АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3214/16-ц Номер провадження 22-ц/786/683/17Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника третьої особи ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Другої Полтавської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Другої полтавської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 07 травня 2012 року помер його батько ОСОБА_5, а 18 травня 2015 року померла його мати ОСОБА_6 Після смерті батьків відкрилася спадщина. Для отримання спадщини він не зміг вчасно звернутися з заявою до нотаріальної контори, оскільки хворів. В звязку з цим просив суд визнати причини пропуску ним строку подання заяви про прийняття спадщини поважними та встановити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2016 року до участі у справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7.

Ухвалою цього ж суду від 09 серпня 2016 року до участі у справі також залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, два місяці для подання заяви до Другої Полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3

Посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процессуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 травня 2012 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №215341 від 16 травня 2012 року, актовий запис №851.

18 травня 2015 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №300370 від 21 травня 2015 року, актовий запис №337. Також встановлено, що позивач є сином померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-КЕ №490498 від 01 грудня 1987 року, актовий запис 1349 /а.с.9/. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 за життя склала заповіт, яким заповіла належну їй частку квартири №129, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 95 своєму синові ОСОБА_4В /а.с. 7/. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 1995 року квартира 129, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 95 на праві приватної, спільної сумісної власності належить ОСОБА_6С, ОСОБА_5 та ОСОБА_8О./а.с.10.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийнняття спадщини.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно розяснень, наведених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За нормами ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві ОСОБА_4 вказував, що за станом здоровя не мав можливості своєчасно у встановлений законом строк звернутись із заявою про прийняття спадщини, але будь-яких доказів, які б свідчили про поважність пропуску встановленого законом строку позивачем не надано.

В свою чергу, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, залишив поза увагою той факт, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача.

Окрім того, позивач не надав суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження існування спору між ним та відповідачем Другою Полтавською державною нотаріальною конторою.

За розясненнями, наведеними в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (у випадку відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття).

З матеріалів справи, зокрема надісланої на запит суду приватним нотаріусом ОСОБА_7 копії спадкової справи №28/2012 до майна померлого 07 травня 2012 року ОСОБА_5 вбачається, що згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Полтав-ського міського нотаріального округу ОСОБА_9 13.09.2006 року за реєстровим №2587, ОСОБА_5 2/3 частки квартири за №129 в будинку №93 по вул. Половки в м. Полтаві заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 48/.

В свою чергу, суд першої інстанції не дав належної оцінки зазначеній обставині та не звернув уваги на те, що позовні вимоги предявлені до неналежного відповідача.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення районного суду, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права за невідповідності висновків суду обставинам справи підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. п. 3, 4, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2016 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Другої Полтавської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_10

ОСОБА_11

З оригіналом згідно:

Суддя: С.М. Бондаревська