_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4621/16-ц
Провадження № 2/520/5499/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області, керівника слідчого відділу Київського ВП ГУНП в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства,

Встановив:

ОСОБА_1 в квітні місяці 2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути на її позивачки - користь з Державного казначейства України на відшкодування моральної і матеріальної шкоди 153886 грн. Після неодноразового уточнення позову в порядку ст.31 ЦПК України представник позивачки в судовому засіданні підтримав вимоги про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 20000 грн., посилаючись на бездіяльність слідчого відділу та відшкодувати судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,2 грн. До сьогоднішнього судового засідання після перерви позивач (її представник) не зявились, представник ОСОБА_1 надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Представники відповідачів до суду не зявились, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином. Представник ГУНП в Одеській області в минулих судових засіданнях приймав участь, заперечував проти позову ОСОБА_1, надавав письмові та усні пояснення. Представник ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області 28.11.2016 року надав до суду письмові заперечення на вимоги ОСОБА_1

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

30 квітня 2015 року було порушено кримінальне провадження за ч.4 статті 358 Кримінального кодексу України (далі КК України), в якому ОСОБА_1 визнано потерпілою кримінальне провадження №0002033: від імені ОСОБА_1 до Київської рай адміністрації подано заяву про розподіл домоволодіння №26-Г по вул. Новгородська в м. Одесі, яке належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 На підставі заяв співвласників та доданих до них правовстановлюючих документів домоволодіння було поділено в натурі розпорядженням Київської рай адміністрації №552 від 19.11.2013 року. ОСОБА_1 доводить, що ні заяву про поділ домоволодіння ні правовстановлюючих документів на будинок до рай адміністрації не надавала, підпис на заяві вчинено іншою особою, а внаслідок поділу будинку її частина зменшилась з 54,78 кв.м. до 31,2 кв.м. Досудове розслідування спочатку здійснювали слідчі слідчого відділу Київського районного відділу Одеського міського управління Головного управління МВС України в Одеській області, а з грудня 2015 року слідчі слідчого відділу Київського відділу поліції в м. Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області, які належно не виконували свої службові обов'язки. Ухвалами Київського райсуду м. Одеси від 30.04.2015 року, від 07.05.2015 року, від 3.11.2015 року, від 05.07.2016 року визнавались незаконними бездіяльність слідчих Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. А ухвалами Київського райсуду м. Одеси від 05.07.2016 року і від 08.07.2016 року визнано незаконною бездіяльність слідчих СВ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області. Суд зобовязував слідчих вчинити слідчі дії в рамках кримінального провадження розглянути клопотання потерпілої щодо призначення почеркознавчої експертизи. До сьогодні клопотання потерпілої ОСОБА_1 про призначення в рамках кримінального провадження №0002033 почеркознавчої експертизи не розглянуте, досудове слідство триває майже два роки.

Позивачка доводить, що бездіяльність слідчого дозволила ОСОБА_2 безперешкодно продати виділену частину домоволодіння, до якої увійшла і частина площі власника ОСОБА_1, чим позивачці спричинена як матеріальна так і моральна шкода. ОСОБА_1 пояснила, що моральна шкода для неї то є переживання з приводу втрати частини домоволодіння, неможливості захистити своє порушене право власності із-за бездіяльності органів досудового слідства. Моральну шкоду позивачка оцінила в 20000 грн.

Відповідачі, не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1 в запереченнях посилались на недоведеність позову.

Дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних правових підстав:

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем неодноразово оскаржувались бездіяльність слідчого, ця бездіяльність слідчого судовими рішеннями визнавалась незаконною (а.с.7-10,66,69,105,133). Досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні триває, підозра жодній особі оголошена не була, остаточне рішення не прийнято.

Суд дійшов висновку, що підставою для відшкодування шкоди є встановлена ухвалами Київського райсуду м. Одеси від 30.04.2015 року, від 07.05.2015 року, від 3.11.2015 року, від 05.07.2016 року, від 05.07.2016 року, від 08.07.2016 року і від 20.12.2016 року бездіяльність посадових та службових осіб Київського РВ УМВС України в Одеській області, Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області і відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне: ОСОБА_1 (два роки) тривалий час приходилося захищати свої порушені права, в тому числі тривалий час оскаржувати дії щодо не вирішення її клопотань, заявлених під час кримінального провадження з метою проведення слідчих дій, необхідністю доводити свої права та виходячи із конкретних обставин справи і наслідків, що наступили для позивача, який зазнав певних душевних страждань внаслідок незаконних дій та бездіяльності посадових та службових осіб, керуючись ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правовою позицією Верховного суду України від 25 травня 2016 року у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду та визначає її в сумі 10 000 грн., які стягує з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Суд зазначає, що доводи відповідача в обґрунтування заперечень проти позову, що Головне управління Національної поліції в Одеській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки ГУНП в Одеській області було створено у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» від 07.11.2015 р., відколи і розпочало свою діяльність - є безпідставними. Оскільки, як встановлено в процесі розгляду справи, підставою для відшкодування шкоди є, в тому числі встановлена ухвалами Київського райсуду м. Одеси від 05.07.2016 року, від 05.07.2016 року, від 08.07.2016 року і від 20.12.2016 року бездіяльність слідчих органів під час досудових розслідувань, тобто вже на час створення відповідача ГУНП в Одеській області.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.