки у розмірі 6886,57 грн. і 635,82 грн. 3% річних із суми грошового зобов'язання у 10670 грн., за період з 11.11.2014 р. до 17.10.2016 р. інфляційні збитки у сумі 6055,14 грн. та 572,38 грн. 3% річних із суми грошового зобов'язання у 9850 грн.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 29.09.2014 р. з вини відповідача ОСОБА_5 сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача марки «Пежо» р.н. НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження. Він за власні кошти провів відновлювальний ремонт автомобіля, вартість якого складає 20520 грн., що підтверджується товарним чеком від 24.10.2014 р. на суму 10670 грн. та актом від 11.11.2014 р. про прийняття виконаних робіт на суму 9850 грн. Вважає, що з часу здійснення ним розрахунку за проведений ремонт автомобіля між ним як кредитором та відповідачами виникло грошове зобов'язання. Кошти за цим грошовим зобов'язанням стягнуто рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 р., яке фактично виконане відповідачем - ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат» лише 17.10.2016 р. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З вини відповідача у зв'язку з несвоєчасним поверненням грошових коштів за грошовим зобов'язанням позивачу були заподіяні збитки через інфляцію, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів у порядку ст.625 ЦК України, якою передбачено також можливість стягнення 3% річних за користування грошовими коштами. Про факт наявності грошових зобов'язань свідчить отримання позивачем позики у розмірі 2500 доларів США, які були використані для оплати вартості матеріалів та проведення ремонтних робіт.

Позивач та його представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали і просили його задовольнити.

Представник відповідача ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат» у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини працівника відповідача ОСОБА_5, позивачу заподіяна матеріальна шкода пошкодженням його автомобіля, яка стягнута з хлібокомбінату згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 р. Вказаним судовим рішенням встановлено, що між сторонами виникли деліктні правовідносини внаслідок заподіяння шкоди. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не грошове зобов'язання, до винної особи не можуть одночасно застосовуватись дві форми відповідальності. У відповідача, який виконав судове рішення і виплатив позивачу кошти на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, відсутні будь-які грошові зобов'язання перед позивачем. Передбачена ч.2 ст.625 ЦК України норма регулює зобов'язальні правовідносини і застосовується у разі порушення грошового зобов'язання, вона не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. У зв'язку з безпідставністю заявленого позову просив у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що внаслідок ДТП між сторонами виникли деліктні правовідносини. Судовим рішенням завдана позивачу внаслідок ДТП шкода стягнута з власника джерела підвищеної небезпеки, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_5 інфляційних втрат і 3% річних. Просив у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що внаслідок ДТП, що мала місце 29.09.2014 р. і сталася з вини відповідача ОСОБА_5, який перебував у трудових відносинах з відповідачем ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат», автомобіль позивача ОСОБА_4 марки «Пежо» р.н. НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 р. з відповідача ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат» - власника джерела підвищеної небезпеки, винними діями працівника якого позивачу заподіяно шкоду, на користь позивача стягнуто 20520 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди (а.с.10-12).

Вказане судове рішення відповідачем виконано, 17.10.2016 р. кошти у сумі 20763,60 грн. поступили на рахунок позивача (а.с.38).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що між сторонами виникли деліктні правовідносини, тобто відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. У відповідача, який виконав судове рішення і виплатив позивачу кошти на відшкодування спричиненої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, відсутні будь-які грошові зобов'язання перед позивачем.

Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що з часу здійснення ним розрахунку за проведений ремонт автомобіля між ним як кредитором та відповідачами виникло грошове зобов'язання. Безпідставним є твердження позивача про те, що факт наявності грошових зобов'язань підтверджується отриманою ним позикою у розмірі 2500 доларів США на придбання матеріалів та оплату ремонту, оскільки за вказаною позикою грошові зобов'язання виникли у позивача перед позикодавцем.

Щодо посилання представника позивача на необхідність застосування ст.22 ЦК України по вимозі про стягнення інфляційних збитків, суд зазначає, що вказана норма є загальною, яка передбачає поняття збитків та загальний порядок їх відшкодування, а завдана позивачу внаслідок ДТП майнова шкода відшкодована відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, які є спеціальними нормами з відшкодування шкоди.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 625, 1166, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_4 до ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат», ОСОБА_5 про стягнення інфляційних збитків та 3 % річних.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець