Провадження № 2/127/1384/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка неодноразово зверталась до позивача з заявами про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При заповненні заяв, відповідач в графі про наявність у будь-кого із членів її сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції, зазначила «ні». Разом з тим, під час проведення ревізії в Департаменті соціальної політики Вінницької міської ради Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області було виявлено, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за гр. ОСОБА_2 з 04.01.2006 року зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що розташована на території України, на якій не проводиться антитерористична операція та яка не є тимчасово окупованою. Дана квартира належить відповідачу на підставі договору довічного утримання від 07.12.2005 року. Позивач вважає, що внаслідок подачі недостовірних даних, відповідачу незаконно нарахована та виплачена щомісячна грошова допомога, адже у власності відповідачки перебуває житлове приміщення. Останню повідомлено про обовязок повернути переплачені кошти, натомість кошти не повернуто. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з наведеним вище позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів у сумі 7966,45 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що не має правового значення, чи може користуватись відповідач квартирою, яка перебуває у неї у власності, згідно договору довічного утримання, оскільки сам факт наявності квартири у власності відповідача свідчить про подання відповідачем недостовірних відомостей, що і зумовило вимогу позивача про повернення надміру виплачених коштів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що бланк заяви передбачав надання інформації про перебування житлового приміщення у володінні, однак даним житловим приміщенням користується та фактично володіє гр. ОСОБА_3, яка є її тіткою. Договір довічного утримання перебачає, що вказана квартира залишається у довічному користуванні гр. ОСОБА_3 яка нею фактично володіє. (п. 4 Договору). Під час заповнення бланків заяв на отримання допомоги вона будь яких недостовірних відомостей не повідомляла, оскільки у її володінні вказана квартира дійсно не перебуває а ні в юридичному а ні у фактичному сенсі. Вважає, що підстав для стягнення з неї коштів, які виплачені їй як державна допомога, як тимчасово переміщеній особі немає. Окрім наведеного, що житлова площа, вказаної однокімнатної квартири становить 17, 2 кв.м., в яких вона та члени її сім»ї фактично не можуть проживати разом з ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в базі даних переміщених осіб Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради. Дана обставина визнаєтсья сторонами, а тому в силу положень ст.61 ЦПК Украхни доказуванню не підлягає.

Дана категорія осіб має право на ряд соціальних допомог, зокрема і на щомісячну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, порядок надання якої врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у розмірі: для працездатних осіб 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Для отримання грошової допомоги уповноважений представник сімї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та предявляє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сімї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

20.10.2014 року ОСОБА_2 звернулася до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитероричтичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, подавши відповідну заяву та вказуючи про відсутність у неї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасова окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Відповідно до рішення від 23.10.2014 року їй була призначена допомогуа з 20.10.2014 року по 19.04.2015 року.

З аналогічними заявами відповідач зверталася 04.06.2015 року та 07.12.2015 року, вказуючи у графі " інформація щодо наявності у членів сім»ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасова окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції» його відсутність.

ОСОБА_2 відповідно до рішень від 09.06.2015 року та 08.12.2015 року була призначна грошова допомога з 04.06.2015 року по 03.12.2015 року та з 07.12.2015 року по 06.06.2016 року відповідно. В цілому грошова допомога виплачена в сумі 7966,45 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

При здійсненні Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету, зокрема на надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг у Департаментів соціальної політики Вінницької міської ради, встановлено, що за гр. ОСОБА_2 з 04.01.2006 року зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що розташована на території України, на якій не проводиться антитерористична операція та яка не є тимчасово окупованою ( інформаційна довідка з Реєстру прав власносіт на нерухоме майно від 30.08.2016 року). Дана квартира належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 07.12.2005 року.

Позивач, звертаючись до суду вказує, що відповідач дані відомості позивачу не повідомила, внаслідок цього їй надмірно виплачено кошти в сумі 7966,45 грн, адже в силу положень п.6 Порядку грошова допомога не призначається особам, які мають у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. Подання ж недостовірних даних є піставою для повернення цих сум в силу положень п.11 Порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (в редакції чинній на момент звернення відповідачки вперше за допомогою) грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім»ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Постановою Кабінету Мііністрів України від 31.03.2015 року №212 вказаний пункт був змінений та було визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім»ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Тобто до 31.03.2015 року призначення такої допомоги було пов»язане з повідомленням особи про наявність або відсутність у володінні житлового приміщення, а з 31.03.2015 року - з повідомленням про наявність або відсутність у власності житлового приміщення.

Як слідує зі змісту Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, він був прийнятий саме з метою надання допомоги окремим категоріям громадян для покриття витрат на проживання в конкретному житловому примішенні, що зумовленні вимушеною зміною місця проживання та необхідністю знайти та забезпечити себе іншим житлом.

При цьому з аналізу внесених згаданих вище змін до даного нормативного акту та положень акту в цілому, слідує, що обмеживши виплату саме "володінням житловим приміщенням" законодовець визначив «володіння» не як право на річ, а як самостійне речове право, що пов»язане з фактичним володінням річчю, відображенням реального його стану, тобто повязавши з конкретним використанням майна. І тільки внісши зміни пов»язав таке обмеження з правом власності на майно.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 має у власності житлове приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_1, що належить їй відповідно до договору довічного утримання від 07.12.2005 року. Як слідує зі змісту договору, відповідач не користується цим майном, останнє залишається у користуванні особи на утриманні ОСОБА_3 ОСОБА_2 фактично ним не володіє. Останння як переміщена особа мешкає у м.Вінниці та за період отримання грошової допомоги змінювала місця проживання в м.Вінниці: спочатку мешкала АДРЕСА_2, а згодом АДРЕСА_3. Тобто наявність в особи права власності на майно, яке в силу положень договору про довічне утримання має свої особливості, не свідчить про володіння як речовим правом, що визначене вищезгаданим Порядком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачка не має фактичного володіння річчю, тому зазначення нею у заяві інформації про відсутність у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, не є повідомленням недостовірної інформації.

До вказаного висновку суд приходить також з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом або договором. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон або договір може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма субєктами права. Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Через категорії «межі здійснення субєктивних цивільних прав» та «обмеження здійснення субєктивних цивільних прав» у законі встановлюється така поведінка власника, яка не суперечить актам цивільного законодавства. Власник майна повинен враховувати межі та обмеження цивільних прав.

Межі здійснення цивільних прав фактично виражаються у формулі «дозволено все, що прямо не заборонено законом», а обмеження (заборони), які мають найбільш загальний характер і які особа-власник повинна враховувати у своїй поведінці, конкретизуються у ст. 13 ЦК.

Так, обмеження встановлюються щодо окремих субєктивних прав як засіб стримання особи-власника при здійсненні ним цих прав з урахуванням необхідності дотримання прав інших осіб (в даному випадку довічне користування гр. ОСОБА_3 квартирою, яка на праві власності, згідно договору довічного утримання, належить відповідачу, з метою забезпечення житлових прав ОСОБА_3 пожиттево).

Право користування нерозривно пов»язано з правом володіння. Без володіння, тобто без фактичного утримання речі (панування над нею), не можна добути з неї корисні властивості і тим самим використати її для задоволення потреб.

З огляду на викладене, а також те, що п. 4 Договору довідчного утримання визначено, що квартира залишається у довічному користуванні гр. ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що така обставина позбавляє відповідача можливості володіти, користуватись та розпоряджатись вказаною квартирою, як власник майна, з наявністю усіх правомочностей без будь яких обмежень (в класичному розумінні юридичної категорії «права власності»).

Щодо не повідомлення про наявність у неї на праві власності даного житла, то суд звертає увагу, що якщо п.6 вказаної постанови і набув змін, то бланки заяв, які надавались відповідачці для оформлення відповідного звернення 04.06.2015 року та 07.12.2015 року, змінені не були і містили графу про необхідність повідомлення інформації про наявність у володінні житлового приміщення. Не приведення державним органом форми бланку в цій частині у відповідність до вимог постанови не можна розглядати як протиправність дій відповідача щодо ненадання інформації, яка не вимагалася.

Зазначені обов»язки держави повинні бути виконані відповідно до принципу «належного урядування», як зокрема визначено Європейським судом з прав людини в справі «Рисовський проти України», №29979/04, п.71. рішення від 20 жовтня 2011 року, відповідно до якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic).

Таким чином, зважаючи, що бланк заяви змінений не був, а у відповідачки відсутнє у фактичному володінні майно, у суду відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_2 надала недостовірну інформацію.

Відповідно до п. 11 Порядку суми грошової допомоги, виплаченої надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями повертаються уповноваженим представником сім»ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перехованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.

Аналізуючи наведену норму, суд приходить до висновку, що повернення грошовї допомоги можливо у випадках, коли особа навмисно подала недостовірні відомості, тобто в діях зазначеної осособи має бути наявний прямий умислел, намір ввести в оману орган державної влади.

Наразі судом не встановлено, що ОСОБА_2, заповнюючи заяву, надала недостовірну інформацію, що вплинуло б або могло вплинути на встановлення права на грошову допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про забезпечення права і свобод внутрішньо переміщених осіб», державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Департаменту соціальної політки Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Департаменту соціальної політки Вінницької міської ради виплачену надміру щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг в розмірі 7966 грн. 45 коп. відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: