Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, який мотивує тим, що 20.12.2013р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду № FW1602.497, відповідно до якої Банк зобовязувався здійснити кредитування ОСОБА_2 шляхом укладання окремих кредитних договорів. Зокрема, 25.12.2013р. між ними було укладено Договір про надання траншу №1602.43988/ FW1602.497 (кредитний договір 1), відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав в кредит грошові кошти в сумі 100 000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23,00% на рік, строком на 84 місяці. Відповідачка ОСОБА_2 належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим станом на 26.09.2016р. утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 197 962,15грн., яка складається з заборгованості за кредитом 94 172,49грн., заборгованості за відсотками 29 771,22грн., заборгованості за відсотками за неправомірне користування кредитом 2 437,94грн., пені 71 580,50грн.

Крім того, 04.03.2014р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання траншу №1602.44041/FW1602.497 (кредитний договір 2), відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав в кредит грошові кошти в сумі 50 000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік, строком на 84 місяці. Відповідачка ОСОБА_2 належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим станом на 26.09.2016р. утворилась заборгованість за цим кредитним договором в загальній сумі 110 220,29грн., яка складається з заборгованості за кредитом 47 781,99грн., заборгованості за відсотками 19 618,31грн., заборгованості за відсотками за неправомірне користування кредитом 1 581,15грн., пені 41 238,15грн.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаними кредитними договорами, укладеними в межах Рамкової угоди від 20.12.2013р., між Банком та ОСОБА_3 20.12.2013р. був укладений договір поруки №314182-ДП1, та ОСОБА_4 20.12.2013р. був укладений договір поруки №314248-ДП1, відповідно до яких у разі невиконання основним позичальником своїх зобовязань поручителі несуть солідарну з ним відповідальність. При цьому, за умовами договорів поруки поручителя не є солідарними боржниками між собою.

Просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором 1 в розмірі 197 962,15грн., суму заборгованості за кредитним договором 2 в розмірі 110 220,29грн., та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4622,74грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити повністю.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, заяви про розгляд справи, визнання позову чи письмових заперечень проти позову не подали.

Суд, з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 за наявними у справі доказами.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що відповідачка не заперечує проти того, що між нею та Банком дійсно укладались вказані кредитні договори, за якими вона отримала грошові кошти і зобовязувалась здійснювати їх повернення. Також вона не заперечує факту порушення нею строків погашення кредиту та наявності заборгованості, але надати власні докази на спростування розміру заборгованості вона не має можливості. Крім того, вважає, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення пені з порушенням 1-річного спеціального строку позовної давності і просить суд застосувати цей строк при вирішенні справи.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що 20.12.2013р. між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №FW1602.497, відповідно до якої Банк зобовязується здійснювати кредитування ОСОБА_2 у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та кредитними договорами, а Позичальник зобовязується виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно та належно здійснювати погашення грошових зобовязань.

Так, відповідно до п.2.2 Рамкової угоди ліміт суми кредитування визначено 800 000,00грн., ліміт строку кредитування 120 місяців, максимальний розмір процентів 40%.

За умовами п.1 Рамкової угоди кредит це кошти, які надаються чи можуть бути надані кредитором на підставі Угоди та кредитних договорів у формі траншу, овердрафту, кредитної лінії, гарантії, акредитиву чи інших кредитних продуктів на умовах платності, строковості, повернення, забезпечення та цільового використання; кредитні договори - усі договори про надання кредиту, які укладені та/або будуть укладені у майбутньому на підставі Угоди як її невідємні частини, з врахуванням усіх діючих та майбутніх змін та доповнень до них.

Відповідно до п.7 Рамкової угоди погашення грошових зобовязань здійснюється у строк, порядку, черговості, валюті та розмірі, встановлені Угодою та Кредитними договорами шляхом зарахування коштів на визначений кредитором рахунок.

Відповідно до п.8.2 Рамкової угоди кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, зокрема, у випадку прострочення погашення грошових зобовязань тривалістю більш, ніж 3 (три) банківські дні.

Відповідно до п.10.2 Рамкової угоди при порушення встановлених Договорами строків погашення грошових зобовязань Позичальник сплачує штрафну неустойку у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 грн. в еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості.

В межах даної Рамкової угоди 25.12.2013р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання траншу №1602.43988/FW1602.497 (кредитний договір 1), відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав в кредит грошові кошти в сумі 100 000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23,00% річних, строком на 84 місяці.

Відповідно до п.4 Договору про надання траншу від 25.12.2013р. повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені Графіком в черговості, встановленій Рамковою угодою.

Так, згідно з Графіком, який є невідємною частиною кредитного договору, повернення кредиту передбачалось рівними платежами 2425,91грн. до 25-27 числа кожного місяця.

Згідно з розрахунком заборгованості, що наданий позивачем, відповідачка ОСОБА_2 до серпня 2014р. своєчасно та в повному обсязі здійснювала погашення щомісячних платежів, а, починаючи з серпня 2014р. стала допускати прострочення внесення щомісячних платежів, вносила їх в меншому розмірі, ніж передбачено умовами кредитного договору. Останній платіж внесла 01.07.2016р. Станом на 26.09.2016р. заборгованість за кредитним договором 1 становить в загальній сумі 197 962,15грн., яка складається із заборгованості за кредитом 94 172,49грн., заборгованості за відсотками 29 771,22грн., заборгованості за відсотками за неправомірне користування кредитом 2 437,94грн. Також Банком нарахована пеня в сумі 71 580,50грн.

Крім того, 04.03.2014р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання траншу №1602.44041/FW1602.497 (кредитний договір 2), відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав в кредит грошові кошти в сумі 50 000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік, строком на 84 місяці.

Відповідно до п.4 Договору про надання траншу від 04.03.2014р. повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені Графіком в черговості, встановленій Рамковою угодою.

Так, згідно з Графіком, який є невідємною частиною кредитного договору, повернення кредиту передбачалось рівними платежами 1246,00грн. до 04-06 числа кожного місяця.

Згідно з розрахунком заборгованості, що наданий позивачем, відповідачка ОСОБА_2 до серпня 2014р. належним чином (своєчасно та в повному розмірі) виконувала своє зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за вказаним договором, а з серпня 2014р. щомісячні платежі нею здійснювались несвоєчасно та в меншому розмірі, ніж визначено умовами договору. Останній платіж за цим кредитним договором внесла в квітні 2015р. Станом на 26.09.2016р. розмір заборгованості за кредитним договором 2 становить в загальній сумі 110 220,29грн., яка складається з заборгованості за кредитом 47 781,99грн., заборгованості за відсотками 19 618,31грн., заборгованості за відсотками за неправомірне користування кредитом 1 581,15грн., пені 41 238,15грн.

Згідно з випискою по рахунку №4164.980, який відритий в ПАТ «ПроКредитБанк» на імя ОСОБА_2 і за яким здійснювалось обслуговування кредитних договорів, вбачається, що на даний рахунок надходили кредитні кошти, що виділялись за Договорами про надання траншу і здійснювалось їх погашення.

Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань позичальника ОСОБА_2 за укладеною між нею та Банком Рамковою угодою, між Банком та ОСОБА_3, між Банком та ОСОБА_4 (з кожним окремо) 20.12.2013р. були укладені договори поруки.

Відповідно до договору поруки №314182-ДП1 від 20.12.2013р. ОСОБА_3 та договору поруки №314248-ДП1 від 20.12.2013р. ОСОБА_4 поручилися перед кредитором ПАТ «ПроКредитБанк» за виконання усіх зобовязань позичальника ОСОБА_2 у їх повному обсязі як солідарні із Позичальником боржники, при цьому, не є солідарними боржниками між собою. Порука у повному обсязі поширюється на зобовязання Позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін/доповнень до них з моменту набрання ними чинності.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦКУкраїни якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 порушила умови укладених нею з позивачем кредитних договорів, оскільки належним чином не виконувала свого зобовязання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносила платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у звязку з чим утворилась заборгованість і Банк, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України та п.8.2 Рамкової угоди, звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення кредитних коштів, нарахованих відсотків за користування ним та штрафних санкцій (пені).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що правомірність укладених між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 кредитних договорів як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому вони є чинними і обовязковими для виконання. В той же час, відповідачка ОСОБА_2 неналежним чином виконувала своє зобовязання щодо повернення кредитних коштів, допускала прострочення платежів, сплачувала платежі в меншому розмірі, ніж передбачено кредитними договорами, що призвело до виникнення заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитними коштами. Крім того, Банк на підставі п.10.2 Рамкової угоди нарахував пеню за порушення боржникомобовязку своєчасно вносити щомісячні платежі.

Розмір заборгованості за кредитними договорами підтверджується випискою з банківського рахунку, який був відкритий відповідачці ОСОБА_2 для обслуговування кредитних договорів, та відповідними розрахунками, наданими позивачем. Вказані розрахунки є повними, чіткими, обєктивними, вони узгоджуються з умовами кредитних договорів та випискою з банківського рахунку. Тому суд вважає вказані документи належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення.

Крім того, суд враховує, що відповідачі в судове засідання не прибули, своїх письмових заперечень проти позову не подали, представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визначав частково і заперечував лише проти стягнення пені поза спеціальним строком позовної давності, в той же час факту укладання кредитних договорів, отримання грошових коштів, обовязку відповідачки ОСОБА_2 повернути грошові кошти і невиконання нею такого обовязку, розміру заборгованості фактично не оспорював.

У звязку з цим вказані обставини відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення заборгованості, суд виходить з того, що під час судового розгляду представник відповідачки заявив про застосування до позовних вимог про стягнення пені 1-річного строку позовної давності.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ст.253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Ст.266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ст.258, 266 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З урахуванням викладеного, при вирішенні питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, судом повинно бути взято до уваги розрахунок пені за один рік.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Беручи до уваги вищевказане, з урахуванням того, що позивач з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла станом на 26.09.2016р., в т.ч. пені, звернувся до суду 27.09.2016р. (штамп на поштовому конверті про відправлення), суд вважає, що заборгованість по пені підлягає стягненню на користь позивача в межах 1-річного строку позовної давності, а саме за період з 27.09.2015р. по 26.09.2016р.

Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 1 Банком за прострочення сплати чергового щомісячного платежу (строк сплати 25.09.2015р.) нараховано пеню за період з 26.09.2015р. по 26.09.2016р. (367дн) в розмірі 4451,56грн., відповідно розмір пені за період з 27.09.2015р. по 26.09.2016р. (365дн) становить 4427,30грн. (4451,56грн. : 367дн. х 365дн.). В подальшому, у звязку з пропущенням строку сплати чергових щомісячних платежів за жовтень2015р. вересень 2016р., Банком нараховано пеню в загальному розмірі 25780,16грн. Загальний розмір пені за кредитним договором 1 в межах 1-річного строку позовної давності становить 30 207,46грн. (4427,30грн. + 25780,16грн.).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 2 за прострочення сплати чергового щомісячного платежу (строк сплати 04.09.2015р.) Банком нараховано пеню за період з 05.09.2015р. по 26.09.2016р. (388дн.) в розмірі 2417,24грн., відповідно розмір пені за період з 27.09.2015р. по 26.09.2016р. (365дн.) становить 2273,95грн. (2417,24грн.: 388дн. х 365дн.). В подальшому, у звязку з пропущенням строку сплати чергових щомісячних платежів за жовтень2015р. вересень 2016р., Банком нараховано пеню за несвоєчасне повернення тіла кредиту в загальному розмірі 15497,60грн. Загальний розмір пені за кредитним договором 2 в межах 1-річного строку позовної давності становить 17 771,55грн. (2273,95грн. + 15497,60грн. ).

Суд вважає, що з вимогами про стягнення пені за період до 27.09.2015р. позивач звернувся до суду поза межами 1-річного строку позовної давності без поважних причин, у звязку з чим підстав для задоволення позову в цій частині суд не знаходить.

Таким чином, розмір заборгованості за Договором про надання траншу №1602.43988/FW1602.497 від 25.12.2013р. (кредитний договір 1), який підлягає стягненню на користь позивача, складається із заборгованості за тілом кредита 94 172,49грн., відсотків 29 771,22грн., відсотків за неправомірне користування кредитом 2 437,94грн., пені - 30 207,46грн., усього 156 589,11грн.

Розмір заборгованості за Договором про надання траншу №1602.44041/FW1602.497 від 04.03.2014р. (кредитний договір 2), який підлягає стягненню на користь позивача, складається із заборгованості за тілом кредита 47 781,99грн., відсотків 19 618,31грн., відсотків за неправомірне користування кредитом 1 581,84грн., пені - 17 771,55грн., усього 86 753,69грн.

Загальний розмір заборгованості за обома кредитними договорами становить 243 342,80грн.(156 589,11грн. + 86 753,69грн.)

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що виконання зобовязань відповідачки ОСОБА_2 за кредитними договорами було забезпечено порукою відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які як поручителі несуть солідарну відповідальність з ОСОБА_2 за невиконання нею зобовязань за кредитними договорами, але при цьому, не є солідарними боржниками між собою, суд вважає необхідним стягнути визначену судом суми заборгованості з основного боржника ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3 та солідарно з ОСОБА_4

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 4622,74грн.

Керуючись ст.3,6,258,261,267,526,530,543,549,553,554,610,627,629,1049,1050,1054 ЦК України, ст.3,4,10,11,57-61,88,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 22.10.1977р.н., РНОКПП НОМЕР_1, солідарно з ОСОБА_3, 09.07.1954р.н., РНОКПП НОМЕР_2, та солідарно з ОСОБА_4, 24.04.1971р.н., РНОКПП НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» (м.Київ, пр.Перемоги, буд.107-а, р/р 290960001 у АТ «ПроКредитБанк», , МФО 320984) заборгованість за Договором про надання траншу №1602.43988/FW1602.497 від 25.12.2013р. в розмірі 156 589,11грн., заборгованість за Договором про надання траншу №1602.44041/FW1602.497 від 04.03.2014р. в розмірі 86 753,69грн., усього 243 342,80грн.(двісті сорок три тисячі триста сорок дві гривні 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, 22.10.1977р.н., РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_3, 09.07.1954р.н., РНОКПП НОМЕР_2, ОСОБА_4, 24.04.1971р.н., РНОКПП НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» (м.Київ, пр.Перемоги, буд.107-а, р/р 290960001 у АТ «ПроКредитБанк», , МФО 320984) в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 4 622,74 грн., з кожного по 1 540,91грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова

16.02.2017