Провадження № 2/219/742/2017
27 квітня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючої-судді Чопик О.П.,
при секретарі Чубикало О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - служба у справах дітей Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
позивач звернувся в суд з позовом доОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він зареєстрований та є основним наймачем квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрована також відповідач - його колишня дружина та її неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що відповідач з неповнолітньою донькою з червня 2014 року за місцем реєстрації не проживають. У зв'язку з цим просить суд визнати ОСОБА_3та її неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2017 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, службу у справах дітей Артемівської районної державної адміністрації Донецької області.
Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в частині щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, щодо неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, просить прийняти рішення на розсуд суду. У судовому засіданні 29 березня 2017 року надав пояснення про те, що, наскільки йому відомо, відповідач та її донька проживають на території Російської Федерації, однак доказів забезпечення малолітньої житлом у нього відсутні.
Відповідач, належним чином повідомлена у відповідності до вимог частини 5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила і на підставі частини 2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вона не з'явилась у судове засідання без поважних причин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2017 року постановлено проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого позивач не заперечував.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з'явилась, рішення просила прийняти на розсуд суду з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом установлено, що за ордером № 1 на житлове приміщення, виданим 23 січня 2014 року Світлодарською міською радою Донецької області на підставі рішення виконкому Світлодарської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. До членів його сім'ї входять ОСОБА_3 - його дружина, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - донька дружини (а.с.7).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Світлодарської міської ради Донецької області від 9 грудня 2016 року №804 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 12 грудня 2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.11).
Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Згідно зі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Положення статі 71 Житлового кодексу України, регулюють правовідносини користування жилими приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду.
Актом обстеження приміщення, складеним 14 грудня 2016 року комісією в складі майстра та старшого майстра комунального підприємства «Веста», за поясненнями сусідів, стверджується, що ОСОБА_3 та її неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживають за місцем своєї реєстрації з червня 2014 року (а.с.9).
Згідно з інформацією, наданою Бахмутським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, лист №5940/201/05-2017 від 28 березня 2017 року, за автоматизованими даними обліку Бахмутського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області відсутні будь-які дані щодо звернення громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з приводу вчинення їй перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення її чи її неповнолітньої доньки до квартири АДРЕСА_1
Згідно з інформацією, наданою комунальним закладом «Світлодарська міська лікарня», лист №01/132 від 9 березня 2017 року (а.с.55), КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня», лист №1283 від 13 березня 2017 року (а.с.58), ОСОБА_3та її неповнолітній доньці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, у період часу з 2014 року по теперішній час медична допомога не надавалась та на обліку вони не перебувають.
Листом комунального закладу «Бахмутський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 23 березня 2017 року №380/01-14 стверджується, що ОСОБА_3та її неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, знаходилися на обліку в Світлодарській амбулаторії до 2015 року. У 2015 році ОСОБА_3 забрала амбулаторні картки свою та доньки, посилаючись на становищу у зв'язку з проведенням антитерористичної операції. З 2015 року ОСОБА_3не зверталася за медичною допомогою, ні щодо себе ні щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, медична допомога вдома їм також не надавалася (а.с.83).
Відтак у суду відсутні докази поважності причин відсутності відповідача ОСОБА_3 понад встановлені строки у спірній квартирі.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про визнання неповнолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд звертає увагу на наступне.
У відповідності до ч.2 ст.2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.
За ч.1 ст.3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини).
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.
Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Однак, суду не представлено доказів наявності у матері дитини житла, придатного для проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, забезпечення дитини належними умовами проживання. У суду на час розгляду справи, не зважаючи на наданий строк позивачеві для встановлення зазначених обставин, відсутні відомості де дитина перебуває та проживає.
Оскільки наявність у неповнолітньої ОСОБА_4 іншого місця постійного проживання ніж те, у якому вона зареєстрована на підставі ордеру як член сім'ї наймача житла, не підтверджена, позбавлення дитини права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, суперечитиме принципу найкращого забезпечення її інтересів щодо права на житло. Відтак у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.71, 72 Житлового кодексу Української РСР, суд
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2суму сплаченого судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.
У частині визнання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик