Справа № 583/272/17
У Х В А Л А

07 квітня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

при секретареві Вербі Н.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУМИОБЛЕНЕРГО» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2017, яке на даний час не набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто з ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 64471,94 грн, в задоволенні решти вимог відмовлено.

29.03.2017 представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив покласти понесені позивачем по цій справі витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених судом позовних вимог на ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО». Зазначає, що правову допомогу позивачу по цій справі надавав фахівець у галузі права ОСОБА_3, проте судом не було вирішено питання про понесені сторонами витрати на правову допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що вважає заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки акт про надання юридичних послуг та розрахункова квитанція додані представником позивача після проголошення рішення по цій справі, додаткове рішення не може бути ухвалено на підставі додатково поданих доказів про розмір та склад судових витрат, в тому числі на правову допомогу.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що, відповідно до положень ч. 3 ст. 220 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника відповідача, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_2 здійснювалось фахівцем в галузі права по наданню правової допомоги ОСОБА_3

Під час ухвалення рішення відповідно до вимог ст.ст. 88, 214, 215 ЦПК України суд у рішенні повинен розподілити судові витрати, розмір яких повинен бути доведений згідно з вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України.

Отже, з зазначених норм процесуального закону вбачається, що суд може ухвалити додаткове рішення щодо понесених судових витрат лише в тому разі, якщо: 1) докази таких витрат були надані суду при розгляді справи до ухвалення рішення; 2) ці докази були предметом судового розгляду; 3) були надані іншим особам, які беруть участь у справі, для ознайомлення та 4) були досліджені судом у судовому засіданні, однак 5) стосовно них рішення не було ухвалене.

Проте, розрахункова квитанція від 28.03.2017 про сплату 4500 грн. за надання правової допомоги та акт про надання юридичних послуг (виконання зобовязань) від 28.03.2017 № 25/03/2017 надано суду лише 29.03.2017 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, тобто після ухвалення рішення і судом при розгляді справи не досліджувалися, а тому немає правових підстав для їх врахування судом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 56, 79, 84, 88, 214, 215, 220 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 5 днів з часу її проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з часу отримання її копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_4