У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 р. м. Кремінна

Справа № 414/387/17

Провадження № 2-др/414/1/17

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючий суддя Панчук М.В.,

секретар судового засідання Горбаньова Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

у провадженні Кремінського районного суду Луганської області перебувала справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 квітня 2017 року від представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 на офіційну електронну адресу до суду була надіслана сканована копія заяви з доданими до неї матеріалами із проханням додатково стягнути 420 грн. за розміщення позивачем оголошення у газеті «Урядовий кур?єр» по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача у відкрите судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідач у відкрите судове засідання не з?явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень щодо заяви не надав.

Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, присутність сторін не є обов?язковою, а відтак, судове засідання проведено без участі сторін у справі.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в ухваленні додаткового рішення про стягнення 420 грн., понесених позивачем витрат за розміщення оголошення у газеті «Урядовий кур?єр», з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовних вимог, заявлених у цивільній справі, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.08.2006 року, у розмірі 37243,50 грн., з яких: 3631,54 грн. заборгованість за кредитом; 28362,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість з пені, 500,00 грн. штраф(фіксована частина); 1749,69 грн. штраф (процентна ставка) та стягнути судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 20.04.2017 року позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково та прийнято рішення щодо всіх заявлених вимог та щодо судового збору.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як вбачається із доданих до заяви рахунку №5136 від 11.04.2017 року, акту здочі-прийняття робіт (надання послуг) №4/747 від 15.04.2017 року, виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення у пресі, розміщене в газеті «Урядовий кур?єр» за рахунок коштів позивача.

В поданій до суду 21.04.2017 року заяві, представник позивача просить стягнути 420 грн. за оголошення у газеті «Урядовий кур?єр».

У відповідності до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Згідно п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов?язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов?язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що постановив рішення може з власної ініціативи, чи за заявою осіб, які брали участь у справі, постановити додаткове рішення у випадку, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як вбачається із п.41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Отже, враховуючи те, що судом ухвалено рішення стосовно усіх позовних вимог, разом з тим, докази на підтвердження понесених судових витрат, пов?язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, під час розгляду справи суду не надавалися,будучи наданими представником позивача після ухвалення рішення у справі, а відтак, в силу вимог ст.220 ЦПК України, додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.88, 220 ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Кремінського районного суду ОСОБА_4