Провадження №4-с/485/3/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Забаровська С.А.,

за участі представника скаржника (стягувача) - ОСОБА_1,

представника ВДВС - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Миколаївське обласне управління, заінтересована особа- Водоп"ян ОСОБА_3, на дії та постанову державного виконавця Снігурівського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу, бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2017 року скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою.

Скарга обгрунтована тим, що на виконанні у Снігурівському районному ВДВС перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Снігурівського районного суду Миколаївської області, виданого 15 березня 2010 року у справі №2-137/10, про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості за кредитним договором №40 від 06.03.2009 у розмірі 24 229 грн. 07 коп.

Постановою державного виконавця Корженко О.Ю. від 27 грудня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII, у зв"язку тим, що боржник, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлений протягом року.

Посилаючись на те, що державний виконавець не вчинив необхідних дій щодо розшуку боржника та його майна, просить визнати бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів по встановленню місцезнаходження боржника незаконною; визнати бездіяльність щодо несвоєчасності, правильності і повноти виконання рішення суду, невжиття заходів по виявленню та зверненню стягнення на належне боржнику майно незаконною; визнати дії державного виконавця Корженко О.Ю. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконними; визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконною та скасувати її ; зобов"язати державного виконавця відносити виконавче провадження та усунути порушення.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав.

Державний виконавець щодо задоволення скарги заперечив, посилаючись на дотримання вимог закону при винесенні оскаржуваної постанови.

Боржник належним чином повідомлялася про розгляд справи, однак в судове засідання не з"явилася, що у відповідності до ст. 386 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної скарги.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Як встановлено судом, на виконанні Снігурівського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області з 08 грудня 2015 року перебував виконавчий лист №2-137/10, виданий 15 березня 2010 року Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ "Ощадбанк" кредитної заборгованості у загальному розмірі 24 229 грн. 07 коп.

Постановою державного виконавця Снігурівського районного ВДВС ОСОБА_2 від 27 грудня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, оскільки боржник, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлений протягом року.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV (далі Закон №606), що був чинним на час виникнення правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч.1 ст.40 Закону №606 У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з абз.7 п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N512/5 від 02.04.2012 р., чинної на час виникнення правовідносин, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображаєься в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Вказаних законодавчих норм державний виконавець дотримав, оскільки вживав заходів до встановлення місцезнаходження боржника та належного йому майна.

Так, як видно із постанови державного виконавця від 15 грудня 2015 року вказане вище виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження №49382220.

В межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем двічі 25.11.2015 року та 26.12.2016 року було здійснено вихід за вказаним у виконавчому документі місцем проживання боржника ОСОБА_4 за адресою м.Снігурівка вул.Набережна, 21, але за місцем проживання вона не проживає і місце її проживання не встановлено, про що складено відповідні акти.

Також державним виконавцем були отримані відповіді з державних реєстрів ПФУ згідно яких відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 отримує пенсію або працює за трудовим чи цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи; з реєстру Державної податкової служби України про відсутність інформації стосовно боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО, а також відомості про наявність банківських рахунків на ім'я боржника, перевірено інформацію в базі АІС (автомобіль), згідно якої за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Крім того, 05 листопада 2015 року винесено постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження із внесенням відповідних записів до Державних реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна; про арешт коштів боржника, однак такі кошти у боржника відсутні.

17 листопада 2015 року здійснено перевірку зареєстрованих за боржником прав на нерухоме майно та встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлових будинків за адресою м.Снігурівка вул.Набережна,22 та м.Снігурівка, вул.Набережна,35, які перебувають в іпотеці інших банків, до яких було направлено запити від 27 листопада 2015 року із проханням про надання згоди на реалізацію іпотечного майна, відповіді на які не надійшло.

21 грудня 2015 року Снігурірівським районним судом винесено ухвалу, якою боржника оголошено у розшук.

12 січня 2016 року державний виконавець Снігурівського районного ВДВС ОСОБА_5 винесла постанову про зупинення виконавчого провадження по виконанню вказаного виконавчого листа у зв"язку із оголошенням боржника у розшук. Під час зупинення виконавчого провадження державний виконавець здійснив перевірку майнового стану боржника шляхом повторного надання запитів до державних реєстрів ПФУ та Державної податкової служби, згідно відповідей з яких доходів у боржника не встановлено.

Згідно відомостей із державного реєстру іпотек державний виконавець встановив, що у боржника ще є житловий будинок у м.Снігурівка по вул.Набережна,21, який перебуває у іпотеці ВАТ "Ощадбанк" за іншим борговим зобов"язанням.

Крім того, стягувач зазначив, що бездіяльність державного виконавця по виявленню та зверненню стягнення на належне боржнику майно полягає у тому, що він не звернувся до ВАТ "Ощадбанк" із проханням про надання згоди на реалізацію іпотечного майна.

Разом з тим, відповідно до ст.51 Закону №1404 для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя..

У матеріалах виконавчого провадження відсутня письмова згода ВАТ "Ощадбанк" на звернення стягнення на заставлене майно у даному виконавчому провадженні. Іншого майна боржника на яке можливо звернути стягнення державним виконавцем у межах зведеного виконавчого провадження виявлено не було. На яке саме інше майно боржника державний виконавець не звернув стягнення стягувач не зазначає.

Згідно п.7 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Оскільки розшук боржника, який здійснювався поліцією протягом року виявився безрезультатним, а державний виконавець вжив всіх передбачених заходів примусового виконання судового рішення у передбачений законом спосіб, якими не вдалося встановити місцезнаходження боржника та належного йому майна, на яке можливо звернути стягнення, коштів чи будь-яких інших доходів боржника не виявлено, тому при виконанні виконавчого документу не допустив бездіяльності та правомірно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404.

Враховуючи вищезазначене скарга ПАТ «Державний ощадний банк України» необґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.209, 383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії- Миколаївське обласне управління, на дії та постанову державного виконавця Снігурівського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу, бездіяльність державного виконавця, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя