Справа № 382/2047/16-ц Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/2380/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 31 26.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Київської області про збільшення розміру відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у грудні 2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що працюючи на посаді судді Яготинського районного суду Київської області, в ніч з 15 на 16 жовтня 1973 року, повертаючись із виїзного судового засідання автомобілем марки ГАЗ-69, який належав прокуратурі Яготинського району Київської області і яким керував прокурор Яготинського району Кузьменко А.І., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала черепно-мозкову травму. 12 квітня 1990 року її визнано інвалідом 2-ї групи з втратою 80% професійної працездатності. Група інвалідності була встановлена довічно.

Судовими рішеннями неодноразово встановлювався розмір сум, які їй виплачував відповідач у рахунок відшкодування шкоди. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.03.2007 року щомісячний розмір відшкодування втраченого заробітку встановлено 303,61 грн., починаючи з 01.12.2006 року і довічно. При цьому суд відповідно до довідки відділу статистики в Яготинському районі від 23.02.2007 року провів індексацію суми втраченого заробітку в розмірі 225,43 грн., встановленого рішенням Яготинського районного суду від 22.05.2000 року.

Останнім рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23.10.2009 року (справа № 2-630/2009) було задоволено її позов до відповідача про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, а саме: стягнуто з прокуратури Київської області на її користь на відшкодування шкоди одноразово 23 677,26 грн. за період з 01.12.2006 року по 01.10.2009 року, а з 01.10.2009 року визначено стягувати щомісячно по 1200 грн. до зміни розміру мінімальної заробітної плати.

По 29.09.2016 року виконавчий лист № 2-630/09, виданий Яготинським районним судом 17.02.2010 року, щодо стягнення з прокуратури Київської області на її користь щомісячно по 1200 грн. до зміни розміру мінімальної заробітної плати, перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (ВП № 18021526).

У жовтні 2016 року вона отримала з відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2016 року. Підставою закінчення виконавчого провадження, як видно із вказаної постанови, стало добровільне виконання рішення суду про постійне щомісячне перерахування коштів в сумі 1200 грн. на користь стягувача відповідно до листів прокуратури Київської області від 28.11.2011.N2 18-7вих11, від 17.12.2014 № 18-29вих14, від 03.03.2015 № 18ф-90 та від 06.04.2015 № 18ф-132.

Вважає, що з 01.10.2016 року з вини відповідача їй було припинено відшкодування шкоди, яке було призначено судовими рішеннями на довічний термін.

Мотивуючи тим, що з 01.11.2010 року та по даний час вартість життя постійно зростає, а також середній заробіток судді Яготинського районного суду за період 2011 року по 31.10.2016 року становить 17 672,41 грн., просила стягнути з прокуратури Київської області на її користь у рахунок відшкодування шкоди одноразово за період з 01.01.2011 року по 31.09.2016 року - 737 461 (сімсот тридцять сім тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 44 коп. та за період з 01.10.2016 року по 01.12.2016 року - 28 275 (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 84 коп., а всього: 765 737 (сімсот шістдесят п'ять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 28 коп.; а з 01.12.2016 року стягувати щомісячно по 14 137 (чотирнадцять тисяч сто тридцять сім) грн. 92 коп.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В доводах апеляційної скарги посилається на неправильність висновків суду першої інстанції про те, що позивач має право на індексацію отриманих нею виплат за період з 2013-2016рр. та індексацію щомісячної допомоги в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1208 ЦК України. Вважає, що з урахуванням того, що розмір відшкодування позивачці вперше було призначено, виходячи з розміру середнього заробітку на посаді судді, то у разі збільшення такого, відповідно підлягає збільшенню і розмір відшкодування.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 09 червня 1994 року за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Київської області було встановлено, що працюючи на посаді судді Яготинського районного суду Київської області, в ніч з 15 на 16 жовтня 1973 року, повертаючись із виїзного судового засідання автомобілем марки ГАЗ-69, який належав прокуратурі Яготинського району Київської області і яким керував прокурор Яготинського району Кузьменко А.І., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала черепно-мозкову травму. 12 квітня 1990 року її визнано інвалідом 2-ї групи з втратою 80% професійної працездатності. Група інвалідності була встановлена довічно. Вказаним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено частково, та вирішено стягувати щомісячно із Київської обласної прокуратури на її користь 367200 карбованців довічно (а.с.29-30). В мотивувальній частині рішення судом встановлено, що стягнення необхідно проводити виходячи із середньомісячного заробітку судді, станом на той час, за мінусом отримуваної нею пенсії.

Судовими рішеннями неодноразово встановлювався розмір сум, які їй виплачував відповідач у рахунок відшкодування шкоди. Стягнення за рішеннями суду присуджувалися позивачці довічно.

Так, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.03.2007 року щомісячний розмір відшкодування втраченого заробітку встановлено 303,61 грн., починаючи з 01.12.2006 року і довічно.

Останнім рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23.10.2009 року (справа № 2-630/2009) було задоволено позов ОСОБА_2 до відповідача про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, а саме: стягнуто з прокуратури Київської області на її користь у відшкодування шкоди одноразово 23677,26 грн. за період з 01.12.2006 року по 01.10.2009 року, а з 01.10.2009 року стягувати щомісячно по 1200 грн. до зміни розміру мінімальної заробітної плати (а.с.7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як позивачу вперше було визначено розмір відшкодування, виходячи із середньомісячної заробітної плати згідно займаної посади на час завдання шкоди, а не з мінімальної заробітної плати. При цьому, суд зазначив, що дійсно позивачка має право на індексацію отриманих нею виплат за період 2013-2016 року та на індексацію щомісячної допомоги, у відповідності до вимог ч.1 ст. 1208 ЦК України, але вийти за межі позовних вимог суд не може, а позивачка таких вимог до відповідача не ставить.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до норм цивільного права, зокрема частини 1 ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Частиною другою цієї статті установлено, що за заявою потерпілого на підставі рішення суду у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати підлягає відповідному збільшенню розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

При цьому у першій частині статті 1208 ЦК України йдеться про індексацію розміру відшкодування шкоди, а у другій частині - про збільшення розміру.

Як зазначено у позові, та як пояснив представник позивача в судовому засіданні, позивач ставить питання про збільшення розміру відшкодування шкоди у звязку із підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України, хоча обґрунтовує свої вимоги зростанням середньомісячної заробітної плати судді.

Чинним законодавством не передбачено можливості збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, з підстав збільшення розміру середнього заробітку працівника на відповідній посаді.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або опорювання.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися певним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач має право на індексацію розміру відшкодування, однак її права не можуть бути захищені у спосіб, обраний нею у позові, а суд не уповноважений вийти за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції повно зясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: