Справа 431/662/17
Провадження 2/431/395/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого- судді Форощука О.В.,

при секретарі Хорольській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності на транспортний засіб, у якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобілю марки Аudі А4, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, WAUZZZ8DZTA048169, червоного кольору, укладений 08.10.2016 року між ОСОБА_2, як продавцем, і ОСОБА_1, як покупцем; визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на транспортний засіб - автомобіль марки Аudі А4, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, WAUZZZ8DZTA048169, червоного кольору.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08 жовтня 2016 року між ним та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості, щодо придбання позивачем транспортного засобу марки Аudі А4, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, WAUZZZ8DZTA048169, червоного кольору. На підтвердження намірів сторін того ж дня було підписано договір купівлі-продажу. Відповідач зобовязався передати транспортний засіб позивачу у розумні строки, але в строки обумовлені усними домовленостями і умовами передбаченими договором купівлі - продажу виконано не було, транспортний засіб відповідачем не було передано позивачу. В свою чергу, обумовлена грошова сума в розмірі 50 000 грн. за транспортний засіб була передана відповідачу у повному обсязі. На теперішній час позивач позбавлений можливості узаконити вчинений правочин купівлі-продажу і переоформити транспортний засіб на своє імя. Більш за те, відповідач ухиляється від проведення державної реєстрації права власності на імя позивача. За таких підстав вирішити питання в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, що й вимушує звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості, щодо придбання позивачем транспортного засобу марки Аudі А4, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, WAUZZZ8DZTA048169, червоного кольору. На підтвердження намірів сторін того ж дня було підписано договір купівлі-продажу. (а.с.11) Відповідач зобовязався передати транспортний засіб позивачу у розумні строки, але в строки обумовлені усними домовленостями і умовами передбаченими договором купівлі - продажу виконано не було, транспортний засіб відповідачем не було передано позивачу. В свою чергу, обумовлена грошова сума в розмірі 50 000 грн. за транспортний засіб була передана відповідачу у повному обсязі.

На теперішній час позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості узаконити вчинений правочин купівлі-продажу і переоформити транспортний засіб на своє імя. Більш за те, відповідач ухиляється від проведення державної реєстрації права власності на імя позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Нормами ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1,2 ст. 334 ЦК України - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

У відповідності із ч. 4 ст. 334 ЦК України - якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Нормами ст. 655 ЦК України передбачено, що «за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 656 ч. 1, 2, З ЦК України встановлено - предметом договору купівлі - продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі - продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі - продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі - продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі - продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві.

На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 41, 92 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 321 ЦК України, ч. 1 ст. 316 ЦК України, ст.ст. 328, 334, 655 ЦК України, ч. 1, 2, 3 ст. 656 ЦК України, постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності на транспортний засіб задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобілю марки Аudі А4, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, WAUZZZ8DZTA048169, червоного кольору, укладений 08.10.2016 року між ОСОБА_2, як продавцем, і ОСОБА_1, як покупцем.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на транспортний засіб - автомобіль марки Аudі А4, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, WAUZZZ8DZTA048169, червоного кольору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Форощук