Справа № 541/94/16-ц
Номер провадження 2/541/11/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 лютого 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарях Калініченко Л.О., Непокупній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення,

в с т а н о в и в :

20.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що 17 січня 2000 року її батько ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу продав їй квартиру АДРЕСА_1. Право власності було за нею зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» в 2007 році. На момент укладення даного договору в квартирі значилася зареєстрованою її сестра ОСОБА_2 Після придбання квартири вона неодноразово вимагала від відповідачки ОСОБА_2 звільнити квартиру, але всі вимоги закінчувалися сварками та погрозами з її сторони. Відповідачка змінила замки в квартирі з метою не допуску її, як власниці, до житла, зважаючи на що вона змушена проживати в гуртожитку. Ключі від власної квартири вона отримала лише в судовому засіданні при розгляді даної справи судом. З 16 жовтня 2015 року відповідачка ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_2. Оскільки відповідачкою порушуються її права, як власника квартири, вона їй постійно погрожувала та погрожує на даний час, просить суд зобовязати відповідачку ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні належною їй на праві власності квартирою №13 в будинку №5 по вул. Д.Апостола в м. Миргороді, шляхом забезпечення їй доступу до неї та виселити відповідачку ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3 .

При судовому розгляді справи позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили його задовольнити, як законний та обґрунтований. Вважали, що і на даний час позивачці створюються перешкоди в користуванні власністю, оскільки продовжуються з боку відповідачки погрози розправою. Відповідачка стверджує, що не дасть можливості позивачці проживати в спірній квартирі.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила, що дійсно вона разом з своїми дітьми проживає в спірній квартирі, оскільки в неї іншого житла немає. Вона не створює жодних перешкод позивачці в користуванні квартирою. Замки на вхідних дверях нею не замінювалися, а тому у позивачки повинен бути ключ від неї. Виселятися ні їй, ні її дітям нікуди. Комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_4 сплачуються позивачкою. В той же час нею було погашено заборгованість з газопостачання. Незважаючи на це позивачкою було відключено квартиру від газо та електропостачання. Просить суд в задоволенні позову позивачки ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію відповідачки та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири №13, що знаходиться в м. Миргороді по вулиці Данила Апостола буд. 5, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 17 січня 2000 року. Право власності зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» (а.с.7-8).

З довідки голови будинкового комітету від 14.10.2015 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 проживає в спірній квартирі АДРЕСА_5, не пускає до квартири позивачку ОСОБА_1 та постійно змінює замки на вхідних дверях (а.с.10).

Довідкою голови вуличного комітету за фактичним місцем проживання позивачки підтверджується той факт, що вона проживає м. Миргороді в гуртожитку АДРЕСА_6 (а.с.11).

Відповідачка ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_7 (а.с.13-14).

Позивачка ОСОБА_1 зверталася до відповідачки ОСОБА_2 з офіційним листом в якому вимагала її звільнити квартиру (а.с.12).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 14 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Миргородського комунального житлово-експлуатаційного управління про визнання недійсним розпорядження Виробничого управління житлово-комунального господарства від 11 листопада 1998 року №2696, свідоцтва про право власності на житло №064323 від 11.11.1998 року, виданого на імя ОСОБА_3 на квартиру за адресою АДРЕСА_8, та договору купівлі-продажу цієї квартири від 17.01.2000 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого і зареєстрованого Першою Миргородською державною нотаріальною конторою за №1-117 (а.с.78-80).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідачка її мама, а позивачка рідна тітка. Наскільки їй відомо, позивачці ніхто не створює перешкод в користуванні квартирою, так як замків на вхідних дверях ніхто не змінював. Тітка проживає в гуртожитку в м. Миргороді, а не в спірній квартирі. З її точки зору у позивачки повинен бути ключ від квартири, а якщо він в неї відсутній, то вона їй віддасть свій.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з врахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а відтак - припинення прав власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів сім'ї на користування цим будинком (квартирою).

Таким чином, права членів сім'ї власника житла на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника жилого будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків від попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Отже, відповідачка ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 як член сімї попереднього власника ОСОБА_3.

ОСОБА_1 набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 2000 року. Після зміни власника спірної квартири, відповідачка ОСОБА_2 не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо (ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України).

Отже, відповідачка ОСОБА_2 не є членом сімї нового власника, втратила право користування нерухомістю, у договірних відносинах з власником (позивачем) не перебуває, а тому члени сім'ї попереднього власника, права яких є похідними від прав власника, підлягають виселенню з квартири як тимчасові мешканці за ст. 98 ЖК України.

Позивачкою ОСОБА_1 доведено, що їй створюються перешкоди в користуванні власністю, адже проживання в належному їй на праві власності житлі сторонніх осіб призводить до неможливості користуватися власністю, а отже позов і в цій частині підлягає до задоволення.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК України; ст. 150, 156, 61, 64, 98 ЖК України, ст. 16, 383, 386, 391, 405, 810,ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати відповідачку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою №13 в будинку №5 по вулиці Данила Апостола в м. Миргороді Полтавської області, шляхом забезпечення доступу до неї.

Виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1191,20 грн. (одну тисячу сто девяносто одну гривню 20 копійок) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_7