У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрогран» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрогран» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись нате, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,00 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. У 2015 році їй стало відомо, що з нею укладено на вищевказану земельну ділянку договір оренди строком на 10 років. Зазначала, що вказаний договір оренди землі та акти прийому-передачі вона не підписувала та не передавала своїх повноважень на укладення договору, просила суд визнати вказаний договір оренди земельної ділянки недійсним.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2016 року рішення районного суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрогран» 22 лютого 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі 12 листопада 2012 року № 04798.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрогран» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Згідно з ч. 1 ст. 145 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що під час підписання оспорюваного договору оренди земельної ділянки було відсутнє волевиявлення позивача на його укладення, оскільки згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи від 05 січня 2016 року № 2150 підпис від імені ОСОБА_4 у спірному договорі виконано не самою ОСОБА_4, а іншою особою, що є підставою для визнання такого правочину недійсним з підстав передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Доводи касаційної скарги щодо того, що позивачем пропущено передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк звернення до суду за захистом свого права, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема згідно з журналом реєстрації видачі договорів оренди, позивач отримала оспорюваний договір 15 грудня 2010 року, а тому саме з цього часу відповідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України у неї виникло право на позов.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрогран» відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
В.М. Коротун