Провадження № 22-ц/779/633/2017
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Васильковського В.М., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представників апелянта та УДВС ГТУЮ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_4, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про визнання неправомірною і скасування постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії та заробітної плати за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 лютого 2017 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 лютого 2017 року задоволено скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_4, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про визнання неправомірною і скасування постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії та заробітної плати.

Визнано неправомірною постанову про арешт коштів боржника, винесену 17 серпня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5, в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії, що містяться на рахунку № 189018 у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», код фінансової установи 305299, та заробітної плати, що містяться на рахунку № 1366 у Філії Івано-Франківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», код фінансової установи 300023.

Скасовано постанову про арешт коштів боржника, винесену 17 серпня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5, в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії, що містяться на рахунку № 189018 у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», код фінансової установи 305299, та заробітної плати, що містяться на рахунку № 1366 у Філії Івано-Франківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», код фінансової установи 300023.

Апелянт на дану ухвалу подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що постанова державного виконавця являється дією державного виконавця в розуміння ч. 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах..., а не рішенням, як помилково вказує суд першої інстанції. Апелянт вважає що, в порядку ст. 387 ЦПК України, необхідно визнати дії державного виконавця по зверненні стягненню на кошти боржника щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та, як наслідок зобовязати державного виконавця усунути порушення порушених прав.

Таким чином, судом порушено порядок визначений ст. 387 ЦПК України визнавши постанову про арешт коштів боржника неправомірною та скасував її.

Судом неправильно надано оцінку доказам по справі, а саме довідкам які були покладені в основу прийняття ухвали.

Таким чином, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову якою в задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, представників апелянта та УДВС ГТУЮ ОСОБА_5Д, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Постановою про арешт коштів боржника, прийнятою 17 серпня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5, накладений арешт на кошти, що містяться на рахунках та належать ОСОБА_2 (а.с. 5-6, 15-16).

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13 вересня 2016 року, рахунок № 189018 є пенсійною картою для виплат (а.с.7, 17).

Згідно даних довідки філії Івано-Франківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» від 13 вересня 2016 року вбачається, що на імя ОСОБА_2 відкрито рахунок №1366 у національній валюті, який використовується для зарахування заробітної плати (а.с. 8, 18).

Представник заявника 14 вересня 2016 року зверталася до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зі скаргою на постанову про арешт коштів боржника (а.с. 42).

Відповідно до ст. 387 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязує державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом першої інстанції встановлено, що на рахунки, на які був накладений арешт постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 17 серпня 2016 року, зокрема, на рахунок № 189018 здійснюється виплата пенсій, а рахунок №1366 використовується для зарахування заробітної плати.

Накладення арешту на зазначені рахунки позбавляє боржника ОСОБА_2 користуватися пенсією та заробітною платою, що, в свою чергу, позбавляє заявника необхідних коштів на існування.

Також, враховуючи загальний розмір заборгованості за виконавчим листом, боржник ОСОБА_2 внаслідок накладення арешту на рахунки, на які здійснюється виплата пенсій, зарахування заробітної плати, позбавляється можливості користуватися пенсією та заробітною платою тривалий час.

Крім того, отримання заявником заробітної плати та пенсії є підставою для звернення стягнення на дані види доходів за письмовою заявою стягувача.

Доводи апелянта та представника відділу ДВС про доцільність задоволення скарги в частині зняття арешту тільки на пенсію та заробітну плату ОСОБА_2, не заслуговують на увагу, оскільки такі вимоги не заявлялися нею і не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції про задоволення скарги є обґрунтованими і з ними погоджується і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлена ухвала з дотриманням норм матеріального та процесуального права і її слід залишити в силі. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 лютого 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7