УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до приватного підприємства «Агрофірма «Милівська» Бериславського району Херсонської області, третя особа - реєстраційна служба Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, про визнання договорів оренди землі недійсними та скасування державної реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7 Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входять земельні ділянки площею 5,7789 га та 5,6221 га для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, на які вони, як спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 вересня 2015 року. Зазначали, що 7 листопада 2014 року між ОСОБА_7 та відповідачем було укладено договір оренди вказаних земельних ділянок строком на 15 років. Проте зареєстровано вказані договори було після смерті ОСОБА_7, тому вважали, що орендні правовідносин виникли з померлою особою.

Ураховуючи наведене, позивачі просили визнати договори оренди спірних земельних ділянок недійсними та скасувати їх державну реєстрацію.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і ніяким чином не впливає на факт його укладення.

Здійснення реєстрації договору оренди після смерті орендодавця, проте волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення апеляційного суду не впливає.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик