Справа № 466/8707/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 лютого 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в приміщенні суду в м. Львові за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість відповідно до Рамкової угоди № 0168 від 18.08.2005р. зі змінами та доповненнями внесеними на підставі Угоди від 28.07.2006 р., Договору №2 від 19.05.2008 р. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_2 на підставі рамкової угоди укладено договір про надання траншу №3.21585/0168 від 19.05.2008р., який є невід'ємною частиною рамкової угоди та не має самостійного значення, згідно якого відповідачу було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту -106 000 USD; процентна ставка -16,00 % річних; строк - 84 місяців. Факт видачі коштів підтверджується випискою з рахунку № 12.840 з 19.05.2008 р. по 19.05.2008 р. Проте взятих на себе зобовязань перед банком відповідач не виконує, а тому просить стягнути з відповідача суму заборгованість за договором про надання траншу № 3.21585/0168 від 19.05.2008 р., укладеного на підставі рамкової угоди № 0168 від 18.08.2005 р. зі змінами та доповненнями, на загальну суму 50955,43 дол. США та судовий збір у розмірі 18 962,30 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак 07.02.2017 р. подав до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, жодних документів до суду про причини неявки не надав, суд ухвалив справу розглядати без його участі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_1 на підставі рамкової угоди № 0168 від 18.08.2005 р. укладено договір про надання траншу №3.21585/0168 від 19.05.2008р., який є невід'ємною частиною рамкової угоди та не має самостійного значення, згідно якого відповідачу було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту -106 000 USD; процентна ставка -16,00 % річних; строк - 84 місяців./а.с.6-11/. Комісія за видачу кредиту становить 1%. Комісія за дострокове погашення кредиту 1,5% від суми, що достроково погашається /п.2 договору про надання траншу № 3.21585/0168 від 19.05.2008 р. а.с.10/. Відповідно до п. 6.1.1. договору про надання траншу № 3.21585/0168 від 19.05.2008 р., якщо сума часткового погашення є меншою суми трьох, наступних після дати дострокового погашеня платежів підряд, (включаючи капітал та проценти внеску) по діючому до моменту достроковго погашення графіку, то комісія за дострокове погашення становить 5% від суми дострокового погашення./а.с.10/

Відповідно до умов Рамкової угоди (п.2.1. та п. 9.2.2.) відповідач як позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному Кредитним договором.

Статтею 1049 Цивільного кодексу передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Однак, відповідач порушив умови кредитних договорів та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість.

Умовами вищезазначених рамковою угодою (п.8.2.1) передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобовязань за цим договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні. Згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Водночас умовами Рамкової угоди (п.8.6. та п. 8.7.) передбачено, що при прострочені погашення грошових зобовязань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів позичальник зобовязаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи Кредитор предявив йому Вимогу, якщо інше не буде погоджено з Кредитором. При цьому Кредитор вправі самостійно та без повідомлення Позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення.

Керуючись вказаними положеннями законодавства та договору, Позивач надіслав відповідачу вимогу про повне дострокове погашення кредиту /а.с.21/.

Умовами Рамкової угоди (п.8.4.) передбачено, що позичальник зобовязаний достроково погасити кредит протягом п'яти банківських днів з дня відправлення Вимоги.

Проте, відповідач не виконав вимогу і взяті на себе зобовязання та до цього моменту кредит залишається непогашеним.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а. також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитним договором (ч.3 п.2) і п. 4.1. Рамкової угоди передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує Позивачу проценти, розмір яких було зазначено вище. Отже розмір процентів, що встановлений Кредитними договорами, повинен сплачуватися Відповідачем за весь час прострочення і до моменту погашення заборгованості в силу ст. 625 ЦК України.

Згідно п. 6.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" «Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге ; встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) за наявності порушення боржником грошового зобовязання.»

Як убачається з розрахунку суми боргу /а.с.95/ відповідач взятих на себе зобовязань перед позивачем не виконує, в звязку із чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 50 955,43 дол. США., а саме: 40 168,51 дол. США капітал, 2567,74 дол. США проценти, 8219,18 дол. США проценти за неправомірне користування кредитом.

На вимоги позивача до відповідачів про сплату суми заборгованості, останній жодним чином не зреагував./а.с.22/

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" «У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.»

Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за договором про надання траншу № 3.21585/0168 від 19.05.2008 р., укладеного на підставі рамкової угоди № 0168 від 18.08.2005р., зі змінами та доповненнями, в загальній сумі 50 955,43 дол. США та 18 962,30 грн. судового збору відповідно.

На користь позивача також слід стягнути відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 541, 542, 554, 611, 615, 1048 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,62,88,212-215,218, 224-227, 232 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», , заборгованість за Договором про надання траншу №3.21585/0168 від 19.05.2008р., укладеним на підставі Рамкової угоди №0168 від 18.08.2005р., зі змінами та доповненнями, в загальній сумі 50955,43 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 18 962,30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис /

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк