Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Снятинського району в інтересах держави в особі Снятинської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення, за касаційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області Гнідана Руслана Миколайовича на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня

2016 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від

06 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року прокурор Снятинського району в інтересах держави в особі Снятинської міської ради звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,2532 га, що знаходиться в м. Снятин, урочище «За харчосмаковою фабрикою», виданий ОСОБА_4 на підставі рішення Снятинської міської ради від 08 червня 2007 № 229, яке не приймалось у встановленому законом порядку.

Зазначав, що до порядку денного сесії Снятинської міської ради від

08 червня 2007 року не було внесено питання щодо передачі ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, в архівному відділі Снятинської районної державної адміністрації не виявлено заяви ОСОБА_4 про надання йому в приватну власність зазначеної земельної ділянки, крім того ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2014 року встановлено, що ОСОБА_5, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, неналежно виконуючи свої посадової обов'язки видав рішення (витяг) 12 сесії Снятинської міської ради № 229 від 08 червня 2007 року «Про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,2532 га для ведення особистого селянського господарства у м. Снятин, урочище «За харчосмаковою фабрикою», підписав його і скріпив відтиском гербової печатки міської ради, не перевіривши достовірності даних у ньому.

Беручи до уваги зазначене просив визнати недійсним та скасувати державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2532 га (кадастровий номер земельної ділянки

НОМЕР_2) та зобов'язати ОСОБА_4 повернути державі в особі Снятинської міської ради Снятинського району Івано-Франківської області за належністю вказану земельну ділянку.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2016 року, в задоволенні позовних вимог прокурора Снятинського району відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Івано-Франківської області Гнідан Р.М., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності протиправної поведінки ОСОБА_4 під час отримання у приватну власність спірної земельної ділянки, оскільки рішення чи вирок суду, яким встановлено факт фальсифікації рішення Снятинської міської ради про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки, відсутні, а допущені службовими особам порушення при видачі державного акту на право приватної власності на землю не можуть бути підставою для визнання недійсним виданого ОСОБА_4 державного акту.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 згідно поданої заяви на підставі рішення Снятинської міської ради від 08 червня

2007 року № 229 про передачу в приватну власність земельної ділянки видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2532 га, що знаходиться в м. Снятин, урочище «За харчосмаковою фабрикою», зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 79. На підставі цього рішення ПП «ОСОБА_6» виготовлено технічну документацію по проведенню земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки по передачі у приватну власність відповідачу.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 126 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності, правильним є висновок судів попередніх інстанцій, що визнання державного акту на право власності на землю недійсним є можливим лише у випадку визнання незаконним та скасування рішення Снятинської міської ради від 08 червня

2007 року № 229 про передачу в приватну власність такої земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

При цьому доводи касаційної скарги, що видання ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відбулось без винесення відповідного рішення органом місцевого самоврядування є безпідставними та спростовуються встановленими судами першої та апеляційної інстанцій фактичними обставинами справи.

Так судами попередніх інстанцій було встановлено, що земельну ділянку площею 0,2532 га, що знаходиться в м. Снятин, урочище «За харчосмаковою фабрикою», було передано ОСОБА_4 за рішенням Снятинської міської ради від 08 червня 2007 року № 229. Прізвище відповідача є у списку жителів м. Снятин, яким передано земельні ділянки у приватну власність, що є додатком до рішення Снятинської міської ради від 08 червня 2007 року № 229. Крім того, в переліку питань, включених до протоколу № 12 сесії Снятинської міської ради від 08 червня 2007 року

№ 229 міститься питання про передачу громадянам земельних ділянок у власність.

Докази та обставини, на які посилається заступник прокурора Івано-Франківської області Гнідан Р.М. у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області Гнідана Руслана Миколайовича відхилити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

Л.М.Мазур

Т.О.Писана