АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-6312/07 Головуючий суддя І інстанції Костенко Т.М.
Провадження № 22-ц/790/197/17 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна сумісної власності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача грошову компенсацію ? частини автомобіля ВАЗ 21101, який коштує еквівалент 9 300 доларам США.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2005 року по 17 квітня 2007 року, від якого мають неповнолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За період шлюбу подружжя придбало автомобіль ВАЗ 21101, 2006 року випуску, державний № НОМЕР_1. Договору по розподілу майна між сторонами не було, шлюбний договір не укладався.

Оскільки спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просила стягнути ? його вартості у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2007 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 10 000 грн. в якості грошової компенсації за частку сумісно нажитого майна подружжя.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2016 року відновлено частково втрачене провадження у цивільній справі № 2-6312/07 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна сумісної власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вище зазначеного рішення суду першої інстанції від 27.11.2007 року та ухвалення нового,яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в обсязі фактичної вартості спільного майна подружжя станом на дату ухвалення рішення - 5 908,85 грн. та стягнути з позивача зайве отримані грошові кошти з урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України згідно розрахунку індексу інфляції станом на дату звернення з апеляційною скаргою. Також, просить суд скасувати заходи забезпечення позову, а саме: зняти арешт зі спірного автомобіля Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вартість ? його частини у розмірі 10 000 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача, проти чого сторони на час розгляду справи, а саме 27.11.2007 року, не заперечували.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції за таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, починаючи з 02 липня 2005 року, та розірвали його 17 квітня 2007 року, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію та розірвання шлюбу. (а.с. 69, 70)

За час перебування у шлюбі ними був придбаний автомобіль ВАЗ-21101, державний № НОМЕР_1 на підставі кредитного договору № 12229-007/06Р від 16.10.2006 року, що належить ОСОБА_2 на праві власності. (а.с. 13-16, 74-76, 77)

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У відповідності до ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до ч. 4 ст.. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку чи автомобіль допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

З матеріалів справи, а саме - оскаржуваного рішення, вбачається, що ОСОБА_2 у судовому засіданні 27.11.2007 року участі не приймав, однак, надав до суду заяву про те, що відповідач позов визнає і не заперечує проти сплати колишній дружині вартості ? автомобіля у розмірі 10 000 грн. (а.с. 1)

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначив, що рішення районного суду ним виконане та визначена грошова сума (10 000 грн.) виплачена позивачці, а спірний автомобіль занаходиться у його користуванні по теперішній час.

За таких підстав, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про розподіл спільного майна подружжя саме таким чином.

Вимоги заявника щодо скасування заходів взабезпечення позову, а саме - зняття арешту з автомобіля ВАЗ 21101, 2006 року випуску, державний № НОМЕР_1, можуть бути предметом розгляду суду першої інстанції з урахуванням даних про виконання рішення суду. Відповідно до положень частини 6 статті 154 ЦПК України, вимогами якою передбачено, що у випадку відмови у задоволенні позову, закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заході взабезпечення позову.

Посилання апелянта про необхідність стягнення з ОСОБА_3 зайве отриманої нею грошової суми з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України також є безпідставними.,

Відповідно до положень, викладених в статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи та пояснень, наданих сторонами, ОСОБА_2 з такими вимогами до районного суду не звертався, в суді першої інстанції предметом розгляду вони не були.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, подавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2-відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2007 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

О.М. Хорошевський