РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої осоти ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Хмельницької міської ради до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, Хмельницький спеціалізований будинок дитини «Берізка» про позбавлення батьківських прав,-

встановив :

12 грудня 2016 р. Виконавчого комітету Хмельницької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, Хмельницький спеціалізований будинок дитини «Берізка» про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2. відносно ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги тим, що мати протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, здоров'я, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не проявляє батьківської турботи, не сприяє розвитку природних здібностей, оскільки притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, за неналежне виконання батьківських обов'язків. Сслужба у справах дітей Старосинявської РДА під час обстеження умов проживання дітей по Заліссянській сільській раді встановила факт неналежного виконання батьківських обов'язків, зокрема, не було створено належних умов для нормального проживання та розвитку дитини, в помешкані антисанітарні умови, в кімнатах важкий запах горілого, харчуванням та одягом дівчинка забезпечена не в неповністю, дитина одягнена не по сезону. Також мати відмовлялася госпіталізувати дитину коли у неї було важке захворювання.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та представник відповідача заперечили щодо задоволення позову, вказавши що такі підстави відсутні. При цьому відповідач вказала, що завжди піклується про дитину, однак опинилася у дуже скрутному становищі, оскільки у їх будинку загорівся дах. Пожежа була швидко ліквідована власними силами, проте в будинку залишився відповідний запах. Проте, ніхто не здійснив жодних заходів, щоб допомогти, не склали акти потреб дитини та її сім'ї; не сприяли в організації ремонту житла; не допомогли в організації облаштування кімнати для дитини; не сприяли в оформленні матеріальної допомоги; не допомогли отримати одяг та харчування з гуманітарної допомоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, Хмельницький спеціалізований будинок дитини «Берізка» в судовому засіданні вказала, що при ухваленні рішення покладається на думку суду. Також зазначила, що за період коли дитина була у спеціалізованому будинку, мати щодня приходила та приносила дитині іграшки та продукти харчування.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, внаслідок наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_5, що вбачається із копії свідоцтва про народження.

ОСОБА_2 є одинокою матір'ю. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1, та фактично проживала з малолітньою дочкою ОСОБА_5 в с. Залісся Старосинявського району в будинку співмешканця - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

У липні 2015 року служба у справах дітей Старосинявської РДА під час обстеження умов проживання дітей по Заліссянській сільській раді встановила факт неналежного виконання батьківських обов'язків, зокрема, не було створено належних умов для нормального проживання та розвитку дитини, в помешкані антисанітарні умови, в кімнатах важкий запах горілого, харчуванням та одягом дівчинка забезпечена не в неповністю, дитина одягнена не по сезону.

Відповідно до повідомлення Старосинявської ЦРЛ від 23.11.2016 року №707 малолітня ОСОБА_5 поступила в дитяче відділення у важкому стані з діагнозом "Гострий обструктивний бронхіт", але мати дитини, ОСОБА_2, від госпіталізації відмовлялась, мотивуючи необхідністю доглядати худобу. Також зазначено, що дитина в березні 2016 р. вже поступала у важкому стані.

Так, 17.03.2016 року в дитяче відділення Старосинявської ЦРЛ поступила малолітня ОСОБА_5 у важкому стані, який загрожував її життю. В подальшому дитину направлено в Хмельницьку обласну дитячу лікарню. Хмельницька обласна дитяча лікарня на запит служби повідомила, що ОСОБА_5 була госпіталізована у пульмонологічне відділення ХОДЛ, їй встановлено діагноз: гострий обструктивний бронхіт, аденоїдні вегетації II ступеня, післяопіковий гіпертрофічний рубець в області підборіддя, пупкова кила, пелюшковий дерматит, проте гр. ОСОБА_2 від проходження дитиною повного курсу ліквання відмовилась, що вбачається із листа Хмельницької обласної лікарні від 26.04.2016 р.

Із листа Старосинявської районної державної адміністрації від 24.11.2016 р. № 391 вбачається, що 22.11.2016 року служба у справах дітей Старосинявської райдержадміністрації обстежила умови проживання малолітньої ОСОБА_5, в результаті чого було встановлено, що здоров'ю та життю дитини загрожує небезпека, мати не створила належних умов для проживання дитини, а саме: дах будинку згорів, у помешкані антисанітарні умови; харчування, одяг практично відсутні, дров для опалення будинку немає.

Сім'я ОСОБА_2 відвідувалась працівниками центру, обстежувались умови проживання та потреби дитини. Під час обстеження виявлено, що дитина дуже спокійна, постійно мовчить, що не характерно для дітей такого віку. Не створено відповідних умов для проживання та розвитку дитини, потреби задовольняються частково, мати не реагує на потреби дитини у здоров'ї. В будинку антисанітарія, брудно, не приємний запах, речі розкидані та брудні, на основі цього було складено акт оцінки потреб дитини та її сім'ї(початкова оцінка), та поставлено на облік Старосинявського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Старосинявської селищної ради від 03.08.2016 року. Під час перебування сім'ї на обліку, фахівцем із соціальної роботи спільно із службою у справах дітей та інспектором поліції було неодноразово відвідано дану сім'ю, надано ряд соціальних послуг та індивідуальних консультацій щодо відповідального батьківства. ОСОБА_2 попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, про те мати не реагує на рекомендації спеціалістів, інколи поводить себе агресивно під час спілкування, або взагалі відмовляється розмовляти та впускати до будинку, що вбачається із інформації Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Старосинявської селищної ради від 23.11.2016 р.

24.11.2016 р. розпорядженням голови Старосинявської районної державної адміністрації прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_5 у матері, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання щодо неналежного виконання батьківських обов'язків гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та зважаючи на стан здоров'я та вік дитини, те, що мати не виховує та не утримує малолітню доньку, неналежні умови проживання та ставлення матері до стану здоров'я дитини загрожують її життю, орган опіки та піклування Старосинявської райдержадміністрації вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав, це буде відповідати інтересам дитини.

08.12.2016 року питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Хмельницької міської ради та прийнято висновок, відповідно до якого позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є доцільним і відповідає інтересам дитини.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, одноразову допомогу при народженні дитини і допомогу одинокій матері, що підтверджується довідками управління праці та соціального захисту населення №3006 від 13.07.2016 року та №4219 від 23.12.2016 року. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризуюсь позитивно, що підтверджується характеристикою ЖЕД № 2.

Встановлено, що ОСОБА_2 піклується про свою дитину ОСОБА_5, оскільки завжди відвідує лікарів та обстежує дитину, дотримувалася рекомендацій та приїжджає на перевірки, регулярно звертається до педіатра для профілактичного огляду дочки, що вбачається із медичної картки ОСОБА_5 та випісних епікризів, наявних в матеріалах справи.

Із довідки завідувача Заліссянським дошкільним навчальним закладом «Дзвіночок» вбачається, що за період відвідування дошкільного навчального закладу мати постійно цікавилась поведінкою дочки ОСОБА_5, питалася чи гралася та спілкувалася з дітьми, чи їла. В дитячий садок мати приводила дитину чистою і охайго одягненою, причесаною. По характеру дитина спокійна, врівноважена, вміє спілкуватися з своїми однолітками. Мати дитини завжди прислухалася до порад вихователя і в міру своїх можливостей виконувала всі поради та настанови вихователя. Працівники дошкільного навчального закладу бачили належний догляд за дитиною, і причин забирати у матері дитину не виявлено.

Із довідки в.о. старости сіл Залісся та Подоляни від 24.12.2016 р. вбачається, що ОСОБА_7, 1966 р.н. проживає зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_2, 1977 року народження. Раніше дані громадяни проживали по АДРЕСА_2, а на даний час змінили місце проживання і проживають по АДРЕСА_3. Умови для проживання нормальні. Будинок не переоформлений і відповідних нотаріально посвідчених документів на ОСОБА_7 немає.

Із листа Старосинявської центральної районної лікарні від 09.02.2017 р. вбачається, що ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.11.2016 р. по 01.12.2016 р. Дитина на лікування була доставлена машиною швидкої допомоги в супроводі матері. Дитина була оглянута сімейним лікарем який і викликав швидку допомогу. Мати спочатку відмовлялася від лікування не оцінюючи ситуації, одна погодилася га лікування після роз'яснень лікарів про небезпеку для дитини.

Про належне виконання батьківських обов'язків також підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Конвенція ООН про права дитини гарантує, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9).

В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.155 ч.4 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також ухилення від виконання батьківських обов'язків, що виражається в систематичному невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків по вихованню неповнолітнього при наявності об'єктивної можливості їх виконання, тягне за собою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п.п. 15 та 18 зазначеної Постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, виконання інших батьківських прав та обов'язків) до досягнення дитиною повноліття є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. А тому питання про застосування таких крайніх заходів слід вирішувати лише після повного і всебічного, об'єктивного з'ясування обставин, зокрема, ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винних дій батьків, а також інших істотних обставин відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач у цій справі оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про інтерес до дитини.

Також в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява N 39948/06), встановлено, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки та піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні даного питання.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи встановлені обставини справи, вік дитини, а також беручи до уваги ті обставини, що мати дитини піклується про неї, про що свідчать вищезазначені встановлені обставини, а позивачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження доцільності позбавлення відповідача батьківських прав внаслідок умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків, свідомого нехтуванні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, а тому підстави для задоволення позову відсутні. При цьому суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_5 і покласти на орган опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.ї

Щодо висновку органу опіки та піклування, то суд критично ставиться до нього, враховуючи , що він не базується на ретельному з'ясуванні обставин справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та ст. 164 СК України, ст.ст. 3, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 294, 294 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову Виконавчого комітету Хмельницької міської ради до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, Хмельницький спеціалізований будинок дитини «Берізка» про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_5 і покласти на орган опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :