Cправа № 563/43/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м.Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в особі головуючого судді - Загородько Н.А.

при секретарі - Туровичу М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернулася до Корецького районного суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг у сумі - 27251, 20 грн. та 1635 грн. - три проценти річних за користування коштами.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона надала відповідачу позику в сумі 1000 доларів США, які відповідач мав повернути їй до 31.12.2014 року. Отримання позики підтверджується розпискою від 24.08.2014 року. Дані кошти позивач не повернув, тому вона була змушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Представник позивача ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, але подав до суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно письмової розписки від 24.08.2014 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику в сумі 1000 доларів США.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов"язку в натурі. Цей спосіб захисту цивільного права випливає із загального принципу повного та належного виконання зобов"язання. Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов"язків є договори та інші правочини, а також юридичні факти.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативним документом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 порушив взяті на себе зобов"язання щодо повернення ОСОБА_1 коштів згідно розписки, а тому вони підлягають до стягнення з відповідача за рішенням суду в гривневому еквіваленті.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 88, 214-215, ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 526, 527, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 27251 (двадцять сім тисяч двісті п"ятдесят одна) грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування трьох процентів річних за користування коштами 1635 (одна тисяча шістсот тридцять п"ять) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: