Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вмотивоване)

18 квітня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецькой області у складі:

судді Андреєва В.В.,

за участю:

секретаря Петрової С.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, непрацездатної дружини і подружжя з ким проживає дитина інвалід,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому ставить питання стягнути з нього на її користь аліменти на утримання непрацездатного сина ОСОБА_5, в розмірі ? частини з усіх видів його доходу, аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів його доходу на весь час її знаходження на інвалідності та періоду проживання з нею дитини, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначила, що 10 січня 1986 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4. Від зазначеного шлюбу мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Він має другу групу інвалідності, у зв'язку з чим не працює, так як є непрацездатною особою, отримує пенсію по інвалідності, інших доходів не має. Самостійно утримувати дитину позивач не в змозі, так як має І групу інвалідності, у зв'язку з чим не може працювати і потребує постійного стороннього догляду, отримує пенсію по інвалідності, інших доходів також не має. Відповідач вже понад два роки як покинув родину і проживає окремо, має своє помешкання, аліментів нікому не платить, інших дітей або осіб, що знаходились би на його утриманні не має, отримує пенсію за віком та страхові виплати з Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і його сукупний дохід становить більше 6000,00 грн. В добровільному порядку ОСОБА_4 ніякої допомоги не надає, тому позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає, що позивач не потребує допомоги, оскільки отримує пенсію в розмірі більшому від встановленого законом прожиткового мінімума. Позивач стала непрацездатною в зв'язку з негідною поведінкою, а саме неодноразово засуджувалась і відбувала покарання за вживання і збут наркотиків. Син ОСОБА_5 є повнолітньою особою і також отримує пенсію у розмірі більшому від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши наявні докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 січня 1986 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії 10 ААВ № 453156 ОСОБА_5 має ІІ групу інвалідності з дитинства безстроково (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 отримує пенсію за віком, страхові виплати (а.с.21,22). Відповідно до довідки з Центральної міської лікарні ОСОБА_4 перебуває на обліку у хірурга, йому рекомендовано оперативне лікування (а.с.23). Згідно виписки з Центральної міської лікарні перебуває на обліку з приводу виразкової хвороби, у звязку з чим з листопада 2005 року визнаний інвалідом ІІІ групи (а.с.24). Відповідно до реєстраційного посвідчення ОСОБА_4 належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 м.Торецька (а.с.25,26). Комунальні платежі сплачує ОСОБА_4, що підтверджено квитанціями (а.с.27,28). Відповідно до інформації, наданої з УПФУ м.Дзержинська ОСОБА_3 знаходиться на обліку в УПФУ в м.Дзержинську Донецької області і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам І групи у розмірі 1247,00 грн. (а.с.38), ОСОБА_5 отримує пенсію інвалідам з дитинства ІІ групи у розмірі 1277,00 грн. (а.с.39). Відповідно до довідки №26-09022017/14032 ОСОБА_3 має судимості (а.с.41). Останній раз відбувала покарання у виді позбавлення волі з 02.08.2008 року по 17.09.2014 року за збут наркотиків. Відповідно до листа №2 від 11.04.2017 року МСЕК м.Торецька повідомив, що ОСОБА_3 є інвалідом І групи від загального захворювання від 25.11.2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 1 травня дорівнює 1130 гривень, а відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2017 року становить 1247 гривень. Таким чином позивач отримує пенсію у розмірі прожиткового мінімуму, а ОСОБА_5 отримує пенсію більше ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.75 СК України право на утримання має один із подружжя якщо є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивач не потребує матеріальної допомоги, бо отримує пенсію у розмірі прожиткового мінімуму, крім того відповідно до ч.5 ст.75 СК України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Матеріалами справи встановлено, що позивач отримала І групу інвалідності від загального захворювання, яке отримала в місцях позбавлення волі.

Сучасне українське законодавство передбачає можливість стягнення аліментів на користь повнолітніх дітей, оскільки сімейне законодавство передбачає обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоровя України 07.04.2004 N 183 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності» залежно від ступеня обмеження життєдіяльності встановлюють I, II, III групу інвалідності. ОСОБА_5, син позивача та відповідача має ІІ групу інвалідності. В Інструкції про встановлення груп інвалідності вказано, що інваліди II групи можуть виконувати ту чи іншу роботу в спеціально створених умовах, що також підтверджено довідкою МСЕК, тобто він не є непрацездатною особою. Крім того він є повнолітнім, необмеженим у дієздатності, а тому позов про стягнення аліментів на своє утримання мав подати у відповідності до ч.1 ст.38 ЦПК України особисто або через представника.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід відмовити за недоведеністю позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 75, 88, 198 Сімейного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення на її користь аліментів на утримання непрацездатного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу і на її утримання 1/4 частини з усіх видів доходу на весь час знаходження на інвалідності і періоду проживання з нею дитини, відмовити за недоведеністю позову.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через суд міста Торецька протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: