Справа № 188/42/17
Провадження № 2/188/109/2017
27 квітня 2017 року смт. Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :
головуючої судді Курочкіної О.М.
секретар судового засідання Лукіна Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей.
Відповідач, ОСОБА_2 взявши за Договором позики грошей від 08 лютого 2016 року гроші у сумі 16 000 гривень, взяв на себе зобов'язання повернути ці гроші частками згідно п.4.1. та згідно п.4.2. (графіка погашення боргу) Договору позики грошей, заборгованість сплачується позичальником в термін до 08-го числа кожного місяця, починаючи з 08 березня 2016 року такими сумами: з першого по тридцять п'ятий платіж по 450 грн. в місяць, тридцять шостий платіж - 250 грн. - лютого 2019 року.
Однак, на день подання даного позову, відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення позики в строки та в порядку, що встановлені договором, в зв'язку з чим за період з 8.03.2016р. по 08.02.2017р. утворилася за відповідачем заборгованість в розмірі 5400 грн. згідно доданого розрахунку.
Договором позики грошей встановлений розмір і порядок одержання процентів.
Згідно п.4.3. Договору позики грошей від 08 лютого 2016 року, за умови сплати всіх платежів в строки, які вказані в Договорі (п.4.2), проценти за користування позикою не нараховуються.
Згідно п. 4.4. вищевказаного договору передбачено, що в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2.) позичальник сплачує проценти за користування позикою, у розмірі 5% в день від суми прострочення заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.
Просить суд стягнути з відповідача визначену суму заборгованості та судові витрати.
В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляд справи у відсутність відповідача, свої вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, в установленому порядку, через СМІ, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки.
Суд, за ухвалою розглядає справу заочно, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи та з'ясувавши природу правовідносин сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Сторони знаходяться в цивільно-правових відносинах.
Згідно поданого позову, відповідно до умов договору, сума заборгованості станом на час уточнення позовних вимог, у розмірі 5400.00 грн. за період з 09.03.2016 р. по 08.02.2017 р. відповідачем, не повернуто.
Відповідно до постанови ВСУ від 11 .11.2015 року у справі № 6-1967цс15, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Про часткове повернення позики чи стягнення її свідчать відповідні розписки чи відмітки на договорі позики.
Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, обумовлює, що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4.3 укладеного Договору позики грошей, договір є безпроцентним, проценти нараховуються лише за умови неповернення грошей, зазначене положення обгрунтовується і в мотивувальній частині позову.
З аналізу положень ст.1048 ЦК України позикодавець має право на отримання процентів за договором позики на рівні облікової ставки Національного банку України, але ця вимога позивачем не заявлена, а суд, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України не виходить за межі заявлених вимог.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Позивачем надано до суду оригінали Договору позики грошей від 08.02.2016 року та оригінал розписки відповідача від 08.02.2016 року про отримання коштів.
Відповідно до Постанови ВСУ від 24 лютого 2016 року м.Київ №6-50цс16, договір є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобовязання; цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог ст.1047 ЦК, наявність у позивача оригіналу договору позики згідно з положенням ч.3 ст.545 цього кодексу свідчить про неповернення боргу відповідачем, тому є підстави для стягнення з нього на користь позивача суми позики за вказаним договором.
Згідно п.4.1 Договору позики грошей (а.с.7-8), позичальник зобов'язаний повністю повернути позику згідно графіка частками в термін до 08.02. 2019 року.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Вимога позивача щодо дострокового повернення частини позики, що залишилася, не заявлено, але суд не в праві відмовити на підставі належних документів, часткове стягнення заборгованісті відповідно до заявлених вимог, умов договору позики та положень ч.2 ст.1050 ЦК України.
Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобовязань та закріплює основний принцип виконання зобовязань принцип належного виконання, що стосується як субєктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).
Статею 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що вимога стягнути з відповідача ОСОБА_2 частково борг за Договором позики від 08.02.2016 року за період з 09.03.2016 по 08.02.2017 рік в розмірі 5400.00 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції згідно платежу за кожний місяць заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України разраховуються наступним чином:
платіж 450 грн. березень 2016 рік
ЗаборгованістьПеріод простроченняІндекс інфляціїФормулаВідсотки
495,59 грн.01.01.201715.01.201715100,9% 15 / 31 ? 0,9% ? 495,59 грн.2,16 грн.
497,75 грн.16.01.201708.02.201724101,1% 24 / 31 ? 1,1% ? 497,75 грн.4,24 грн.
Аналогічний розрахунок передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі за :
квітень 2016 року - 47,20 грн.
травень 2016 року - 42,57 грн.
червень 2016 року - 37,78 грн.грн.
липень 2016 року - 33,15грн.
серпень 2016 року - 28,36грн.
вересень 2016 року - 23,57 грн.
жовтень 2016 року - 18,94 грн.
листопад 2016 року - 14,15грн.
грудень 2016 року - 9,52 грн.
січень 2017 року - 4,89 грн.
Тобто сплата встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України згідно до заборгованості за договором позики, без урахування умов укладеного Договору позики складає 312.12 грн.
Позивачем заявлено вимога, відповідно до п.4.4 договору позики, за час прострочення, сплатити йому за користування позикою 5% в день від суми простроченої заборгованості, що складає 1820% річних, що більш як в 600 раз вище встановлених статею 625 ЦК України 3% річних.
Постанова НБУ від 03.08.2004 №363 "Про встановлення процентних ставок за зовнішніми запозиченнями резидентів" вводить обмеження процентних ставок, якими Національний банк керується при реєстрації договорів.

Постановою НБУ від 17.06.2004 №270 затверджено Положення №270 яким передбачено розмір виплат за користування кредитом за встановленою договором процентною ставкою з урахуванням комісій, неустойки та інших установлених договором платежів, у тому числі тих, що є санкціями за неналежне виконання умов цього договору , тобто виплати за користування кредитом, на дату надходження до Національного банку документів, потрібних для реєстрації договору (змін до договору), не повинен перевищувати розмір виплат за кредитом, розрахований виходячи з установленої Національним банком максимальної процентної ставки за договорами, що діє на дату надходження до Національного банку пакета документів.

Відповідно до ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно ч.1,4 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, але при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовістність і розумність.

Позовна вимога, стягнути з відповідача ОСОБА_2 за порушення боргового зобов'язання проценти за користування позикою , за Договором позики від 08.02.2016 року за період з 09.03.2016 року по 28.12.2016 року у розмірі 45540.00 грн., що відповідно до розрахунку суду в 145 разів перевищує розмір, встановлений ст.625 ЦК України, суд вважає це неприпустимим і таким, що грубо порушує загальні засади цивільного судочинства, а саме п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Враховуючи, шо відповідно до наданих доказів, договір позики між фізичними особами не є підприємницькою, або ліцензованою фінансовою дільністю і грунтується на свободі договору, що відповідач взяв на себе підвищену відповідальність за неналежне виконання укладеного ним договору позики, керуючись ст.3 ЦК України суд приходить до висновку, що вимога про стягнення за порушення боргового зобов'язання процентів за користування позикою підлягає частковому задоволенню, в межах двухкратної суми несплаченого боргу за період з 09.03.2016 року по 28.12.2016 року в розмірі 10800.00 грн.

Суд бере до уваги, що відповідно до Довіреності 04.03.2013 року позивач надав право представляти його інтереси крім зазначеного також і в місцевих, апеляційних судах та Верховному Суді України громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тож подання позову, доказів і оригіналів документів, участь у розгляді справи за участю представника ОСОБА_7 є правомірним і належним.

Відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, але договір позики відповідачем укладався с фізичною особою.

Без отримання відповідної ліцензії не дозволяється здійснювати одночасно діяльність щодо залучення вкладів та інших коштів, які підлягають поверненню, і надання кредитів, а також вести рахунки.

Відповідно до діючого чинного законодавства України, надання фінансової допомоги (безвідсоткової, з відсотками) не повинно становити виключної та систематичної діяльності.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551.20 грн., що сплачені позивачем.

Враховуючи, що за позивачем залишається право стягнення позики в повному об'ємі, суд вважає необхідним після набрання чинності рішенням повернути оригінали Договору позики грошей від 08.02.2016 року та оригінал розписки від 08.02.2016 року про отримання коштів ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.207, 526, 625,1045-1050 ЦК України, ст.ст. 3, 15, 45, 118-119, 213-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, 04.04.1992р.н., який мешкає за адресою: вул. Шевченка, буд.46, с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, рнокпп НОМЕР_1, заборгованість за Договором позики від 08.02.2016 року за період з 08.03.2016 по 08.02.2017 рік в розмірі 5400.00 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, 04.04.1992р.н., який мешкає за адресою: вул.. Шевченка, буд.46, с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, рнокпп НОМЕР_1, за порушення боргового зобов'язання проценти за користування позикою , за Договором позики від 08.02.2016 року, за період з 09.03.2016 року по 28.12.2016 року у розмірі 10800.00 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, 04.04.1992р.н., який мешкає за адресою: вул. Шевченка, буд.46, с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, рнокпп НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551.20 грн., що сплачені позивачем.

Після набрання чинності рішенням повернути оригінали Договору позики грошей від 08.02.2016 року та оригінал розписки від 08.02.2016 року про отримання коштів ОСОБА_2

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8