Справа № 581/917/16-ц
Провадження № 2/581/28/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берестівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області

про визнання в порядку спадкування права власності на домоволодіння,

в с т а н о в и в :

26 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який обгрунтувала такими обставинами. Після смерті 18 серпня 1998 року батька чоловіка ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, яку вона успадкувала за заповітом. Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла 01 грудня 1991 року, а їх син ОСОБА_4 помер ще в 1990 році. Прийнявши спадщину, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 5,35 га.

За відсутності державної реєстрації права власності на належний ОСОБА_2 будинок по вул.Бригадній,4 у с.Берестівка Липоводолинського району Сумської області вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на будинок з надвірними будівлями за вказаною адресою, а саме: житловий будинок літ.«А-І», загальною площею 57,4 кв.м, житловою 35,6 кв.м, із верандою літ.«а», ганком літ.«кр», сараю літ.«Б», сараю літ.«В», сараю літ.«Г», погребу літ.«п/г», огорожі №1-2.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від усіх маються заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 08 листопада 1990 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4 (а.с.5).

01 грудня 1991 року померла мати чоловіка позивачки ОСОБА_3 Єлисеєвна (а.с.6).

Із довідки Берестівської сільради Липоводолинського району від 16 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3Є, до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та невісткою (позивачкою) ОСОБА_1 Заповіт від імені ОСОБА_3 цією сільрадою не посвідчувався, спадкоємцем за законом являвся її чоловік ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до довідки Берестівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 16 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 виділялась земельна ділянка під забудову житлового будинку №4 по вул.Бригадній у с.Берестівка Липоводолинського району загальними зборами бувшого колгоспу «Прапор Леніна», земельна ділянка: особисте селянське господарство 0,48 га, під будівництвом 0,09 га, приватизована рішенням виконкому сільської ради №19 від 30 липня 1993 року, однак державний акт не видавався (а.с.11).

22 травня 1998 року ОСОБА_2 заповів усе своє майно ОСОБА_1 Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Берестівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 22 травня 1998 року за реєстровим №26 (а.с.8).

18 серпня 1998 року помер ОСОБА_2 (а.с.9).

Із довідки Берестівської сільської ради Липоводолинського району від 16 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. На час його смерті та по даний час зареєстрована і проживає його невістка ОСОБА_1 Заповіт від його імені посвідчувався секретарем виконкому Берестівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 22 травня 1998 року за реєстровим №26. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 (а.с.10).

Із копій погосподарських книг за 1991-1995, 1996-2000 рр. вбачається, що господарство ОСОБА_2 у с.Берестівка Липоводолинського району Сумської області з часу його існування і до часу його припинення у законодавчому порядку відносилося до суспільної групи господарств - колгоспного двору, главою якого був ОСОБА_2 У період з 1991 року по 1995 рік у домоволодінні проживали ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3, яка в 1991 році померла, та з невісткою ОСОБА_1

08 вересня 2000 року ОСОБА_1 отримала після смерті ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку, розміром 5,35 умовних кадастрових гектарів (без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості) на землях САПТЗТ «Берестівське» Липоводолинського району, що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Липоводолинською райдержадміністрацією 04 листопада 1996 року СМ №0111982.

Відповідно до виготовленого 14 грудня 2016 року технічного паспорту, домоволодіння по вул.Бригадна,4 у с.Берестівка Липоводолинського району Сумської області складається із житлового будинку літ.«А-І» (1972 року побудови), загальною площею 57,4 кв.м, житловою 35,6 кв.м, із верандою літ.«а» (1972 року побудови), ганком літ.«кр» (1972 року побудови), сараю літ.«Б» (1972 року побудови), сараю літ.«В» (1972 року побудови), сараю літ.«Г» (1972 року побудови), погребу літ.«п/г» (1972 року побудови), огорожі №1-2, вартістю 12125 грн. (а.с.14-17).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статусу колгоспу.

Крім того, колгоспному двору належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше, передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ст.123 ЦК УРСР, частка члена колгоспного двору в майні двору визначається:

1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ);

2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ);

3) при зверненні стягнення при особистих зобовязаннях члена двору.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.563 ЦК УРСР у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (Розділ VII. Спадкове право).

Відповідно до розяснень, наданих у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (постанова втратила чинність на підставі постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року) правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося) відкривається після смерті кожного з його колишніх членів (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 грудня 1992 року).

Відповідно до розяснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року):

положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;...

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року...

Таким чином, вбачається, що відповідно до ст. 17, 18 Закону «Про власність» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадщину за заповітом належним чином прийняла його невістка ОСОБА_1

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з чч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Із аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти, про що також зазначено і в листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року».

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Спрощений порядок здійснення державної реєстрації прав власності на зазначене майно, але за особами, які вважаються його володільцями, містять і положення ч. 3 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 49-1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Тому, враховуючи викладене, а також те, що спірний житловий будинок побудований на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них вимогам законодавства, наявні правові підстави для визнання права власності на домоволодіння за спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину.

Керуючись ст. 10, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок літ.«А-І», загальною площею 57,4 кв.м, житловою 35,6 кв.м, із верандою літ.«а», ганком літ.«кр», сараю літ.«Б», сараю літ.«В», сараю літ.«Г», погребу літ.«п/г», огорожі №1-2, по вул. Бригадній, 4 у с. Берестівка Липоводолинського району Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов