Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/137/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Гайсюка О.В.

суддів Кіселика С.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовязання виконати умови договору.

Позивач зазначив, що 16.10.2015р. між ОСОБА_3, як лізингоодержувачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», як лізингодавцем укладено договір фінансового лізингу (публічний договір) за яким Банк передав позивачу у лізинг легковий автомобіль «TOYOTA RAV 4», р/н АА 6414ОЕ.

Далі, між ОСОБА_3, як страхувальником та ПрАТ «СК «Провідна», як страховиком укладено договір комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.11.2015р. за яким застраховано зазначений автомобіль. Вигодонабувачем за цим договором є ПАТ КБ «ПриватБанк» (додатковий договір №1 від 04.11.2015р.) страхова сума за договором 843 000 грн.

Франшиза (за ризиком «Викрадення») 7%. Строк дії договору 1 рік з 05.11.2015р. по 04.11.2016 року.

07.02.2016р. із зазначеним застрахованим автомобілем сталася страхова подія, автомобіль викрадено невідомими особами, про що слідчим Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області 08.02.2016р. внесені відомості щодо кримінального провадження за фактом викрадення автомобіля.

Позивач негайно повідомив відповідача про настання цього страхового випадку, а 08.02.2016р. звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи.

Відповідач листом від 01.04.2016р. №17-10/4184 відмовив у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що позивач вчасно, до 04.12.2015 року не сплатив другу частину страхового платежу, а тому договір припинив свою дію 05.12.2015р.

Згідно п.26 Договору страхування загальна сума страхового платежу складає 34197, 48 грн.

Цей платіж розділено на шість платежів по 5699,58 грн. Перший платіж у сумі 5699,58 грн. позивач вніс 04.11.2015р., другий платіж йому необхідно було внести 04.12.2015р., але він вніс другий та третій платежі 22.12.2015р. у загальній сумі 11 399,16 грн. Крім того, відповідач згідно п.34.5 у звязку з настанням страхового випадку 08.02.2016р. надав позивачу рахунок на сплату залишку страхового платежу у сумі 17098,74 грн., які він сплатив в цей же день. Всього ним сплачено 34197,48 грн.

Фактичні дії відповідача свідчать про те, що він визнав договір продовженим після 05.12.2016р.

Посилаючись на це, позивач просив визнати незаконною відмову СК у виплаті страхового відшкодування та зобовязати Страхову компанію виплатити вигодонабувачу ПАТ КБ «ПриватБанк» 783990 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2016р. позов задоволено частково. Зобовязано Страхову компанію виплатити ПАТ КБ «ПриватБанк» страхове відшкодування у розмірі 783 900 грн. за договором страхування. Стягнуто з СК на користь держави 6980 грн. судового збору (а.с.70-74).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи через неправильну оцінку доказів та неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, звертається увага на те, що розмір відшкодування в порушення вимог п.41.11. визначено без урахування ступеня зносу автомобіля за період дії договору. Відповідно до п.41.14 розмір відшкодування повинен бути зменшеним на 26329,42 грн. (коефіцієнт зносу складає 3,1233 % за 95 днів дії договору), а саме 843000?3,1233%= 26329,42 грн.

На думку відповідача дія договору припинилася відповідно п.35.6.3 та п.34.5 Договору.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача (Страхової компанії) доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача з доводами скарги погодилася лише в частині необхідності зменшення страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля.

Представник третьої особи (ПАТ КБ «ПриватБанк») в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просив провести розгляд справи без участі представника Банку, а апеляційну скаргу просив відхилити та залишити рішення суду без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 04.11.2015р. між ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» був укладений договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.7-10).

За цим договором розмір страхової суми за розділом «КАСКО» визначено 843000 грн. (п.8.2 Договору), розмір франшизи (за ризиком «викрадення» та іншими ризиками при конструктивній загибелі ТЗ) складає 7% від страхової суми зазначеної в п.8.2 Договору, тобто 59010 грн. строк дії договору 1 рік з 05.11.2015р. по 04.11.2016р. Договором визначений такий вид страхового ризику як «Викрадення». Застрахований транспортний засіб автомобіль «TOYOTA RAV 4».

Згідно додаткового договору до цього договору №1 від 04.11.2015р. вигодонабувачем сторони визначили ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.11), оскільки 16.10.2015р. між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу, а умовами цього договору, предметом якого є автомобіль «TOYOTA RAV 4», вартістю 843900 грн. передбачено обовязкове страхування предмета лізингу (а.с.12-13).

Умовами Страхового договору визначено загальний страховий платіж, який повинен здійснити ОСОБА_3 у сумі 34197,48 грн., який розділено на шість рівних платежів у розмірі 5699,58 грн., що підлягають сплаті до 4 числа наступного місяця з моменту укладення договору, тобто перший платіж треба здійснити 04.11.2015р., в день укладення договору, другий 04.12.2015р. і т.д.

Останній платіж треба здійснити 04.04.2016р. (п.26 Договору).

07.02.2016р. сталася страхова подія, застрахований автомобіль «TOYOTA RAV 4», р/№ НОМЕР_1 було викрадено невідомими особами, що підтверджено документально та не заперечується сторонами (а.с.15).

Судом вірно встановлено, що позивач негайно повідомив відповідача про настання страхового випадку та 08.02.2016р. звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування з наданням всіх необхідних для цього документів (а.с.16).

Відповідач листом від 01.04.2016р. відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись лише на те, що позивач не сплатив вчасно другий платіж до 04.12.2015р., а тому договір страхування вважається таким, що втратив чинність, а тому подія, що відбулася 07.02.2016р. не може бути розглянута як страховий випадок.

Підставою для відмови відповідач вказав ст.26 Закону України «Про страхування» та пункт 35.3 Договору (а.с.20).

Але судом вірно встановлено і це підтверджує представник відповідача в апеляційній скарзі (а.с.85), що позивач перший платіж 5699,58 грн. сплатив 04.11.2015р., другий та третій платежі сплачені ним 22.12.2015 року (до настання страхового випадку) у загальному розмірі 11399,16 грн., а три інші платежі позивач сплатив на виконання пункту 34.5 Договору, оплативши рахунок виставлений відповідачем відразу ж після настання страхового випадку (на другий день), а саме 08.02.2016 (а.с.18,19).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір страхування на час настання страхового випадку не припинив свою дію, оскільки сам відповідач не вважав його припиненим, після 05.12.2015р. приймав чергові платежі, прийняв заяву та всі документи для розгляду питання про виплату страхового відшкодування, зажадав сплати платежів достроково, по 04.04.2016р. відповідно до вимог п.34.5 Договору та, як зазначається відповідачем в апеляційній скарзі саме з метою виконання страховиком своїх зобовязань за договором (п.31.42) ним 08.02.2016р. була заведена страхова справа та виконані згідно договору всі необхідні дії (а.с.85).

Свої висновки суд правильно обґрунтував пунктом 35.7 Договору, згідно якого сторона яка вимагає дострокового припинення дії Договору, направляє іншій стороні відповідне повідомлення не менш, як за пять робочих днів до дати дострокового припинення дії Договору. Таке дострокове припинення дії Договору вважається відповідно до ч.3 ст.651 ЦК односторонньою відмовою від договору.

Суд звернув увагу на те, що ч.5 ст.997 ЦК передбачає, що якщо відмова страховика від договору обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страховик повертає страхувальнику страхові платежі.

Але, як пояснив представник відповідача, це питання буде вирішуватися в залежності від того, яке рішення в спорі ухвалить суд, тоді як згідно пункту 35.10 Договору це питання вирішується протягом 10 днів з дати припинення договору.

Наведене свідчить про те, що суд дійшов правильного висновку про те, що відповідача необхідно зобовязати виплатити страхове відшкодування вигодонабувачу відповідно до положень статей 16, 509, 511, 525,526,527,979,985 ЦК України, пункту 38.1.3 Договору.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем у справі, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк», як вигодонабувач не уповноважив ОСОБА_3 заявляти позов, не можуть бути прийняті, оскільки ОСОБА_3 вправі вимагати від страхової компанії виконання умов договору, оскільки невиконання умов договору про виплату страхового відшкодування вигодонабувачу порушує в першу чергу права та інтереси ОСОБА_3, який має грошові зобовязання перед Банком, а Банк в письмовій заяві до апеляційного суду прямо висловив свою згоду на отримання страхового відшкодування саме за позовом ОСОБА_3

Станом на 07.02.2017р. ОСОБА_3 має борги за договорами перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 508 447,85 грн. та 28734,65 грн., що підтверджується довідкою Банку, від 07.02.2017р.

Хоча сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, позивач, враховуючи що його борг може бути збільшений перед банком на момент, коли відповідач виконає зобовязання за страховим договором, не відмовився від позову в частині, що перевищує його заборгованість перед Банком, розраховуючи, що належні розрахунки з Банком будуть проведені лише після того, як відповідач виконає свої зобовязання за страховим договором, саме через це предявлено позов не про стягнення страхового відшкодування на свою користь, а про зобовязання виконати умови договору. На це позивач, як споживач послуг, має право.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір страхового відшкодування не врахував в порушення вимог п.41.11 Договору ступінь фізичного зносу автомобіля, який згідно п.41.14 Договору складає 12 % за рік, у грошовому виразі 26329,42 грн. Отже, розмір страхового відшкодування буде складати за мінусом франшизи та ступеню зносу 757660,58 грн., що не заперечує і позивач.

Тому рішення суду в частині визначення розміру відшкодування підлягає зміні. Оскільки позивач не сплачував судовий збір в дохід держави за предявлення позову, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача (757660?1,5%=11364,90 грн.)

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2016 року в частині визначення судом розміру страхового відшкодування та розміру судового збору стягнутого з ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» на користь держави змінити.

Зобовязати Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна» виплатити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» страхове відшкодування у розмірі 757660,58 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» в дохід держави судовий збір у сумі 11364,90 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: