Справа № 161/1349/17
Провадження № 2/161/1375/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 квітня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі -ПАТ КБ Приватбанк) 30.01.2017р. звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідачу згідно укладеного договору № DNH4КР29100182 від 10.08.2006 року було надано кредит у розмірі 5791,50грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідач у порушення норм Закону та умов договору не повертає кредит та кошти за користування ним, станом на 15.12.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 105469,69 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 5773,00 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом 38155,32 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 61541,37 грн.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 105469,69 гривень та 1600грн. судового збору.

Представником позивача суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу згідно укладеного договору №DNH4КР29100182 від 10.08.2006 року було надано кредит у розмірі 5791,50грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обємі. Однак, ОСОБА_1 не повертає отримані кредити відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в звязку з чим не виконує зобовязання належним чином і, згідно розрахунку позивача, станом на 15.12.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 105469,69 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 5773,00 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом 38155,32 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 61541,37 грн.

Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов'язання.

Умовами зазначеного вище кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

З матеріалів позову вбачається, що заявлений позивачем до стягнення розмір пені (61541,37грн.) значно перевищує суму заборгованості за кредитом (5773,00грн.)

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України.

З врахуванням принципу розумності і справедливості, суд вважає, що вимога про стягнення штрафних санкцій підлягає до часткового задоволення в розмірі, наближеному до суми залишку заборгованості за тілом позики (6000грн.)

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 49928,32 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 5773,00 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом 38155,32 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 6000 грн.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. .

Отже, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 1378грн. понесених судових витрат по справі.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 527, 551, 1054 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 49928,32 гривень (сорок девять тисяч девятсот двадцять вісім гривень 32 копійки) та 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) судових витрат по справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта