Справа № 573/2520/16-ц
Номер провадження 2/573/52/17
РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора, відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шкуратівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 травня 1997 року померла її баба по лінії батька ОСОБА_2. Останні постійно до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай) розміром 3,71 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в САПТЗТ «Шкуратівське». Право на земельну частку (пай) належало померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії СМ № 0283856, виданого на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 жовтня 1996 року № 294, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 511. Позивачка є спадкоємницею пятої черги і має намір успадкувати спадкове майно, в тому числі земельну ділянку (пай). Однак юридично свої права не оформила у звязку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений, копія дублікату сертифікату знаходяться у відділі Держгеокадастру, виготовлені на імя померлого. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після баби ОСОБА_2, яка померла 09 травня 1997 року право власності на земельну частку (пай), розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності САПТЗТ «Шкуратівське», посвідчену сертифікатом серії СМ № 0283856, виданим на імя померлого.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_3 не зявились, представник надав до суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника сільської ради.

Представники третіх осіб Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області та відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання також не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_2, яка померла 09 травня 1997 року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що батьком позивачки ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЕ № 957861 (а. с. 8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП № 296157 після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_1 (а. с. 8).

Батько позивачки ОСОБА_5 помер 15 липня 1998 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 260845 (а. с. 9).

З архівного витягу запису акта про народження № 18 вбачається, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, записано ОСОБА_6 Максим… та ОСОБА_7 (а. с. 10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП № 265794 ОСОБА_2 померла 09 травня 1997 року в с. Шкуратівка Білопільського району Сумської області (а. с. 12).

ОСОБА_6 помер 20 жовтня 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І- БП № 265600 (а. с. 13).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 15 червня 1989 року Шкуратівською сільською радою посвідчено заповіт від імені ОСОБА_2 (а. с. 11).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті баби ОСОБА_2, яка померла 09 травня 1997 року в селі Шкуратівка Білопільського району Сумської області, тривалістю в три місяці (а. с. 14-15).

Зі змісту листа відділу Держгеокадастру у Білопільському районі від 19 грудня 2016 року вбачається, що на імя ОСОБА_2 виготовлялись дублікати сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0283856 та серії СМ № 0283835 на земельну частку, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 09 жовтня 1996 року № 294, зареєстровані 12 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються членам САПТЗТ «Шкуратівське» на території Шкуратівської сільської ради за № 511. Дублікати сертифікату зберігаються у відділі Держгеокадастру у Білопільському районі (а. с. 29).

У відповідності до інформаційної довідки про вартість земельної частки (паю) станом на 2016 рік оціночна вартість земельної ділянки, загальною площею 3,71 умовних кадастрових гектар, що розташована на території Шкуратівської сільської ради, становить 64 228 грн. (а. с. 18).

Щодо письмового розяснення з питань оформлення спадщини приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_8 розяснила, що видача свідоцтва про право на спадщину не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, які підлягають реєстрації (а. с. 17).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

У відповідності до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після ОСОБА_5, який помер 15 липня 1998 року, держнотконторою не заводились. Спадкова справа після ОСОБА_2, яка померла 09 травня 1997 року, заведена за № 110/2016 (а. с. 34).

Згідно спадкової справи ОСОБА_2, яка померла 09 травня 1997 року, вбачається, що спадкова справа № 110/2016 заведена за заявою ОСОБА_1 (а. с. 43-48).

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після померлої 09 травня 1997 року ОСОБА_2, але юридично її не оформила. Однак, вказана обставина не позбавляє позивачку права на спадщину та підлягає захисту в суді.

Зокрема, статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, при чому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлої баби шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а. с. 16).

Однак, позивачка позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай) втрачені.

На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 527, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст.ст. 316, 328, 373, 392, 1216, 1218, 1265, 1266, 1269, 1296, п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 81 Земельного Кодексу України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора, відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після бабусі ОСОБА_2, яка померла 09 травня 1997 року, право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 3,71 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності САПТЗТ «Шкуратівське», посвідчену дублікатом сертифіката серії СМ № 0283856, виданого на ім'я померлої на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 жовтня 1996 року № 294, зареєстрованого 12 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 511.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :