печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Батрин О.В.,

при секретарі - Мотрич В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 17834179,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 17834179. Скарга мотивована тим, що на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2010 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, починаючи з 9 листопада 2009 року. Вказаний виконавчий лист стягувачем ОСОБА_2 був пред'явлений до виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, виконавче провадження № 17834179. У вказаному виконавчому провадженні постановою державного виконавця від 30 березня 2010 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, а саме на гаражний бокс № НОМЕР_1 по вул. Канальній, 1 ГБК «Позняки-3» та оголошено заборону на його відчуження.

Разом з тим, 14 грудня 2010 року рішенням Апеляційного суду м Києва від 14 грудня 2010 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2010 року змінене та зменшено суму аліментів з 700 грн. до 200 грн. щомісячно, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, у зв'язку з чим знову було видано виконавчий лист. Враховуючи те, що арешт накладено у виконавчому провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду, що було змінене, а згодом було видано інший виконавчий лист на підставі рішення апеляційного суду, боржник звернувся до суду із заявою про скасування постанови державного виконавця про арешт його майна у виконавчому провадженні № 17834179, а саме на гаражний бокс № НОМЕР_1 по вул. Канальній, 1 ГБК «Позняки-3».

До судового засідання учасники судового розгляду не з'явилися. Представник боржника надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Тому, суд розглянув дану скаргу у відсутність вказаних осіб відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України, оскільки неявка учасників судового розгляду не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2010 року (т. 1 а.с. 35-36) було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, починаючи з 9 листопада 2009 року (т. 1 а.с. 40).

Вказаний виконавчий лист стягувачем ОСОБА_2 був пред'явлений до виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та відкрито виконавче провадження № 17834179 (т. 2 а.с. 6).

У вказаному виконавчому провадженні постановою державного виконавця від 30 березня 2010 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, а саме на гаражний бокс № НОМЕР_1 по вул. Канальній, 1 ГБК «Позняки-3» та оголошено заборону на його відчуження (т. 2 а.с. 7).

14 грудня 2010 року рішенням Апеляційного суду м Києва від 14 грудня 2010 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2010 року змінене та зменшено суму аліментів стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 з 700 грн. до 200 грн. щомісячно, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян (т. 1 а.с. 209-211).

На підставі рішення Апеляційного суду м Києва від 14 грудня 2010 року знову було видано ОСОБА_2 виконавчий лист (т. 2 а.с. 216) та виконавчий лист у виконавчому провадженні № 17834179 судом відкликано (т. 2 а.с. 219).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції, котра діяла на час відкликання судом виданого виконавчого листа, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Вказане також відповідає положенням ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року.

Отже, після отримання повідомлення суду про відкликання виконавчого листа, державний виконавець повинен був винести постанову про повернення виконавчого листа.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Вказані положення відповідають ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року.

Будь-яких даних, що державний виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 17834179 та скасовані вжиті заходи примусового виконання рішення, у тому числі арешт на майно та заборона його відчуження, суду не надано.

Крім того, відкликаний судом виконавчий лист до суду не повернувся, що вбачається з матеріалів цивільної справи.

Вказані обставини також встановлені ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (т. 2 а.с. 247-248).

Отже, державний виконавець не виконав вказані вимоги законодавства, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту та зборони на його відчуження, оскільки заходи з примусового виконання рішення суду вжиті у неіснуючому виконавчому провадженні, та цим порушуються права боржника.

Суд також дійшов висновку про поновлення боржнику строку для подання скарги, оскільки про наявність оскаржуваної постанови державного виконавця Липовцев Д.Д. дізнався з листа від 11.10.2016 року, котрий було ним отримано 6 листопада 2016 року, а зі скаргою до суду звернувся 15 листопада 2016 року.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення скарги, а саме визнання неправомірною постанови про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження, її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 17834179 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 30 березня 2010 року про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 17834179, а саме на гаражний бокс № НОМЕР_1 по вул. Канальній, 1 ГБК «Позняки-3».

Про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В.Батрин