АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1771/17 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.17 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Малінської С.М.,

суддів: Бровченка І.О., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

встановила:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 386 317,42 грн., витрати на правову допомогу в сумі 13 000 грн. та судовий збір у сумі 3 993,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.12.2015 р. о 13 год. 30 хв. керував автомобілем HONDA CRV, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, рухався на перехресті вулиць Целіноградської та ОСОБА_3 і зіткнувся з автомобілем Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Зіткнення сталося внаслідок того, що ОСОБА_2 не пропустила автомобіль, який рухався по головній дорозі, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР.

Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано значні механічні пошкодження.

Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження № 68 від 08.02.2016 р. розмір завданої матеріальної шкоди у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31.12.2015 р. складає 435 317,42 грн.

У якості страхового відшкодування, позивач від ПАТ «Харківська страхова муніципальна компанія» отримав 49 000 грн.

Таким чином, вартість відшкодованої матеріальної шкоди, яка складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 386 317,42 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважає рішення суду ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, суд не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи, рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність належних доказів щодо пошкодження автомобіля та суми збитку під час дорожньо-транспортної пригоди.

Просить заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у сумі 386 317, 42 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 13 000, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір у розмірі 8385,68 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2016 р., ОСОБА_2 31.12.2015 р. о 13 год. 30 хв. керуючи автомобiлем ОСОБА_4 д.н. НОМЕР_3 на перехресті вул. Целіноградській та ОСОБА_3 не надала дорогу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Хонда д.н. НОМЕР_4, автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувано до неї адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Вищезазначена копія постанова містить відмітку про набрання законної сили.

Відповідно до копії звіту № 68 по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ складеного 08.02.2016 р., вартість матеріального збитку спричиненого володільцю автомобіля HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_5/, 2012 року виготовлення, належний ОСОБА_1 пошкоджений в результаті ДТП 31.12.2015 р. складає 435 317,42 грн. (а.с. 16-23).

У ремонтній калькуляції № 68/16 від 08.02.2016 р. вартість ремонту без ПДВ складає 339 139,40 грн., ПДВ 20% складає 67 827,88 грн., а всього 406 967,28 грн. (а.с. 25-28).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції керувався ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212-215 ЦПК України та дійшов висновку, що суду не надано доказів в обґрунтування доводів викладених у позовній заяві щодо суми збитку, звіт № 68 по визначенню вартості матеріального збитку не містить відомостей про попередження осіб, які його виготовляли про кримінальну відповідальність, відсутні належні докази щодо пошкоджень автомобіля, на підставі чого суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ії завдала.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст. 988 ЦК України встановлено обовязки страховика перед страхувальником, відповідно до них страховик у разі настання страхового випадку зобовязаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також цією статтею визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Із змісту пункту 22.1. ст. 22 Закону вбачається, що при настанні страхового випадку страховик згідно з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн., тому вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною. (а.с.12).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю HONDA CR V, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, були завдані механічні пошкодження.

Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження № 68 від 08.02.2016 р. розмір завданої матеріальної шкоди у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31.12.2015 р. склала 435 317,42 грн. (а.с.16).

05.01.2016 року до ПАТ «ХМСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після отримання заяви про страхове відшкодування 20.05.2016 року було складено страховий акт та ОСОБА_1 було виплачено ліміт страхового відшкодування - 50 000, 00 грн. за вирахуванням франшизи - 1000, 00 грн. Сума страхового відшкодування склала - 49 000, 00 грн. (а.с.48).

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 386 317,42 грн., яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 згідно вимог ст. 1194 ЦК України.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно з п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2012, N 29, ст. 343), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Ст. 8 Закону України № 928-VIIІ від 25 грудня 2015 року «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі встановлена у розмірі 1378,00 грн. Відповідно до вимог вказаного вище Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, тобто 551, 20 грн.

Відповідно до додатку до договору про надання правових послуг адвоката від 29.01.2016 року розрахунку витрат робочого часу адвоката та вартості юридичних послуг, вартість однієї години послуг адвоката становить 500, 00 грн., загальна кількість годин послуг адвоката становить 26 годин, загальна вартість послуг адвоката склала 13000, 00 грн. (а.с.49-50).

Відповідно до розрахунку витрат робочого часу адвоката та вартості юридичних послуг, надано такі юридичні послуги: вивчення наданих клієнтом документів 4 години; консультації клієнта 7 годин; аналіз законодавчої бази та судової практики 7 годин; склдання позовної заяви 4 години; формування пакету документів для подання в суд 2 години; виїзд до суду для подання позовної заяви 2 години. (а.с.50).

Згідно квитанції № 71/7 від 29 січня 2016 року ОСОБА_1 сплачено за надання юридичних послуг 13 000, 00 грн. (а.с.51).

Враховуючи, що згідно даних журналу судового засідання представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 брав участь та знаходився в судовому засіданні 1 годину (а.с.72-74), судова колегія вважає, що на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн., а саме: за участь у судовому засіданні 1 годину - 500,00 грн. та за складання позовної заяви (4 години*500,00 грн.) 2 000,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Згідно частин першої, третьої та пятої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу та позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути 3993,18 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, та 4392,50 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги, а всього - 8385,68 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 386 317 (триста вісімдесят шість тисяч триста сімнадцять) гривень 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8385 (вісім тисяч триста вісімдесят пять) гривень 68 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: