Справа №: 164/1042/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Невара О.В.,

при секретарі Матвійчук Н.В., Костюк Л.М., Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справуза позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5, до Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 1978119 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5, звернулася в суд з позовом до Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 1400000 гривень. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 30.12.2013 року новонароджена ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, була автомобілем „швидкої меддопомоги доставлена на лікування у Волинське обласне дитяче територіальне медичне обєднання з діагнозом: гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, судомний синдром, неонатальна жовтяниця. У відділенні анестезіології для новонароджених та недоношених дітей Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання новонароджена ОСОБА_5, біля 23 год., була поміщена на реанімаційний неонатальний столик, де, як було виявлено медсестрою, нагрівальний елемент був у несправному стані. Тоді черговим лікарем ОСОБА_6 з операційної зали було переміщено пересувну лампу обігріву „Амеда, що кріпилась на штативі, яку встановили над новонародженою ОСОБА_5 В звязку з несправним станом кріплення на штативі лампи не було забезпечено належну фіксацію штативу, внаслідок чого частина лампи з обігріваючим елементом почала сповзати нижче встановленої висоти. В результаті цього температура обігріву тіла ОСОБА_5 почала поступово збільшуватися, фактично спалюючи дитину триденного віку живцем. Хоча в медичних записах і зазначено, що контакт лампи з тілом дитини становив лише 3 секунди, тобто моментально спалив шкіру, нагрівши її з мінімуму до критичного максимуму, однак фактично час опіку становив біля 2 хвилин. Внаслідок даної події новонароджена ОСОБА_5 отримала термічні опіки ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 9 від 23.03.2015 року отримані ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Позивач вважає, що дана подія трапилася з вини медичних працівників, що перебувають у трудових відносинах з відповідачем - Волинським обласним дитячим територіальним медичним обєднанням, якими використовувалось застаріле обладнання, термін експлуатації якого є простроченим, а також внаслідок їх халатного, недбалого відношення до своїх обовязків при встановленні на штативі лампи обігріву над дитиною, не перевіривши стан кріплення штативу та не зафіксувавши його належним чином. По даному факту до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, однак на цей час жодному з причетних до вказаної події медичних працівників не повідомлено про підозру, кінцевого рішення по кримінальному провадженню не прийнято. 6.01.2014 року ОСОБА_5 було проведено дермоепідермальну нефректомію, ксенодермпластику спини, правого плеча та передпліччя. 13.01.2014 року ОСОБА_5 проведено остеонекректомію лівої тімяної кістки, КДП голови, спини, правого плеча та передпліччя. Термін лікування після проведення 31.01.2014 року та 5.02.2014 року лікарями консиліума було продовжено до 26.03.2014 року. 4.04.2014 року ОСОБА_5 було проведено автодермопластику гранулюючої рани голови, КДП правої сідниці. 15.04.2014 року її було виписано з лікарні. Протягом періоду лікування з 31.12.2013 року по 15.04.2014 року позивач ОСОБА_1 була вимушена змінити свій звичний спосіб життя на знаходження з новородженою донькою у лікарні. Через місяць внаслідок отриманого стресу в неї зникло материнське молоко, а тому дитину доводилось годувати не в природний у її віці спосіб, а дитячими сумішами. Позивач в результаті вимушених змін у її житті була позбавлена можливості знаходитись разом з своїм чоловіком ОСОБА_7 та малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, харчуватись у звичний для себе спосіб, не маючи фактичного доступу до звичного проведення нею часу та відповідних життєвих зручностей, що відтіснило від соціальних звязків та життєвих пріоритетів. ОСОБА_1 була вимушено позбавлена передбачених законом батьківських прав, оскільки, надаючи пріоритет вихованню та турботі за новонародженою донькою в звязку з отриманими нею тілесними ушкодженнями, вона не мала можливості займатися вихованням та турботою за малолітнім сином, якому було лише 2 роки 8 місяців і який протягом періоду лікування жив фактично без матері та батька, що постійно перебував на роботі. По даний час позивач переживає хвилювання з приводу події, що мала місце з її донькою, та за майбутнє цієї дитини, оскільки відчуває материнський біль і в якійсь мірі провину, яку відчуває кожна матір, що не змогла вберегти свою дитину від каліцтва. Ця подія, що трапилася з її донькою, до кінця життя позивача буде нею згадуватися, оскільки саме на її плечах лежить належне виховання і забезпечення психологічної стабільності ОСОБА_5 в майбутньому. Завдану їй моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в сумі 400000 гривень. Також моральна шкода завдана малолітній ОСОБА_5, яка в певній мірі обтяжується її статевою приналежністю. Як кожна дівчинка, вона, дивлячись на інших дівчат та жінок, бажає носити відповідний верхній одяг, однак вимушена обмежитись у своєму виборі в звязку з явно вираженим понівеченням шкіри, яке аж ніяк її не прикрашає. Знаходження в літню пору з відкритим передпліччям та руками створює дискомфорт у звязку з соромленням зовнішнього вигляду зневіченого тіла. Однак, самий складний період вимушених змін у її найближчому майбутньому, так як до шестирічного віку малолітня ОСОБА_5 не матиме можливості відчути себе на рівні з іншими дітьми, оскільки, як у інших дівчат, у неї не ростиме волосся на тімяній ділянці голови, а понівечена шкіра викликатиме безліч запитань у інших дітей, можливе глузування й образи. В звязку з цим, позивач ОСОБА_1 була змушена відмовитись від відвідування донькою дитячого садка, що теж може негативно відобразитись у розвитку малолітньої дитини в звичних умовах суспільства. Дівчинка, у якої волосся росте не на всій волосистій частині голови, приречена до важкого емоційного випробовування, постійних стресових ситуацій та неналежного розвитку у ранньому віці. З врахуванням даних обставин, тривалості лікування та тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, позивач ОСОБА_1, як законний представник малолітньої ОСОБА_5, завдану останній моральну шкоду оцінює в сумі 1000000 гривень. Відповідачем в добровільному порядку завдана моральна шкода не була відшкодована, в звязку з чим позивач змушена була звернутись за захистом своїх прав до суду. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання на її користь 400000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди та на користь малолітньої ОСОБА_5 1000000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди, а всього кошти на загальну суму 1400000 гривень, а також судові витрати по даній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги збільшили, просили стягнути з відповідача Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання на користь ОСОБА_1 390663 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди та на користь малолітньої ОСОБА_5 1587456 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди, а всього кошти на загальну суму 1978119 гривень, а також судові витрати по даній справі.

Представники відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, вважають їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просили відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

В судовому засіданні встановлено, що 30.12.2013 року о 22 год. 33 хвилини новонароджена ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, була автомобілем „швидкої меддопомоги доставлена на лікування у Волинське обласне дитяче територіальне медичне обєднання з діагнозом: гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, судомний синдром, неонатальна жовтяниця. У відділенні анестезіології для новонароджених та недоношених дітей Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання новонароджена ОСОБА_5, біля 23 год., була поміщена на реанімаційний неонатальний столик, де, як було виявлено медсестрою ОСОБА_9, нагрівальний елемент був у несправному стані. Черговим лікарем ОСОБА_6 з операційної зали було переміщено пересувну лампу обігріву „Амеда, що кріпилась на штативі, яку встановили над новонародженою ОСОБА_5 В звязку з несправним станом кріплення на штативі лампи не було забезпечено належну фіксацію штативу, внаслідок чого частина лампи з обігріваючим елементом почала сповзати нижче встановленої висоти. В результаті цього температура обігріву тіла ОСОБА_5 почала поступово збільшуватися. 31.12.2013 року біля 00 годин 20 хвилин медсестрою ОСОБА_9 було виявлено, що частина лампи з обігріваючим елементом лежала на дитині. Внаслідок контакту лампи з тілом дитини новонароджена ОСОБА_5 отримала термічні опіки ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 82 від 12.12.2016 року отримані ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. 6.01.2014 року ОСОБА_5 було проведено дермоепідермальну нефректомію, ксенодермпластику спини, правого плеча та передпліччя, дермобразію. 13.01.2014 року ОСОБА_5 проведено остеонекректомію лівої тімяної кістки, КДП голови, спини, правого плеча та передпліччя. Термін лікування після проведення 31.01.2014 року та 5.02.2014 року лікарями дистанційного консиліума було продовжено до 26.03.2014 року. 4.04.2014 року ОСОБА_5 було проведено вільну автодермопластику гранулюючої рани голови, КДП правої сідниці. 15.04.2014 року її було виписано з лікарні. По факту неналежного виконання медичними працівниками своїх професійних обовязків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України. На час розгляду справи жодному з причетних до вказаної події медичних працівників не повідомлено про підозру, кінцевого процесуального рішення по кримінальному провадженню не прийнято. Відповідачем в добровільному порядку завдана позивачу та її малолітній доньці моральна шкода не відшкодована. Зазначені обставини підтвердили позивач та представник позивача в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються представниками відповідача, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, висновку комісійної судово-медичної експертизи № 82 від 12.12.2016 року, свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 189989 від 30.12.2013 року, медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 15797/13897, виписки з історії хвороби № 15797/13897, виписки з амбулаторної карти № 101-4463.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили, що позивач ОСОБА_1 після отримання її дитиною ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді термічних опіків ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя під час лікування у Волинському обласному дитячому територіальному медичному обєднанні дуже змінилася. Вона стала замкнутою, знервованою, перестала довіряти людям, в тому числі, лікарям. З приводу отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 чотири місяці перебувала на стаціонарному лікуванні. Після опіків у неї на голові, спині, правому плечі та передпліччі залишилися рубці. На лівій тімяній частині голови не росте волосся.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_9 суду підтвердили, що тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя новонароджена ОСОБА_5 отримала 31.12.2013 року, біля 00 годин 20 хвилин, під час перебування на лікуванні у Волинському обласному дитячому територіальному медичному обєднанні.

При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що лікування новонародженої ОСОБА_5 після отримання нею тілесних ушкоджень у вигляді термічних опіків ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя проводилось за рахунок коштів відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання.

Після отримання новонародженою ОСОБА_5 вказаних тілесних ушкоджень лампа обігріву „Амеда, яка використовувалась відповідачем з 1987 року, була списана в звязку з її неналежним технічним станом, що підтверджується відповідним актом на списання основних засобів, який досліджувався в судовому засіданні (а.с. 88), з якого встановлено, що механізм фіксації лампи мав механічний знос.

В судовому засіданні встановлено, що лампу обігріву „Амеда над новонародженою ОСОБА_5 встановлював черговий лікар ОСОБА_6 В подальшому, нагляд за дитиною здійснювала медсестра ОСОБА_9, якою 31.12.2013 року, біля 00 годин 20 хвилин, і було виявлено, що частина лампи з обігріваючим елементом лежала на дитині. Тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя, які відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 82 від 12.12.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, новонароджена ОСОБА_5 отримала під час перебування на лікуванні у Волинському обласному дитячому територіальному медичному обєднанні, оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, відповідачем після встановлення над нею лампи обігріву „Амеда не було забезпечено належний нагляд за дитиною та допущено порушення правил техніки безпеки при роботі з медичним обладнанням при використанні лампи „Амеда не було проконтрольовано належне закріплення лампи на штативі.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідачем підставними, оскільки в ході розгляду справи не встановлено, що шкоду було завдано внаслідок дій сторонніх осіб, які не мають відношення до відповідача та не перебувають з ним у трудових відносинах.

Суд вважає, що саме внаслідок винних дій відповідача, яким після встановлення над новонародженою ОСОБА_5 лампи обігріву „Амеда не було забезпечено належний нагляд за дитиною та допущено порушення правил техніки безпеки при роботі з медичним обладнанням при використанні лампи „Амеда не було проконтрольовано належне закріплення лампи на штативі, позивачу ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях в звязку із спричиненням її новонародженій дитині тілесних ушкоджень у вигляді термічних опіків ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, вимушених змінах у звичному способі життя, тривалості лікування дитини, змінах у емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, що перешкоджають активному соціальному функціону-ванню її як особистості. Протягом періоду лікування з 31.12.2013 року по 15.04.2014 року позивач ОСОБА_1 була вимушена змінити свій звичний спосіб життя на знаходження з новородженою донькою у лікарні. Через місяць внаслідок отриманого стресу в неї зникло материнське молоко, а тому дитину доводилось годувати не в природний у її віці спосіб, а дитячими сумішами. Позивач в результаті вимушених змін у її житті була позбавлена можливості знаходитись разом з своїм чоловіком ОСОБА_7 та малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, харчуватись у звичний для себе спосіб, не маючи фактичного доступу до звичного проведення нею часу та відповідних життєвих зручностей, що відтіснило від соціальних звязків та життєвих пріоритетів. ОСОБА_1 була вимушена надавати пріоритет турботі за новонародженою донькою в звязку з отриманими нею тілесними ушкодженнями та не мала можливості займатися вихованням та турботою за малолітнім сином, якому було лише 2 роки 8 місяців і який протягом періоду лікування жив фактично без матері. По даний час позивач переживає хвилювання з приводу події, що мала місце з її донькою, та за майбутнє її дитини, оскільки відчуває материнський біль і в якійсь мірі провину, яку відчуває кожна матір, що не змогла вберегти свою дитину від каліцтва. Враховуючи вимоги розумності та справедливості завдану позивачу моральну шкоду суд оцінює в сумі 50000 гривень і в такій сумі, а не в сумі 390663 гривень, вона підлягає стягненню з відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання на користь позивача ОСОБА_1

Виходячи з вищевикладеного, з відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 50000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає, що саме внаслідок винних дій відповідача, яким після встановлення над новонародженою ОСОБА_5 лампи обігріву „Амеда не було забезпечено належний нагляд за дитиною та допущено порушення правил техніки безпеки при роботі з медичним обладнанням при використанні лампи „Амеда не було проконтрольовано належне закріплення лампи на штативі, позивачу ОСОБА_5 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні та фізичних стражданнях в звязку із спричиненням їй тілесних ушкоджень у вигляді термічних опіків ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20 %, в ділянці лівої тімяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, вимушених змінах та тривалості лікування. Як кожна дівчинка, вона, дивлячись на інших дівчат та жінок, бажає носити відповідний верхній одяг, однак вимушена обмежитись у своєму виборі в звязку з явно вираженим понівеченням шкіри, яке аж ніяк її не прикрашає. Знаходження в літню пору з відкритим передпліччям та руками створює дискомфорт у звязку з соромленням зовнішнього вигляду зневіченого тіла. До шестирічного віку, коли стане можливим проведення відповідних пластичних операцій, малолітня ОСОБА_5 не має можливості відчути себе на рівні з іншими дітьми, оскільки, як у інших дівчат, у неї не росте волосся на лівій тімяній ділянці голови, а понівечена шкіра викликатиме безліч запитань у інших дітей, можливе глузування й образи. В звязку з цим, вона не може, як інші діти, відвідувати дитячий садок. Дівчинка, у якої волосся росте не на всій волосистій частині голови, приречена до важкого емоційного випробовування, постійних стресових ситуацій. Враховуючи вимоги розумності та справедливості завдану ОСОБА_5 моральну шкоду суд оцінює в сумі 250000 гривень і в такій сумі, а не в сумі 1587456 гривень, вона підлягає стягненню з відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання на користь позивача ОСОБА_5

Виходячи з вищевикладеного, з відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 250000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.ст. 147, 212 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги розмір відшкодування моральної шкоди, вказаний у висновку судово-психологічної експертизи № 4091 від 24.03.2016 року, оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, а також допиту експерта ОСОБА_13, при проведенні судово-психологічної експертизи з метою визначення розміру відшкодування була використана методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань ОСОБА_14, яка з 29.01.2016 року виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз та перенесена до переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовуються під час проведення судових експертиз. Розмір відшкодування моральної шкоди носить лише рекомендований характер, а тому не є обовязковим для суду. Суд враховує, що визначення способу проведення експертизи (вибір методики, методу дослідження) належить саме до компетенції експерта. Висновок експерта є одним із належних та допустимих доказів (засобів доказування), якими доводиться факт заподіяння моральної шкоди, її розмір та інші обставини, що мають значення для справи, однак цей доказ не є обовязковим для суду, не має наперед встановленого значення і оцінюється судом у сукупності та взаємозвязку з іншими доказами (ст.ст. 57-60, 66, 143, 147, 212-215 ЦПК України). Доказування відповідного предмету з огляду на його специфіку (ст. 179 ЦПК України) може бути позивачем здійснене і без проведення експертизи (в даному випадку - судово-психологічної), шляхом надання інших доказів (документів, показань свідків тощо), якими підтверджуються обставини, що мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди та обґрунтування визначеного позивачем розміру компенсації. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та психічних страждань. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання підлягає стягненню на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 0287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду Маневицький районний суд Волинської області) 194 гривень 12 копійок (300000х1280/1978119=194.12) судового збору, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача - Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 1361 гривень (300000х8972/1978119=1361) судових витрат, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 147, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167-1168, 1172 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання (юридична адреса: м. Луцьк, проспект Відродження, 30, ) на користь ОСОБА_1 50000 (пятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання (юридична адреса: м. Луцьк, проспект Відродження, 30, ) на користь ОСОБА_5 250000 (двісті пятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання (юридична адреса: м. Луцьк, проспект Відродження, 30, ) на користь ОСОБА_1 1361 (одна тисяча триста шістдесят одна) гривень судових витрат.

Стягнути з Волинського обласного дитячого територіального медичного обєднання (юридична адреса: м. Луцьк, проспект Відродження, 30, ) на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 0287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду Маневицький районний суд Волинської області) 194 (сто девяносто чотири) гривень 12 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Невар