У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Верхньоворітської сільської ради, відділу Держземагентства у Воловецькому районі, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, який обґрунтувала тим, що 30 березня 2010 року за рішенням Верхньоворітської сільської ради їй передано у власність земельну ділянку площею 0,50 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1. Під час виготовлення технічної документації з'ясовано, що земельна ділянка, на якій знаходиться її хлів, приватизована ОСОБА_3 на підставі рішення ради від 10 лютого 1997 року, про що отримано державний акт на землю. У зв'язку з вищевикладеним змушена звернутися до суду та просила скасувати рішення ради та державний акт на право власності на землю ОСОБА_3

Справа переглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Верхньоворітської сільської ради від 10 лютого 1997 року в частині передання ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки у с. Верхі Ворота Воловецького району Закарпатської області.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,442 га серії НОМЕР_1, виданий 29 березня 2002 року ОСОБА_3

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 березня 2017 року рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, який відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що державний акт на право приватної власності на землю площею 0,442 га серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 29 березня 2002 року з порушенням норм чинного законодавства, з внесенням недостовірних даних про розмір ділянки, належної ОСОБА_3 та з порушенням порядку його виготовлення.

Проте з таким висновком обґрунтовано не погодився суд апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно встановив, що державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_3 отримала 29 березня 2002 року, тобто до прийняття Верхньоворітською сільською радою Воловецького району Закарпатської області рішення від 30 березня 2010 року № 580 про передачу ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки.

Доводи заявника стосовно того, що на хлів, який перебуває на спірній земельній ділянці, рішенням суду визнано її право власності були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, який дійшов правильного висновку, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 березня 2010 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частини спадкового майна, яке складається з житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1, проте не зазначено, на яку саме частину господарських будівель і споруд визнано право власності за позивачем.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що позивачем не доведено право власності на господарську будівлю, яка розміщена на спірній земельній ділянці.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п.5 ч.4 ст.328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Верхньоворітської сільської ради, відділу Держземагентства у Воловецькому районі, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 березня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак