АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4089/16-ц 22-ц/774/164/К/17
Справа № 212/4089/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/164/К/17 Тимошенко Т.І.
Категорія 26 (Ш) Доповідач: Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Артеменко Світлани Миколаївни,

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику у разі ушкодження його здоров'я,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»( надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди працівнику у разі ушкодження його здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом 15 років пропрацював на різних посадах шахти «Гвардійська» у ПАТ «Кривбасзалізрудком», де у зв'язку з незадовільними умовами праці з вини роботодавця він отримав професійне захворювання. На даний час йому встановлена 35 % втрати професійної працездатності, внаслідок чого він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури та лікування. У зв'язку з професійним захворюванням було порушено його життєві зв'язки, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабістю, втомою, постійними болями, перебуваючи на лікуванні, він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмір 174000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 20000 грн. без утримання податку з доходу фізичної особи. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають матеріалам справи, рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вважає, судом не враховано, що позивач працював у шкідливих умовах на інших підприємствах.

Позивач знав про шкідливі фактори виробництва, про що його було повідомлено при прийомі на роботу, свідомо працевлаштувався та обрав роботу у шкідливих умовах, заради більшого розміру заробітної плати.

Вважає, що факт заподіяння моральних страждань позивачу не підтверджений достовірними доказами та не був встановленим судом; розмір моральної шкоди є необґрунтований та завищений.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 у період з 10.11.1998 року працював на підприємстві відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на різних посадах у підземних умовах із шкідливими умовами праці. 14.04.2006 року звільнений з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію. (а.с.17).

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21 лютого.2006 року, у п.17 встановлено причину профзахворювання позивача: робота в умовах впливу шкідливих виробничих факторів запиленість повітря робочої зони пил з вмістом вільного двооксиду кремнію від 10% до 70% в концентрації 2,1мг/м3 до 18,1мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3, час перебування в умовах шкідливих факторів більше 80% від загального продовж зміни. (а.с.6).

Із довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 08 травня 2007 року позивачу повторно встановлено 35% втрати професійної працездатності, з яких 25% по ХОЗЛ та 10% - по трудовому каліцтву. ( а.с.5).

Працюючи протягом тривалого часу, в умовах, які характеризуються перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, ОСОБА_3 отримав професійне захворювання.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 лютого 2006 року, встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_3 є робота протягом 15 років 8 міс в умовах впливу шкідливих факторів, тобто умови праці, характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 лютого 2006 року, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність вини ПАТ «Кривбасзалізрудком» у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та при прийнятті на роботу був обізнаний із дією шкідливих факторів на робочому місці, що стали причиною професійного захворювання безпідставні. Оскільки обов'язок створить безпечні умови роботи законодавством покладено на роботодавця.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заподіяна моральна шкода є недоведеною, колегія суддів відхиляє, оскільки на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, встановлено, що йому була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнає порушення свого звичайного способу життя та вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров'я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Однак, колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача. Судом не взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та співмірності.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, з урахуванням, що право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому первинної МСЕК, в даному випадку позивачу первинно було встановлено втрату 25 % професійної працездатності, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці позивача в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, розмір втрати професійної працездатності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 20000 гривень до 10000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3, зменшивши цей розмір з 20000 гривень до 10000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: