Справа №601/2089/16
Провадження № 2/601/111/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді: Білосевич Г.С.

при секретарі: Васільєвій О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4

представників третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування Чугалівської сільської ради Кременецького району, комісія з питань захисту прав дитини Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про визначення місця проживання дитини із ним в с. Вільховець Звенигородського району Черкаської області.

В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що з 05.05.1991 року по 01.10.2014 року позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу вони почали жити окремо. В шлюбі із відповідачем у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_7, 09.04.2008 року та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із січня 2016 року син ОСОБА_8 проживає із позивачем в с. Вільховець Звенигородського району Черкаської області, а ОСОБА_9 із мамою в с. Бонівка Кременецького району Тернопільської області. Нещодавно позивачу стало відомо, що відповідач проживає окремо від свого сина ОСОБА_7, не приймає участі у його вихованні, належним чином не піклується про нього, оскільки виїхала на тимчасові заробітки в ОСОБА_2, а сина залишила проживати із своєю сестрою. Позивач вважає, що його діти повинні проживати разом, а не окремо один від одного, тому просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, із ним. Він проживає в окремому будинку, який належить його матері в с. Вільховець Звенигородського району Черкаської області, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. Окрім того, позивач стверджує що має стабільний дохід і може створити у повному обсязі всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Таким чином позивач вважає, що проживання із ним його сина ОСОБА_7 відповідає його інтересам.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що після розірвання шлюбу із позивачем діти залишились проживати із нею. Нещодавно старший син ОСОБА_8, на неодноразові вмовляння позивача, перейшов проживати до свого батька ОСОБА_1 Однак син ОСОБА_7 категорично відмовляється проживати із своїм батьком позивачем по справі. Через відсутність роботи вона змушена тимчасово виїхати в ОСОБА_2 на заробітки. Тоді сина ОСОБА_7 вона залишає проживати разом із своєю сестрою у м. Кременець. На даний час вона проводить капітальний ремонт належного їй будинку у с. Бонівка Кременецького району, забезпечує сина усім необхідним для його повноцінного розвитку, з синами їздила на відпочинок, де діти мали можливість оздоровитись та відпочити в належних умовах. Відповідач стверджує, що приїжджає додому в Кременець досить часто, цікавиться його життям, здоровям, навчанням, матеріально утримує. Позивач постійно налаштовує синів протии неї, оговорюючи її. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, коло друзів та знайомих, усталений звичний для нього ритм та спосіб життя, тому переїзд на постійне місце проживання до батька у ІНФОРМАЦІЯ_3 може негативно вплинути на його психіку та душевний спокій, самопочуття. Вважають, що позов є надуманим та безпідставним, тому просять у позові відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала висновок Кременецької РДА від 19.06.2015 року та пояснила, що комісією з питань захисту прав дитини проводились обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_9. Під час бесіди із ним зясовано, що він хотів би жити з мамою і не бажає проживати із батьком та змінювати своє місце проживання та навчання. Мати повністю матеріально утримує сина, забезпечує одягом та взуттям, шкільним приладдям. Відповідач постійно цікавиться шкільними успіхами сина, турбується про його здоров'я. ОСОБА_3 офіційно працює вахтовим методом в ОСОБА_10. На час відсутності матері догляд за малолітнім ОСОБА_9 здійснює його тітка ОСОБА_11, із якою у нього хороші, доброзичливі стосунки. Тому вважає, що ОСОБА_9 повинен проживати із матір'ю ОСОБА_3

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_5 пояснила, що при обстеженні матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_9 встановлено, що вони проживають у половині житлового будинку в с. Бонівка Кременецького району, де на даний час ОСОБА_3 проводить капітальний ремонт з метою покращення житлово-побутових умов проживання. Для забезпечення належних умов проживання ОСОБА_3періодично, певний час працює в ОСОБА_10. За час її відсутності за сином ОСОБА_7 доглядає її сестра ОСОБА_11, яка забезпечує його повноцінним доглядом. ОСОБА_1 матеріальної допомоги на виховання сина ОСОБА_7 не дає. Тому вважає, що ОСОБА_9 слід залишити проживати із мамою ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З дослідженого судом висновку від 19.06.2015 року вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини Кременецької районної державної адміністрації вважає, що місце проживання малолітніх ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 слід визначити із матірю, ОСОБА_3, за адресою с. Бонівка вул. Мануїльського, 30 Кременецького району Тернопільської області. Роз'яснено батькові ОСОБА_1, у разі відсутності матері дітей на території України він має переважне право перед іншими особами, в тому числі родичами, на виховання своїх дітей та йому рекомендовано брати активну участь у вихованні дітей, незалежно від місця їх проживання.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає вказаний висновок достатньо обґрунтованим і є таким. що не суперечить інтересам дитини.

Згідно рішення Кременецького районного суду від 01 жовтня 2014 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Згідно довідки про склад сім'ї № 1924 від 04.10.2016 року, виданої Вільховецькою сільською радою, що в будинку по вул. Перемоги, 44 в с. Вільховець зареєтровані ОСОБА_13 та ОСОБА_12

Згідно довідки № 163 від 22.07.2016 року та довідки про доходи № 164 від 22.07.2016 року, ОСОБА_14 дійсно працює в Територіальному центрі соціального обслуговування Звенигорського району на посаді підсобного робітника стаціонарного відділення для постійного або тимчасового проживання с. Вільховець з 05 листопада 2015 року по даний час. За період з 05.11.2015 року по 30.06.2016 року його дохід становить 5 551 грн. 58 коп.

ОСОБА_1 по місцю проживання характризується позитивно, що стверджується довідкою № 168 від 04.10.2016 року, виданої Вільховецькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області.

Згідно акту від 07.09.2016 року, ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, виховує сина ОСОБА_12, у будинку дотримано санітарно гігієнічних умов проживання та створено всі умови для всебічного розвитку дитини.

Служба у справах дітей Кременецької РДА повідомила ОСОБА_1 про недоцільність перегляду висновку від 19.06.2015 року про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_12, ОСОБА_9, оскільки встановлено, що ОСОБА_12 змінив місце проживання, а малолітній ОСОБА_9 висловлює бажання проживати з матір'ю.

Згідно повідомлення № 4935 від 02.06.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_7, який до 2015 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_8, 18.09.2014 року притягувався до адміністратиної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП і на даний час перебуває на профілактичному обліку в Кременецькому РВ УМВС як сімейний насильник.

Згідно інформації Бонівської ЗОШ - І ст., ОСОБА_9 дійсно навчається в першому класі Бонівської ЗОШ І ст. При проведенні більшості батьківських зборів, класних та загальних виховних зоходів були присутні мама чи тітка. Протягом першого року навчання батько спілкувався з учителькою ОСОБА_9 один раз (кінець квітня), при розмові було зрозуміло, що тато хоче добитися права на вилучення у мами сина не для блага дитини, а для того, щоб більше дошкулити його матері.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 04.02.2017 року; акту обстеження умов проживання № 50/1 від 28.04.2015 року, ОСОБА_3 проживає разом із своїм сином ОСОБА_7 у половині житлового будинку, який був побудований її батьками та перейшов їй у спадок. При огляді встановлено, що дитина забезпеченна усім необхідним, стосунки у сім'ї добрі . Для забезпечення належних умов проживання ОСОБА_3 вимушена періодично, певний час працювати в ОСОБА_10. За час її відсутності за сином ОСОБА_7 доглядає сестра ОСОБА_11. ОСОБА_7 проживає разом із двоюрідними братами в одній кімнаті, стосунки в них добрі. Чоловік матеріальної допомоги на виховання сина ОСОБА_7 не надає.

Із пояснень малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, які дослідженні в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_9 не виявив бажання проживати із своїм батьком ОСОБА_1

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 163 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено суду доказів того, що зміна місця проживання дитини та визначення місця проживання дитини з батьком в с. Вільховець Звенигорського району Черкаської області за вказаних обставин та при відсутності згоди дитини є доцільною.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 150, 160, 161, 163 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування Чугалівської сільської ради Кременецького району, комісія з питань захисту прав дитини Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: