Справа № 357/4499/16-ц Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/1262/17 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 47 09.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно , -

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними заявами про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вони є спадкоємцями першої черги спадкування за законом, оскільки є дочками померлого ОСОБА_5, що підтвердили свідоцтвами про своє народження.

Вказали, що вони прийняли спадщину після смерті батька, але не можуть її оформити, так як виник спір з ОСОБА_2 щодо спадкового майна свого батька, яка проживала з їх батьком без реєстрації шлюбу.

Також, послалися на те, що сам по собі факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу для ОСОБА_2 не породжує жодного права на спадкування, оскільки по перше в даному випадку до спадщини призиваються спадкоємці першої черги, а також відсутні підстави для зміни черговості спадкування, передбачені ч.2 ст.1258 ЦК України, так як їх батько трагічно загинув і ніколи не перебував у безпорадному стані.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивачі просили суд визнати за ними право власності по ? частині спірного нерухомого та рухомого спадкового майна.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним право власності по ? частині на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2; на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, та автомобіль ВАЗ 21061, 1995 року випуску р.н.НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, червоного кольору, на земельну ділянку площею 1,6316 га що знаходиться в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Сквирської райдержадміністрації від 19.07.2004 року № 404 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_4, кадастровий номер НОМЕР_5.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на спільні сімейні кошти, гараж та товар на ринку по АДРЕСА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі належать до спадкоємців першої черги, прийняли спадщину після смерті спадкодавця та врахував, що між спадкоємцями наявний спір щодо неможливості оформити спадщину у нотаріальній конторі, а також наявні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що належало спадкодавцю.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_5

Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 , виданим 11.01.1979 року відділом ЗАГС м. Рівне та серії НОМЕР_7 виданим 31.01.1976р. Зорянською сільською радою Рівненської області, свідоцтвом про одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 25.07.1997 року серії НОМЕР_8, виданим відділом РАГС м. Рівне.

З матеріалів спадкової справи № 39/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 приєднані заяви ОСОБА_4, ОСОБА_3 про прийняття ними спадщини після смерті їх батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 виданим 22.12.2015року відділом РАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської області.

До матеріалів спадкової справи приєднані заяви спадкоємців ОСОБА_8 - брата померлого та ОСОБА_9 - сестри померлого, які відносяться до другої черги спадкоємців.

З довідки КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1 від 21.03.2016 року № 840 вбачається, що ОСОБА_5 проживав один та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1991 року по 18.12.2015 року.

Судом також було встановлено, що померлий ОСОБА_5 за життя на праві приватної власності мав таке майно: квартиру АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2; на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, та автомобіль ВАЗ 21061, 1995 року випуску р.н.НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, червоного кольору, на земельну ділянку площею 1,6316 га що знаходиться в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Сквирської райдержадміністрації від 19.07.2004 року № 404 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_4, кадастровий номер НОМЕР_5.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 20 роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ухвалюючи рішення по справі, суд обґрунтовано виходив з вказаних положень закону та дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті батька, їх частки є рівними відповідно до ст.1267 ЦК України.

Колегія суддів враховує, що судом було встановлено обсяг спадкового майна, та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував частину спадкового майна у вигляді гаража, можливих коштів на банківських рахунках спадкодавця та належного йому товару, який знаходься на ринку в м.Білій Церкві, оскільки на підставі заяви позивачів ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування а вищезазначене майно залишено без розгляду.

Доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Інших доводів в обґрунтування апеляційної скарги не апелянт не зазначив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :