АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/223/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: приватний нотаріус ОСОБА_8 та державний нотаріус ОСОБА_9, про встановлення нікчемності правочину, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2012 року померла його тітка ОСОБА_10. 12 січня 2011 року ОСОБА_10 склала заповіт, згідно з яким позивач є спадкоємцем всього належного їй на праві приватної власності майна, у тому числі й житлового будинку №102 по вул. Баха в м. Золотоноші, Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_10 20 травня 2012 року, позивач дізнався від нотаріуса, що існує інший заповіт, посвідчений міською державною нотаріальною конторою, від 25.03.2011 року, де спадкоємцем всього майна померлої є ОСОБА_7

На час складання заповіту від 25.03.2011 року ОСОБА_10 виповнилося 89 років, мала незадовільний стан здоров'я як особа похилого віку, часто хворіла, прогресував віковий склероз. Крім того, заповіт від 25.03.2011 року підписано від імені заповідача громадянкою ОСОБА_11 На момент підписання попереднього заповіту стан здоров'я ОСОБА_10 був задовільним і вона особисто підписала заповіт.

Уточнивши позовні вимоги під час розгляду справи, позивач просив суд встановити нікчемність заповіту ОСОБА_10 від 25.03.2011 року на користь ОСОБА_7 та застосувати наслідки нікчемного правочину, відновивши чинність заповіту ОСОБА_10 на користь позивача, який був посвідчений 12.01.2011 року приватним нотаріусом Золотоніського міськрайонного нотаріального округу ОСОБА_8

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2016 року позов задоволено частково.

Встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_10, складеного на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та посвідченого 25 березня 2011 року за реєстровим № 375 державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповного зясування обставин справи, які мають значення по справі, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що суд повинен був застосувати наслідки недійсного правочину та відновити чинність попереднього заповіту. Тому в цій частині просить постановити нове рішення, яким просить задовольнити позовні вимоги про відновлення чинності заповіту ОСОБА_10 на користь позивача ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 12 січня 2011 року.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2011 року складено заповіт, згідно з яким на випадок смерті ОСОБА_10 спадкоємцем всього належного їй на праві особистої власності майна, у тому числі й жилого будинку з господарсько-побутовими спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: вул. Баха 102, м. Золотоноша, Черкаська область, є ОСОБА_6

25 березня 2011 року складено заповіт, згідно з яким ОСОБА_10 заповіла ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_10 померла 20 травня 2012 року.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2016 року встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7, що складений та нотаріально посвідчений 25 березня 2011 року

Рішення в цій частині не оскаржується, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині відновлення попереднього заповіту, керувався розясненнями Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, зазначеними у ОСОБА_1 від 16.5.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає можливим погодитись з висновком міськрайонного суду та залишити рішення без змін.

Відповідно до висновків посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 27.12.2013 року на момент вчинення заповіту від 25.03.2011 року ОСОБА_10 психічними захворюваннями не страждала, мала незначні захворювання без виражених інтелектуально-мнестичних і особистісних змін, що не позбавляло її здатності розуміти значенням своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.3 ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Згідно з частиною 4 вказаної статті якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, то чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

У цій нормі вказані всі випадки, коли чинність попереднього заповіту може бути відновлена у разі визнання недійсним попереднього заповіту і жоден з них не може бути підставою для відновлення чинності попереднього заповіту, складеного 12.01.2011 року на користь ОСОБА_6

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом встановлена нікчемність другого заповіту від 25.03.2011 року.

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нормами матеріального права не передбачено відновлення чинності попереднього заповіту при встановленні нікчемності наступного заповіту.

У звязку з цим посилання апелянта на п.п. 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - непереконливі і не спростовують висновку суду першої інстанції.

Отже доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :