Справа № 189/141/17
У Х В А Л А

02.02.2017 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Пустовар О.С., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Разом з позовною заявою позивач подав суду заяву про забезпечення позову, де просить в порядку забезпечення позову: накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:001:0642, загальн7ою площею 6,35 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с/р Олександрівська, шляхом заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження

Подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частина 3ст.152 ЦПК України вказує, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Так, у поданій заяві не зазначено вагомих причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, необґрунтована необхідність накладення арешту на майно, не зазначено чи спів мірна вартість цього майна заявленим позовним вимогам та не вказано власника вказаного майна.

Все зазначене не дає підстав припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Пустовар