АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 15.06.2016 відповідач ОСОБА_5 звернулась з заявою на ім'я голови Київської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України ОСОБА_6 в якій виклала неправдиву та недостовірну інформацію. Тому позивач просив зобов'язати ОСОБА_5 спростувати недостовірні відомості, які вона зазначила у своїй заяві, а саме :"На стук до дверей кімнати гр. ОСОБА_3 з метою спроби повідомити про необхідність виконання означених робіт ніхто не відповів, після чого чоловік залишив записку про обмеження доступу до системи та вийшов на сходову клітину щоб їхати до торгівельного закладу, проте в цей час він почув як двері до квартири відкрились зсередини та гр. ОСОБА_3 почав кричати нецензурні вирази у його бік. Він відповів, що залишив записку, у якій все пояснюється та продовжив свій шлях до наміченого закладу".

"Мушу також зазначити, що від самого початку мого проживання з чоловіком на даній житлоплощі гр. ОСОБА_3 використовує будь-яку нагоду, щоб образити мене чи чоловіка, а враховуючи той факт, що вищезазначена особа має звичку приймати алкоголь, перебуваючи вдома, як самостійно так і з друзями, ці образи часто приймають досить грубу форму"

"... означена особа, перебуваючи в нетверезому стані, раптом почала стукати та бити ногами в двері туалету, в той час як там знаходився мій чоловік з метою відправлення природних потреб, що зумовило відчинення дверей".

"... що незважаючи на нетверезий стан гр. ОСОБА_3, який своїми діями викликав стресову ситуацію, чим шокував мене та чоловіка...".

"Мушу зазначити, що гострий інтерес гр. ОСОБА_3 до особливостей фізіологічного функціонування організму людини не обмежується спогляданням процесу відправлення моїм чоловіком природний потреб в туалеті, але також і процесу прийняття мною душу у ванній кімнаті, про що свідчать періодичні сліди на унітазі, яка залишає означена особа під час мого перебування у ванній кімнаті".

"... де знаходився гр. ОСОБА_3, який знову перебуваючи у нетверезому стані палив, стоячи у відкритих вхідних дверях, я зайшла на кухню, відчула запах газу що відкритий та не запалений газовий пальник, яким зазвичай користуються сусіди (плита поділена для користування) після чого повернулася до коридору та попросила гр. ОСОБА_3 пройти до кухні та пересвідчитись що він викликав аварійну ситуацію, проте він почав посміюватись та ображати мене нецензурними виразами, а потім повідомив що то мій чоловік відкрив пальник та не запалив, незважаючи на факт нашої відсутності протягом тривалого часу".

"Вважаю доцільним повідомити, що протягом всього періоду нашого проживання гр. ОСОБА_3 своєю поведінкою показує свою цілковиту неадекватність та небажання виконувати елементарні правила людської моралі, якими повинні керуватись громадяни, що мають необхідність сумісного проживання. Так, наприклад, під час своєї чергової випивки вдома з випадковим товаришем, гр. ОСОБА_3 запросив його на кухню та почав жалітись як погано йому живеться з нашим сусідством. "

" ... означена особа, вийшовши в стані алкогольної ейфорії на кухню, де на той час перебував мій чоловік та не отримавши відповідь на своє запитання стосовно змісту його попереднього пояснення поданій справі, заявила про свої можливості його ув'язнення в місцях позбавлення волі без будь-якої на те причини, враховуючи свій досвід адвокатської практики, знання та зв'язки". Вищезазначені відомості спростувати у спосіб написання листа на ім'я голови Київської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України ОСОБА_6 протягом десяти днів після вступления в законну силу рішення суду. Стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн. та судовий збір у сумі 2 030,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2017 позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Зокрема зазначає, що судом не надано жодної оцінки доказам, які надали сторони, не навів жодних мотивів наявності або відсутності фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення сторін.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи позов беззадоволення суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності заявлених вимог.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 15.06.2016 відповідач ОСОБА_5 звернулась із заявою на ім'я голови Київської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України ОСОБА_6 в якій виклала інформацію про позивача, а саме: "На стук до дверей кімнати гр. ОСОБА_3 зметою спроби повідомити про необхідність виконання означених робіт ніхто не відповів, після чого чоловік залишив записку про обмеження доступу до системи та вийшов на сходову клітину щоб їхати до торгівельного закладу, проте в цей час він почув як двері до квартири відкрились зсередини та гр. ОСОБА_3 почав кричати нецензурні вирази у його бік. Він відповів, що залишив записку, у якій все пояснюється та продовжив свій шлях до наміченого закладу".

"Мушу також зазначити, що від самого початку мого проживання з чоловіком на даній житлоплощі гр. ОСОБА_3 використовує будь-яку нагоду, щоб образити мене чи чоловіка, а враховуючи той факт, що вищезазначена особа має звичку приймати алкоголь, перебуваючи вдома, як самостійно так і з друзями, ці образи часто приймають досить грубу форму".

"... Означена особа, перебуваючи в нетверезому стані, раптом почала стукати та бити ногами в двері туалету, в той час як там знаходився мій чоловік з метою відправлення природних потреб, що зумовило відчинення дверей".

"... що незважаючи на нетверезий стан гр. ОСОБА_3, який своїми діями викликав стресову ситуацію, чим шокував мене та чоловіка...".

"Мушу зазначити, що гострий інтерес гр. ОСОБА_3 до особливостей фізіологічного функціонування організму людини не обмежується спогляданням процесу відправлення моїм чоловіком природний потреб в туалеті, але також і процесу прийняття мною душу у ванній кімнаті, про що свідчать періодичні сліди на унітазі, яка залишає означена особа під час мого перебування у ванній кімнаті ".

"... де знаходився гр. ОСОБА_3, який знову перебуваючи у нетверезому стані палив, стоячи у відкритих вхідних дверях, я зайшла на кухню, відчула запах газу що відкритий та не запалений газовий пальник, яким зазвичай користуються сусіди (плита поділена для користування) після чого повернулася до коридору та попросила гр. ОСОБА_3 пройти до кухні та пересвідчитись що він викликав аварійну ситуацію, проте він почав посміюватись та ображати мене нецензурними виразами, а потім повідомив що то мій чоловік відкрив пальник та не запалив, незважаючи на факт нашої відсутності протягом тривалого часу".

"Вважаю доцільним повідомити, що протягом всього періоду нашого проживання гр. ОСОБА_3 своєю поведінкою показує свою цілковиту неадекватність та небажання виконувати елементарні правила людської моралі, якими повинні керуватись громадяни, що мають необхідність сумісного проживання. Так, наприклад, під час своєї чергової випивки вдома з випадковим товаришем, гр. ОСОБА_3 запросив, його на кухню та почав жалітись як погано йому живеться з нашим сусідством".

... означена особа, вийшовши в стані алкогольної ейфорії на кухню, де на той час перебував мій чоловік та не отримавши відповідь на своє запитання стосовно змісту його попереднього пояснення поданій справі, заявила про свої можливості його ув'язнення в місцях позбавлення волі без будь-якої на те причини, враховуючи свій досвід адвокатської практики, знання та зв'язки".

Позивач є адвокатом і здійснює індивідуальну адвокатську діяльність.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між сторонами і досі тривають конфліктні та неприязні стосунки, які виникли на фоні неможливості спільного проживання у квартирі, яка є спільною частковою власністю сторін.

Статтею 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право кореспондує обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено і у ст. 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст. 34 Конституції України.

Так, у відповідності до статті 10 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року ратифікованої Верховною Радою України, кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію.

Згідно з п. 2 ст. 10 Конвенції, здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких умов і обмежень, які встановлені законом і є необхідними для захисту репутації або прав інших людей.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Проте звернення до правоохоронного чи державного органу із заявою або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган чи особа наділені повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до особи, що припустила порушення, не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, оскільки має місце реалізація особою конституційного права, передбачено ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

З наведеного вбачається, що відповідач реалізував своє право на звернення, в якому з суб'єктивної точки зору критично оцінив певні події та дії позивача та просив вжити відповідних заходів реагування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Європейської Конвенції «Про захист прав та основних свобод людини».

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено відсутність порушень особистих немайнових прав позивача з боку відповідача, а відтак й правомірно ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову.

Слід також зазначити, що в суді апеляційної інстанції з пояснень сторін встановлено, що на звернення відповідача до Київської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України, позивачем надавались пояснення і за результатом розгляду звернення комісією прийнято рішення про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом була допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, також слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи позивача були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва