Провадження № 2/161/963/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Кирилюк В.Ф.

при секретарі - Турук І.Р.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23.11.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: дочка Марія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує, що за час перебування у шлюбі ними було набуте спільне майно, а саме:

1. Автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, кузов №WOLF7ABA55Y70711, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_3, про що свідчить довідка-рахунок серії ДПІ №604344 від 15.02.2013 року, ринкова вартість автомобіля 187 500 грн.;

2. Гараж №122 в кооперативі «Автомобіліст 3» у м. Луцьку по вул.. Карпенка-Карого, 2-б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, оформлений 12.12.2013 року на ОСОБА_3, ринкова вартість 125 000 грн., у якому знаходяться його речі для професійних занять:

- апарат напівавтоматичного зварювання «Tesla», ринкова вартість - 9000 грн.;

- балон аргонний на 50 літрів, ринкова вартість 900 грн.;

- пила торцювальна «Stern», ринкова вартість 1500 грн.;

- кутова шліфувальна машина «Forte EG 10-125», ринкова вартість 900 грн.;

- кутова шліфувальна машина «Martix AG 900-125», ринкова вартість 300 грн.;

- електроточило «Expert MD 150», ринкова вартість 300 грн.

Крім того, позивач вказав, що після рішення суду про розірвання шлюбу відповідач продовжує користуватися спільно нажитим майном, разом з тим позбавляє позивача права використовувати спільне майно.

Покликаючись на викладені обставини, позивач просить суд:

1. Визнати спільним майном автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, кузов №WOLF7ABA55Y70711, державний номер НОМЕР_1, гараж №122 в кооперативі «Автомобіліст 3» у м. Луцьку по вул.. Карпенка-Карого, 2-б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, речі для професійних занять: апарат напівавтоматичного зварювання «Tesla»; балон аргонний на 50 літрів; пила торцювальна «Stern»; кутова шліфувальна машина «Forte EG 10-125»; кутова шліфувальна машина «Martix AG 900-125»; електроточило «Expert MD 150».

2. Визнати за ОСОБА_1, право особистої власності на гараж «122 у кооперативі «Автомобіліст 3» за адресою: м. Луцьк, вул.. Карпенка-Карого, 2-б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

3. Припинити право власності ОСОБА_3 на гараж №122 у кооперативі «Автомобіліст 3» за адресою: м. Луцьк, вул.. Карпенка-Карого, 2-б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

4. Визнати за ОСОБА_3, право особистої власності на автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, кузов №WOLF7ABA55Y70711, державний номер НОМЕР_1.

5. Визнати за ОСОБА_1, право особистої власності на майно для професійних занять: апарат напівавтоматичного зварювання «Tesla»; балон аргонний на 50 літрів; пила торцювальна «Stern»; кутова шліфувальна машина «Forte EG 10-125»; кутова шліфувальна машина «Martix AG 900-125»; електроточило «Expert MD 150».

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 28.09.2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю обєднано в одне провадження із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 12.10.2015 року шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано. Її доходи в період з 2008 року по 2015 рік становлять 1234601 грн., а ОСОБА_1 20738 грн. Відповідно до довідки-рахунку ПП «Брок-Авто» серії ДПІ №604344 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО663873 автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, кузов №WOLF7ABA55Y70711, державний номер НОМЕР_1 придбаний за 78952 грн. і 15.02.2013 року зареєстрований на її імя.

Крім того, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.12.2013 року нею за 27432 грн. придбаний. цегляний гараж №122 у кооперативі «Автомобіліст 3» за адресою: м. Луцьк, вул.. Карпенка-Карого, 2-б. Вказує, що на придбання автомобіля і гаража вона використала заощаджені кошти та кредит в сумі 80000 грн., отриманий згідно договору №2-к/3 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 15.01.2013 року, який достроково повернула за рахунок особистих коштів.. Крім того вказує, що на час укладення шлюбу, станом на 01.11.2007 року в неї були заощадження на суму 104115,89 грн. До придбання автомобіля та гаража згідно декларації за 2012 рік на банківському рахунку останньої були кошти в сумі 210194 грн., станом на 01.01.2013 року на банківському рахунку було 164386,65 грн.

На підставі викладеного вважає, що підтверджуються обставини набуття нею за час шлюбу майна без участі ОСОБА_1, який без поважних причин не мав самостійного доходу.

Крім того зазначає, що за спільні кошти подружжя не були придбані апарат напівавтоматичного зварювання «Tesla»; балон аргонний на 50 літрів; пила торцювальна «Stern»; кутова шліфувальна машина «Forte EG 10-125»; кутова шліфувальна машина «Martix AG 900-125»; електроточило «Expert MD 150». На даний час зазначеними речами не володіє, обставини придбання вказаних речей та їх місцезнаходження ї їй не відомі.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати, що автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, кузов №WOLF7ABA55Y70711, державний номер НОМЕР_1 придбаний і зареєстрований 15.02.2013 року на імя ОСОБА_7 є її особистою приватною власністю. Визнати, що цегляний гараж №122 у кооперативі «Автомобіліст 3» за адресою: м. Луцьк, вул.. Карпенка-Карого, 2-б, який придбаний і зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.12.2013 року за Р.№01 на імя ОСОБА_7 є її особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 первісний позов підтримали із підстав зазначених у заяві та просили задовольнити, стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити за безпідставністю.

В судовому засіданні відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в задоволенні первісного позову просили відмовити за безпідставністю. Зустрічну позовну заяву підтримали із зазначених у ній підстав, просили позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_8 понесені витрати по сплаті судового збору та оплаті правової допомоги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов задовольнити частково.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що з 23.11.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.10.2015 року розірвано. Від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка Марія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матірю.

За змістом п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

З матеріалів справи встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі був придбаний автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, кузов №WOLF7ABA55Y70711, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_7 та гараж №122 в кооперативі «Автомобіліст 3» у м. Луцьку по вул.. Карпенка-Карого, 2-б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, право власності на який 12.12.2013 року зареєстровано за ОСОБА_7 (а.с. 11,16).

Як встановлено із первісного та зустрічного позовів, пояснень сторін, їх представників та наданих доказів зазначені автомобіль та гараж були придбані за кошти, належні ОСОБА_7, що підтверджується договором №2-к/3 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 15.01.2013 року, довідками НБУ від 22.09.2016 року, 03.12.2015 року, деклараціями про доходи ОСОБА_7 за 2008-2015 роки, виписками з банківських рахунків.

Жодних доказів, про те що ОСОБА_1 приймав участь у набутті зазначеного майна коштами або працею, останній суду не надав.

Твердження ОСОБА_1 про те, що поважними причинами того, що під час перебування у шлюбі він не мав самостійного доходу є його навчання, проведення ремонту у квартирі дружини та ведення домашнього господарства, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не перешкоджають можливості працевлаштуватися та отримувати доходи самостійно.

Таким чином, ОСОБА_1 всупереч ст.60 ЦПК України не надано суду доказів, які б підтвердили, що дане майно є спільною сумісною власністю.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 не надано суду підтверджуючих документів придбання у шлюбі майна, а саме: апарат напівавтоматичного зварювання «Tesla»; балон аргонний на 50 літрів; пила торцювальна «Stern»; кутова шліфувальна машина «Forte EG 10-125»; кутова шліфувальна машина «Martix AG 900-125»; електроточило «Expert MD 150».

ОСОБА_3 придбання у шлюбі такого майна заперечила. Надані ОСОБА_1 товарний чек та квитанції не є доказом наявності у сторін такого майна, в тому числі на даний час.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зокрема, відповідно до п.3 ч. 1ст. 57 СК Україниособистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. За умови використання лише особистих коштів одного з подружжя майно буде особистою приватною власністю одного з подружжя.

В той же час, режим спільної сумісної власності майна, придбаного за час шлюбу презюмується, тому обовязок доказування використання особистих коштів для придбання майна покладається на відповідача.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведені докази, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 була офіційно працевлаштована, отримувала регулярні доходи, мала заощадження, отримувала кредитні кошти, які повертала самостійно, ОСОБА_1 не довів суду своєї участі у набутті спірного майна коштами або працею, суд вважає, що на придбання спірного майна використані лише особисті кошти відповідача ОСОБА_3

На основі викладеного, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що спірні автомобіль та гараж, не підлягають поділу, як майно подружжя і дане майно слід визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3

Таким чином, в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов задовольнити частково.

Вимога про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 витрат повязанних з наданням правової допомоги в сумі 5000 грн. до задоволення не підлягає, оскільки розрахунок таких витрат суду наданий не був.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1063,84 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 130, 209, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, ст. 331, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 60, 65, 70 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати, що автомобіль марки OPEL VIVARO, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний і зареєстрований 15.02.2013 року на імя ОСОБА_7 є особистою приватною власністю ОСОБА_3.

Визнати, що цегляний гараж №122 в гаражному кооперативі «Автомобіліст-3» по вул. Карпенка-Карого, 2-б в м. Луцьку, який придбаний і зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.12.2013 року за Р.№01 на імя ОСОБА_7 є особистою приватною власністю ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1063,84 грн. (одна тисяча шістдесят три грн.. 84 коп.) сплаченого судового збору.

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк