Справа № 724/247/17
Провадження № 2/724/300/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Руснака А.І.
секретаря: Татарчук Л.А.
за участі сторін:
позивача ОСОБА_1
представника відповідача: Літвін С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
07 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він проходив військову службу в Збройних Силах у період із 13 вересня 1965 року по 25 грудня 1968 року, при цьому приймав участь в бойових діях на території Чехословаччини з 21 серпня 1968 року по 25 грудня 1968 року.
Зазначає, що при виконанні службового обов`язку на території Чехословаччини, він отримав відламкове поранення (контузія) в голову (1968 року) з наявністю зміцнілого шкірного рубця, розміром в тім`яно-потиличній частині волосистої частини голови посередині рубець 3x3 см. в місці поранення, у наслідок якого у нього розвинулися захворювання: ІХС. Стабільна стенокардія напруги III ФК. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III, ступінь 2. СН ІІ А діастолічний варіант ФК II. Ризик IV (дуже високий). Церебральний атеросклероз. ДЕ І, помірний астено-невротичний синдром. Гіпертонічний ангіосклероз сітківки. Об`ємне утворення правої нирки. Хронічний цисто пієлонефрит, ст. ремісії. Деформуючий артроз колінних суглобів, ПФС II ст. Хронічний холецистит. Хронічний панкреатит, гастродуоденіт. облітеруючий атеросклероз н/к. Оклюзія правої задньо-гомілкової на лівих гомілкових артерій. Варикозна хвороба н/к ХВН І. Зміцнілий рубець тім`яно-потиличної частини волосяної частини голови». Дані поранення стали причиною захворювання та визнання його інвалідом 2 групи.
Вказує, що отримані від проходження військової служби значні чисельні захворювання турбують його і по теперішній час. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення та в подальшому, його стан здоров`я не покращується, а навпаки з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок захворювань та поранень, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, оскільки внаслідок проходження військової служби він отримав чисельні захворювання. Його постійно, щоденно турбують головні болі, які підсилюються при фізичному навантаженні, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення пам`яті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, різку слабкість оніміння язика, губ, кінцівок, закладеність носа, підвищення АТ, тривогу, дратівливість, болі в хребті та ногах. Крім зазначеного, він хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного перехвилювання під час проходження служби. Тому, він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері.
Так, зазначає, що у зв`язку з пораненнями та захворюваннями, отриманими під час захисту Вітчизни, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Також, не може забезпечити себе та свою родину хоча б самим необхідним.
На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень, яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача Міністерства оборони України, ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при цьому підтримав подані заперечення на позов, які зводяться до того, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у вказаній справі та позивачем не доведено вини відповідача у спричиненні йому моральної шкоди.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно зі ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
У відповідності зі ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 1946 року народження, житель с. Гордівці, Хотинського району, Чернівецької області дійсно служив у Збройних Силах з 13.09.1965 року по 25.12.1968 рік і приймав участь у бойових діях на території Чехословаччини з 21.08.1968 року по 25.12.1968 рік, що підтверджується довідкою Хотинського районного військового комісаріату Чернівецької області № 585 від 26.12.2016 року (а.с. 11).
Із матеріалів справи вбачається, що при виконанні службового обов`язку на території Чехословаччини, ОСОБА_1 отримав відламкове поранення (контузія) в голову (1968 року) з наявністю зміцнілого шкірного рубця, розміром в тім`яно-потиличній частині волосистої частини голови посередині рубець 3x3 см. в місці поранення, у наслідок якого у нього розвинулися захворювання: ІХС. Стабільна стенокардія напруги III ФК. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III, ступінь 2. СН II А діастолічний варіант ФК II. Ризик IV (дуже високий). Церебральний атеросклероз. ДЕ І, помірний астено-невротичний синдром. Гіпертонічний ангіосклероз сітківки. Об`ємне утворення правої нирки. Хронічний цисто пієлонефрит, ст. ремісії. Деформуючий артроз колінних суглобів, ПФС II ст. Хронічний холецистит. Хронічний панкреатит, гастродуоденіт. облітеруючий атеросклероз н/к. Оклюзія правої задньо-гомілкової на лівих гомілкових артерій. Варикозна хвороба н/к ХВН І. Зміцнілий рубець тім`яно-потиличної частини волосяної частини голови». Даний факт підтверджується витягом із протоколу військово-лікарської комісії Західного регіону МО України № 690 від 19 грудня 2013 року (а.с. 12), виписками із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 7390, № 7621, № 3738, № 1880, № 2864, № 4641 (а.с. 13-18), а також витягом із історії хвороби ОСОБА_1 № 1816 (а.с. 19).
Так, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 941415 від 27.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності (а.с. 20).
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав поранення, які призвели до захворювання та встановлення інвалідності, під час проходження військової служби на території Чехословаччини, де велись бойові дії, що призвело до фізичного болю та моральних страждань внаслідок ушкодження здоров`я, він має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 23, 1167 ЦК України.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно ст. 2 ЦК України, держава України є учасником цивільних відносин. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України.
Таким чином, обов`язок держави відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган.
Зазначений висновок відповідає правовій позицій Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів.
Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі пропорційно до задоволеної позовної вимоги у розмірі 400,00 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 23, 170, 1167, 1168 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 10, 57-60, ч. 3 ст. 88, ст. ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України (розташованого за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) в дохід держави судовий збір в розмірі 400,00 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Руснак