У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, у якому просила суд визнати поважною причину пропуску нею строку подання заяви про прийняття спадщини за законом та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4, який був її чоловіком.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано поважною причину пропуску ОСОБА_2 строку подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Таращанського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_2 звернулась із касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Таким чином, рішення суду першої інстанції оскаржувалось ОСОБА_2 до апеляційного суду лише в частині розподілу судових витрат, і переглядалось апеляційним судом лише в цій частині, та в цій частині оскаржується заявником до суду касаційної інстанції, а тому на предмет законності та обґрунтованості в іншій частині не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, керувався приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України та виходив з того, що позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1, а тому врахувавши задоволення судом першої інстанції позовних вимог у повному обсязі, дійшов обґрунтованого висновку про правильність стягнення місцевим судом судового збору в дохід держави саме з ОСОБА_3, оскільки щодо останньої відсутні відомості про наявність у відповідача пільг, які є підставою для звільнення від такої сплати.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур