Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 69 Доповідач Косигіна Л. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, заінтересовані особи Вересівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області про встановлення факту помилки у державному акті на право власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2017 року

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт наявності помилки у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №122243 від 12.10.2004 року та факт правильної адреси місцерозташування земельної ділянки у даному акті, а саме: вул. Коростенська, с. Вереси Житомирського району і області.

Зазначив, що 09.06.2004 року попередній власник земельної ділянки ОСОБА_3 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1152 га, в якому було зазначено місце її знаходження: вул. Коростенська, с. Вереси Житомирського району і області. 17.06.2004 року ОСОБА_3 продав йому вказану ділянку за договором купівлі-продажу, у якому зазначено її місцерозташування як: вул. Коростенська, с. Вереси Житомирського району і області.

12.10.2004 року він отримав на своє ім'я Державний акт на придбану ділянку, в якій вже була зазначена адреса: вул. Коростенська, 20, с. Вереси Житомирського району і області. Отже, Вересівська сільська рада допустила помилку, зайво вказавши в адресі номер 20, що перешкоджає йому зареєструвати право власності на землю та виготовити кадастровий номер. Вказана помилка в іншій спосіб не може бути виправлена, а відтак просив заяву задовольнити.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просила ухвалу скасувати, а справу повернути до того ж суду для продовження розгляду. Зазначила, що предметом розгляду справи №278/1509/14-ц було визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку і рішення сесії сільської ради, що ніяким чином не стосується факту помилки, а тому суд безпідставно вважав, що існує спір про право. Крім того, допущена помилка не може бути виправлена іншим чином.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви вбачається спір про право. Проте, повністю погодитися з таким висновком не можна, враховуючи наступне.

Встановлено, що 17.06.2004 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 за 794 грн. земельну ділянку площею 1152 кв.м., розташовану на території с. Вереси, Житомирського району і області по вулиці Коростенській, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 7).

12.10.2004 року, на підставі вищевказаної угоди, ОСОБА_1 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 122243, у якому зазначено її місце розташування: вул. Коростенська, 20, с. Вереси, Житомирського району і області та кадастровий номер :05:001:0018 (а.с. 3). Технічна документація при виготовленні даного акту сільською радою не погоджувалася (а.с. 27). В Управлінні Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області також відсутня документація із землеустрою, на підставі якої здійснювалася державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0018 (а.с. 40).

Під час апеляційного розгляду представники ОСОБА_1 зазначили, що номер земельної ділянки, яка належить заявнику 136, вона знаходиться в с. Вереси, вул. Коростенська, Житомирського району і області.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.07.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20.10.2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, зокрема щодо вимог: про часткове скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 122243, площею 0,1152 га, кадастровий номер :05:001:0018, в частині зазначення адреси: вул. Коростенська, 20; про внесення змін до нього і зазначення адреси: с. Вереси (район аеропорту), Житомирського району і області, вул. Коростенська 12, ділянка 136; про зобов'язання Управління Держгеокадастру в Житомирському районі внести зміни до публічного державного земельного кадастру України що стосуються адреси місцезнаходження даної ділянки (а.с. 41-46).

Відповідно до вимог ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно положень ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення даного факту необхідно йому для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера та реєстрації права власності на неї. При цьому, в судовому засіданні представники апелянта не заперечували, що кадастровий номер даній ділянці присвоєно та право на неї за заявником зареєстровано, проте межі цієї ділянки накладаються на іншу ділянку. Окрім того, при визначенні місцезнаходження ділянки :05:001:0018 були допущені технічні помилки у її координатах.

Факт присвоєння кадастрового номеру спірній земельній ділянці та реєстрації права на неї за заявником підтверджується матеріалами справи.

Крім того, зі справи вбачається, що ще у грудні 2013 року ОСОБА_1 звертався до Управління Держземагенства у Житомирському районі із заявою, в якій зазначав про наявність технічних помилок, що були допущені при виготовленні Державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0018, зокрема щодо її місцезнаходження, згідно вирахуваних дирекційних і внутрішніх кутів, координат цих кутів, що потягло за собою накладення меж на інші ділянки (а.с. 137-138). При цьому, ОСОБА_1 Держземагенством роз'яснювалось про необхідність внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру щодо розташування спірної земельної ділянки (а.с. 139).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зміна адреси знаходження ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1, не тягне за собою автоматичне виправлення дирекційних і внутрішніх кутів ділянки та їх, координат, та не вирішить питання накладення даної ділянки на суміжні.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Питання, що стосуються присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, внесення змін у відповідні документи щодо кадастрових номерів тощо, врегульовані чинним законодавством, а саме Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Так, у відповідності до абзацу третього пункту четвертого розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру.

Отже, чинним законодавством передбачений порядок внесення змін до Державного земельного кадастру, в тому числі і щодо виправлення помилок у визначенні площ та/або меж земельної ділянки, місця розташування тощо.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли справу вже відкрито закриває провадження в ній.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції і закриття провадження у справі, оскільки не може бути встановлений в судовому порядку факт наявності помилки у визначенні адреси розташування земельної ділянки, за наявності іншого порядку її виправлення та внесення змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2017 року скасувати, постановити нову про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, заінтересовані особи Вересівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області про встановлення факту помилки у державному акті на право власності на земельну ділянку

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді