233 № 234/289/17-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 квітня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
при секретарі - Вареніченко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди і супроводу батька, -
Позивач звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду з відповідною заявою, в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28.11.2007 року по 25.11.2013р. Від шлюбу народили доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідач не приймає участі у вихованні дітей і не виявляє турботи про них, ухиляється від виконання своїх обов'язків по відношенню до дітей, не приділяє їм уваги, не піклується про стан здоров'я, не контролює процес їх фізичного та духовного розвитку. Позивач зверталась до батька дітей щодо надання ним згоди на виїзд дітей до РФ для відвідування родичів, однак відповідач відмовляється будь-яким чином приймати участь у житті дитини. На даний час в позивача є намір подорожувати за кордон України та вважає за необхідне мати можливість в будь-який час виїжджати за кордон для лікування, туризму та з іншою метою, тому просить суд надати дозвіл її дітям на тимчасовий виїзд за корон без дозволу (згоди) відповідача до досягнення дітьми повноліття.
У судове засідання позивач не з'явилась просила справу розглядати за її відсутності, в її інтересах в судовому засідання діяла представник, яка зазначила, що позивач з дітьми проживає у м. Макіївка, вона має родичів в АР Крим та м. Києві, для того щоб відвідати їх, а потім повернутися до дому в м. Макіївку мати дітей має отримати згоду батька. Однак, відповідач таку згоду не надає, в зв'язку з чим просила позовні вимоги задовольнити. Повідомила, що найближчим часом позивач планує подорож з дітьми на літні канікули з червня по серпень 2017 року з метою відпочинку в АР Крим, а потім восени відвідати тітку у м. Київ, після чого повернутися до місця проживання в м. Макіївку Донецької області.
Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
На підставі згоди представника позивача на заочний розгляд справи, якій були роз'яснені наслідки такого розгляду, суд на місці ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази надані на їх підтвердження дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підтвердження чого до позовної заяви були долучені копії свідоцтв про їх народження НОМЕР_1 (а/з №478, складений 21.07.2008 р. Гірницьким в/РАЦС Макіївського МУЮ Донецької області) та НОМЕР_2 (а/з 191, складений 02.04.2013 р. Червоногвардійським в/ДРАЦС Макіївського МУЮ у Донецькій області) відповідно.
Відповідно до копії рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 25.11.2013 р., яке набрало законної сили 06.12.2013 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Згідно копії паспорта позивача ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачем також долучені до матеріалів справи: довідка з місця проживання у м. Макіївка, а також копія паспорту ОСОБА_5, копія його страхового свідоцтва, копія паспортів ОСОБА_6, ОСОБА_7, копії довідок про взяття їх на облік внутрішньо переміщеної особи, з позначкою про місце проживання у м. Київ, копія пенсійного посвідчення ОСОБА_7, а також копії листів від ОСОБА_5, ОСОБА_8 Суд не приймає вказані письмові докази до уваги з наступних підстав. По-перше, позивач не довела наявність родинного зв'язку з вищевказаними особами. Крім того, паспорт ОСОБА_5 виданий відділом УФМС Росії по Республіці Крим в Кіровському районі - 02.06.2015 р. - органом, що діє всупереч Конституції України. Зазначене також стосується страхового свідоцтва та поліса медичного страхування ОСОБА_5
Разом з тим, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (ч.1 ст. 3 зазначеного Закону).
Згідно ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 разом з дітьми має право на в'їзд та виїзд на зазначені території.
. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Однак, Кабінетом Міністрів України встановлено певний порядок такого переміщення.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України №367 від 04.06.2015 р. затверджено Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, відповідно до пункту третього якого в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: громадян України - за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".
В'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239).
Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.
Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженим наказом першого заступника керівника Антитерорестичного Центру при СБУ (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 р. №415 ог, в п. 5.1. встановлено, що контроль за в'їздом в район проведення АТО та виїздом з нього осіб, транспортних засобів і переміщення вантажів (товарів) у визначених пунктах здійснюється уповноваженими службовими особами контрольних органів і служб: громадян України (окрім осіб, залучених до проведення АТО) - за умови пред'явлення будь-якого документа, що посвідчують особу (відповідно до п.1 ст.2 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147), дозволом фізичної особи; п. 5.1.1 встановлено, що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.
Отже, для в'їзду дітей на зазначені території позивачу необхідно дотриматись порядку виїзду за кордон дітей громадян України визначених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила).
Відповідні Правила передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається , в тому числі, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
З вищевказаних норм права вбачається, що дитина може виїжджати за кордон за визначеними батьками підставами: країною перебування, конкретною метою та встановленого терміну перебування за кордоном, який необхідний для реалізації такої мети виїзду. Якщо згоди між батьками щодо такого виїзду не має, один з батьків має право звернутися до суду з позовом до другого з батьків задля отримання такої згоди за рішенням суду. Отже, рішення суду про надання такої згоди може бути ухвалено за наявності підстав визначених відповідними Правилами, а саме: із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Посилання позивача щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим позивач потребує отримання від суду дозволу на виїзд її дітей за кордон до досягнення ними повноліття є необґрунтованим виходячи з наступного.
Суд зазначає, що надання дозволу на майбутнє для невизначеної поїздки суперечить засадам сімейного законодавства, яке виходить із принципу рівноправності обох батьків: батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.
За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За змістом ст. 157 цього Кодексу, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Разом з тим судом встановлено, що запланована позивачем поїздка на відпочинок до Автономної Республіки Крим на літні канікули та з метою відвідати осіб у м. Київ восени та повернутися до м. Макіївка - до постійного місця проживання, відповідає інтересам дітей, не суперечить чинному законодавству, а тому суд вважає за можливе надати відповідний дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на в'їзд на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим в період з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року, а також на неконтрольовану територію через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей в період з 01 червня 2017 року по грудень 2017 року у супроводі їх матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_2. Суд також зазначає, що згода (супровід) батька не потрібні для в`їзду дитини на контрольовану територію державою Україна.
Щодо надання дозволу на оформлення документів для дітей для виїзду за кордон, суд зазначає наступне.
Відповідно до Постанови КМУ № 152 від 07.05.2014 р., якою затверджено, в тому числі, Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у п. 3, 7 встановлено, що паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років. Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.
З наведеного Порядку вбачається, що згода відповідача на оформлення документів дітей для виїзду за кордон ОСОБА_1 не потрібна. В зв'язку з чим, в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 грн. в рахунок розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди і супроводу батька задовольнити частково.
Надати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на в'їзд на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим в період з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року у супроводі їх матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_2.
Надати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на в'їзд на неконтрольовану територію через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей в період з 01 червня 2017 року по грудень 2017 року у супроводі їх матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_2.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 копійок.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя