08 лютого 2017 року м. Волноваха
Волноваський районний суд, Донецької області
У складі: головуючого: судді - Мохова Є.І.
При секретареві - Брідня О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 17.12.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб реєструвався Рибинською сільською радою Волноваського району Донецької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. До реєстрації шлюбу з 2011 року мешкали з відповідачем у цивільному шлюбі.
Причиною розпаду родини послужили ті обставини, що з липня місяця 2016 року, через постійні конфлікти та суперечки, вони стали мешкати окремо. Спільне життя стало неможливим та нестерпним, тому вона змушена була переїхати з дитиною на друге місце мешкання. Відповідач не приділяє їй та дитині жодної уваги. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим, шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Відповідач не відвідує ні її, ні дитину, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні дитини, та сам вирішив розірвати з нею будь-які стосунки. Спору, щодо поділу майна, що є їхньою спільною власністю не має. Після розірвання шлюбу дитина буде мешкати з позивачкою.
Відповідач матеріальної допомоги з липня 2016 року на утримання сина не надає. Добровільно домовитися з відповідачем про сплату аліментів не вдалося, тому вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини.
Позивачка в судове засідання не зявилася, але в позові зазначила про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки ОСОБА_2 неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
З копії свідоцтва серії І-НО №479629 про народження, що є наявним у справі вбачається, що у сторін народився син ОСОБА_3, 12.10.2012 року, про що складено відповідний актовий запис №16 і в графі батьки вказано: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_4.
Зі свідоцтва серії І-НО №297206 про шлюб, що є наявним у справі вбачається, що 17.12.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №4, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2, шлюб реєструвався Рибинською сільською радою Волноваського району Донецької області.
Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами з липня місяця фактично припинені шлюбні стосунки, оскільки постійно виникають конфлікти та суперечки, у звязку з чим, подальше спільне життя подружжя стало неможливим та нестерпним. Вона була вимушена переїхати з дитиною до іншого місця проживання.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та їх дитині, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Після державної реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище ОСОБА_2.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, в установленому законом порядку своє батьківство не оспорював, заперечень, щодо позову не надав, тому, враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини.
Відповідно до ч. 1ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що аліменти повинні бути стягнуті в частковому відношенні до заробітку відповідача, а саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку і інших доходів, але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 гривень за вимогу про стягнення аліментів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 218-224 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 17 грудня 2012 року Рибинською сільською радою Волноваського району Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 4.
Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоїти позивачці прізвище: ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягає негайному виконанню в термінах платежу за один календарний місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 10-ти днів після проголошення рішення через Волноваський районний суд.

Особи які брали участь у справі, але не були присутніми при оголошенні рішення мають право його оскаржити до Апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів через Волноваський районний суд з дня отримання копії рішення.

Відповідач має право подати до Волноваського районного суду заяву про перегляд заочного рішення протягом 10-ти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 2/221/306/2017, № 221/256/17 в архіві Волноваського районного суду, Донецької області.

Суддя Є.І. Мохов

10.02.2017