Справа № 138/2324/16-ц
Провадження №:2/138/352/17
22 березня 2017 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого, судді: Цибульського О.Є.,
з участю: секретаря Політанської Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 06/8/99-к, укладеного 07.03.2006 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 7 500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % на рік на строк 60 місяців. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 07.03.2006 року між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки № б/н., згідно умов яких останні зобов'язались відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем по даному кредитному договору.
Разом з тим як зазначено в позовній заяві, прийняте судове рішення не припинило правовідносин між сторонами, і, станом на 10.03.2016 за позичальником виникла заборгованість в розмірі 2 557,96 доларів США, з яких 1321,36 доларів США - несплачені відсотки; 1236,60 доларів США - пеня.
А тому позивач просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним договором в розмірі 2557,96 доларів США, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 1378,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що просить розгляд справи провести у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення чи про розгляд справи у його відсутність суду не надав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча судова повістка надсилалась за адресою її проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча судова повістка надсилалась за адресою його проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку та повернулась з відміткою про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Представник відповідачаОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Враховуючи зазначені обставини, оскільки позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:
відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 06/8/99-к, укладеного 07.03.2006 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 7 500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % на рік на строк 60 місяців (а.с.11-14). Даним кредитним договором передбачено нарахування відсотків за користування кредитними коштами, неустойки (пені та штрафів) за порушення відповідачем зобов'язань. Крім того, п. 9.1 Кредитного договору передбачено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування позиковими коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу.
Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 07.03.2006 року між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки № б/н., згідно умов яких останні зобов'язались відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем по даному кредитному договору (а.с.16,17).
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлення ці обставини.
Разом з тим, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаних належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
Тобто з відповідача в разі невиконання ним своїх зобов'язань на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: заборгованість за процентами, та пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 зазначеного Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Беручи до уваги попереднє рішення суду, позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку, станом на 10.03.2016 заборгованість в розмірі 2 557,96 доларів США, з яких 1321,36 доларів США - несплачені відсотки; 1236,60 доларів США - пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.19). Крім того, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, остання виплата по відсоткам та пені була здійснена 15.02.2016 року, а тому у суду немає підстав для застосування строку позовної давності до вимог позивача.
Проте, щодо позовних вимог до поручителів то суд вважає, що такі вимоги слід залишити без задоволення, з наступних підстав:
суд встановив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено два договори поруки 07.03.2006 року № б/н між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, згідно умов яких останні зобов'язались відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем по даному кредитному договору (а.с.16,17).
Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.
З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строк дії поруки, а тому до правовідносин, що виникли між кредитором та поручителями застосовуються норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
При вирішенні спору суд не бере до уваги положення п.12. договорів поруки, в яких вказано, що договір діє до повного виконання сторонами його умов. Така умова не може вважатись встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки вона не відповідає вимогам частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України.
Так, відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).
В кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко зазначений, а саме: до 07.03.2011. Таким чином, враховуючи те, що строк виконання основного зобов'язання встановлювався до 07.03.2011, кредитор мав право на задоволення своїх вимог за рахунок поручителів до 07.09.2011 включно, згідно ч.4 ст. 559 ЦК України.
Суд, враховуючи те, що всупереч частині четвертій ст. 559 ЦК України, кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимог до поручителів, право кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителів є припиненим, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до поручителів.
Враховуючи вище викладене, аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, суд, приходить до переконання, про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 2557,96 доларів США.
Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.
Керуючись ст. 251, 252, 525, 526, 553, 554, 559, 611, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
В задоволенні позовних вимог відносно ОСОБА_2, та ОСОБА_3 - відмовити.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може подати до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області заяву про його перегляд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення це рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: