Справа № 425/3124/16-ц
Провадження № 22ц/782/105/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року, лютого місяця, 22-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів - Дронської І.О., Карташова О.Ю. за участю секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 січня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Рубіжанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області, про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, -

встановила:

У провадженні Рубіжанського міського суду Луганської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Рубіжанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області, про визнання права власності на майно та зняття арешту

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по зазначеній цивільній справі, у якій просив суд перелічені у його позові килимові покриття, що перебувають на відповідальному зберіганні у відповідача ОСОБА_3 передати іншій особі, а саме ФОП ОСОБА_4, зареєстрованому АДРЕСА_1, який згоден взяти на відповідальне зберігання зазначене майно та забезпечити належні умови такого зберігання.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 січня 2017 року у задоволенні вимог за цією заявою було відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився із такою ухвалою суду І інстанції та надав неї апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Рубіжанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області, про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, та передати майно яке є предметом спору іншій особі, а саме ФОП ОСОБА_4

Вислухавши доповідача, пояснення державного виконавця, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, статтею ст. 303 ЦПК України є передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 10, 60 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд І інстанції розглянув це питання у судовому засіданні за відсутності сторін, зазначивши про те, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтованих фактів та не надано доказів приховування спірного майна з метою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, існування реальної загрози пошкодження чи знищення спірного майна, на яке державним виконавцем згідно акту опису і арешту майна від 30.09.2016 року накладено арешт та яке передано на відповідальне зберігання стягувачу у виконавчому провадження і відповідачу у даній справі ОСОБА_3, що попереджений про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування та підміну описаного майна.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду, адже до них він дійшов поспішно, без належної перевірки доводів заявника, не з'ясувавши фактичних обставин справи з огляду на предмет та обставини заявленого клопотання, висновки суду щодо відсутності підстав для вжиття певних заходів для захисту арештованого майна, що є предметом позову не ґрунтуються на досліджених судом обставинах, тоді як з огляду на зміст спірних правовідносин суд мав можливість перевірити ці обставини, а відповідно до положень частини 4 статті 10 ЦПК і мусив сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти особам, які беруть участь у справі, реалізації їх прав та обов'язків, здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема шляхом витребування інформації про фактичні умови зберігання спірного майна. Між тим, як було роз'яснено Верховним судом України у Постанові Пленуму ВСУ N 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову за наявності ризику спричинення їм збитків.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що спірне майно вже перебувало під арештом, то заявлена ОСОБА_1 заява повинна була бути розціненою судом першої інстанції як фактичне клопотання про зміну заходів забезпечення позову, заміну одного виду забезпечення позову іншим - а розгляд цих питань необхідно було здійснювати у судовому засіданні із повідомленням осіб, які беруть участь у справі, надавши їм можливість реалізувати свої процесуальні права.

Оскільки судом першої інстанції було порушено порядок, встановлений для вирішення питань про вжиття заходів забезпечення позову, зміни заходів забезпечення позову, заміну одного виду забезпечення позову іншим - то, відповідно до правил ст.. 312 ЦПК оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із переданням вирішення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 січня 2017 року скасувати і направити справу для вирішення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: О.Ю. Карташов

І.О. Дронська