Справа№ 640/2473/17
"25" квітня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Сенаторова В . М .,
при секретарі - Явнюк К. Р .,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька, -
ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, в якому просила дозволити тимчасовий виїзд за кордон малолітньому сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме надавши йому дозвіл на виїзд за кордон України в Російську Федерацію у супроводі матері ОСОБА_2 та/або у супроводі осіб, які уповноважені матірю ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька, на період з червня по серпень 2017 року для цілей відвідування родичів, оздоровлення, розширення кругозору та ознайомлення з культурою країни відвідування.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з 18.12.2004 року по 22.04.2016 рік позивач та відповідач перебували у шлюбі. 08.03.2011 року у них народився син ОСОБА_4. Після розлучення син проживає з матірю. З квітня 2011 року родина розпалася остаточно. Батько життям сина не цікавиться, духовним та моральним розвитком не займається, участі у його вихованні та утриманні не приймає. Позивач вказує, що батько не проявляє інтересу до дитини. Відповідач уникає контактів з позивачем щодо вирішення питань утримання та виховання спільної дитини. З метою підтримання родинних зв'язків сина із моїми родичами, що мешкають в Російській федерації, а також відвідування історико-культурних місць, що знаходяться в цій державі, для цілей оздоровлення дитини, розширення його кругозору та ознайомлення з культурою сусідньої країни, позивач із сином має намір в літні місяці 2017 року відвідати родичів та поїхати з екскурсіями в інші міста цієї країни. Крім того, з метою отримання дозволу відповідача, як батька їх спільної дитини, на її тимчасовий виїзд за кордон, позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл, на що не отримала відповіді.
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, проти вирішення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та дату слухання справи у суді, клопотання щодо відкладення розгляду справи суду не надав. Враховуючи, що у справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст. 169 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с. 6/
Відповідно до рішення Московського районного суду в м. Харкові від 22.04.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. /а.с.5/
Неповнолітній ОСОБА_4 на час вирішення спору проживає з матірю, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сімї та прописку. /а.с.8/
Відповідно до ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі.
Згідно з Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, в тому числі у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до п.п. 1 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Тобто, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Проте, законодавством України не передбачено можливість перетинання дитиною кордону України без згоди обох батьків, без зазначення країни, до якої необхідно виїхати дитині, та строку, на який вона виїжджає
За змістом ст.ст. 141, 153, ч. 3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзди дитини за кордон без згоди одного з батьків, зі встановленням при цьому конкретного часу і місця перебування за кордоном, на думку суду не суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.
Позивачем у резолютивній частині позовних вимог зазначено держави, на виїзд до яких вона просить надати дозвіл, та вказано конкретний строк, на який здійснюється виїзд.
Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Крім того, згідно з підпунктом 2 пункту 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
На підставі ст. 4, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, керуючись ст. 153, 154 Сімейного кодексу України, ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Російської Федерації на період з червня по серпень 2017 року у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та/або у супроводі уповноважених нею осіб без згоди та супроводу батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя -