Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" лютого 2017 р. 145/2162/16-ц

2/145/241/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Великовулизької сільської ради про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_4, який до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_1.

За життя її батько розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великовулизької сільської ради народних депутатів 22 вересня 1994 року, відповідно до якого все своє майно в рівних долях заповів їй та її брату, ОСОБА_3.

На день відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Вона прийняла спадщину після смерті батька в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї.

Її брат, ОСОБА_3 спадщини після смерті батька не прийняв і на неї не претендує.

Вона звернулась до Тиврівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено з тих підстав, що за життя її батько не отримав правовстановлюючих документів на спадкове майно -житловий будинок з господарськими спорудами. Крім того перешкодою в видачі їй зазначеного свідоцтва послужила також та обставина, що, відповідно до її паспорта вона зареєстрована в АДРЕСА_2, в той час як відповідно до довідки Великовулизької сільської ради спадкодавець до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1.

Оскільки спадкодавець на час відкриття спадщини був зареєстрований АДРЕСА_1, а в дійсності проживав з нею в АДРЕСА_2, вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а тому змушена звернутися до суду із такою вимогою.

Її батько, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років. Протягом останніх років він хворів, відтак не міг самостійно себе обходити.

Оскільки після перенесення захворювання її батько потребував стороннього догляду, вона була вимушена перевезти його до себе в АДРЕСА_3 на постійне місце проживання.

Крім того перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті батька послужила також та обставина, що за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Просить встановити факт, що вона на час смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала із ним по АДРЕСА_2;

визнати за нею право власності на житловий будинок, позначений на плані літерою «А», 1977 року забудови, з верандою «а» 1977 року забудови та ганком 1977 року забудови, загальною площею приміщень (підрахованою за формулами розрахунку площ) 89,3 кв.м., загальною площею 72,2 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м,, допоміжною площею 25,5 кв.м., площею літніх приміщень 17,1 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2 площею 15,6 кв.м., кухні 3 площею 18,9 кв.м.., житлової кімнати 4 площею 31,1 кв.м., веранди І площею 17,1 кв.м.), а також: літню кухню «Б» 1972 року забудови, погріб «П/Б», 1972 року забудови, сарай «В» 1960 року забудови, сарай «в» 1977року забудови, навіс «в1» 1989року забудови, навіс «в2» 1989року забудови, навіс «в3» 1989 року забудови, хвіртку № 1, хвіртку № 2, ворота № 3 та огорожу № 4, загальною вартістю 168171,00 гри, які розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Вулика Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав, пояснив, що батько був лежачий і його доглядала сестра, тому він не претендує на спадщину. Батька сестра забрала до себе в АДРЕСА_3, де він жив 1 рік і 2 місяці, там і помер, а поховали його в с. Велика Вулига.

Представник Великовулизької сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, позовні вимоги визнає.

Суд, вислухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що стверджується його свідоцтвом про смерть (а.с. 5), який до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1, що стверджується довідкою виконкому Великовулизької сільської ради № 289 від 10.05.2016 (а.с. 13).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великовулизької сільської ради народних депутатів 22 вересня 1994 року, відповідно до якого все своє майно в рівних долях заповів позивачці та її брату, ОСОБА_3 (а.с. 6).

На день відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Позивачка прийняла спадщину після смерті батька в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї.

Брат позивачки ОСОБА_3 спадщини після смерті батька не прийняв і на неї не претендує.

Позивачка звернулась до Тиврівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено з тих підстав, що за життя її батько не отримав правовстановлюючих документів на спадкове майно -житловий будинок з господарськими спорудами. Крім того перешкодою в видачі їй зазначеного свідоцтва послужила також та обставина, що, відповідно до її паспорта вона зареєстрована в АДРЕСА_2, в той час як відповідно до довідки Великовулизької сільської ради спадкодавець до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1.

Разом з тим Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надав роз'яснення, що у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, слід враховувати таке: - Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Оскільки спадкодавець на час відкриття спадщини був зареєстрований АДРЕСА_1, а в дійсності проживав з позивачкою в АДРЕСА_2, вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а тому змушена звернутися до суду із такою вимогою.

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років. Протягом останніх років він хворів, відтак не міг самостійно себе обходити. Відповідно до довідки, виданої Тиврівським районним центром первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_4 перебував на диспансерному обліку в Тиврівській ЦРЛ з приводу ішемічної хвороби серця II - III ступенів, в 2009 році переніс гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу, лікувався стаціонарно та амбулаторно (а.с. 18).

Оскільки після перенесення даного захворювання батько позивачки потребував стороннього догляду, вона перевезла його до себе в АДРЕСА_3, де він проживав до смерті.

Крім того перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті батька послужила також та обставина, що за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Відповідно до даних технічного паспорта, виготовленого КП ВООБТІ 23.05.2016 року житловий будинок з господарськими спорудами її батько, ОСОБА_4 збудував протягом 1960 - 1989 років.

На час будівництва житлового будинку та господарських споруд правовідносини щодо набуття права власності на таке майно регулювались зокрема ЦК УРСР 1925 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРС 13.04.1979 року за №112/5. Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРС 12.05.1985 року №5-24-26 та ін.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Крім того, відповідно до рішення виконавчого комітету Тиврівської районної ради депутатів трудящих № 350/1 від 25 вересня 1976 року, прийнятому на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Комунар» с. Велика Вулига ОСОБА_4 було надано земельну ділянку у розмірі 0,31 га під будівництво житлового будинку (а.с. 17).

Будівництво було дозволено Тиврівським технічним бюро та мало бути проведено індивідуальним способом.

Крім того на підставі зазначеного рішення батько позивачки отримав Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с. 15-16).

Відповідно до технічного паспорта будівництво житлового будинку було завершено в 1977 році.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Житловий будинок з господарськими спорудами під забороною не перебуває, що стверджується довідкою Великовулизької сільської ради Тиіврівського району Вінницької області№ 333 від 02.06.2016 р. (а.с. 14).

Факт спільного проживання позивачки з її батьком ОСОБА_4 на момент його смерті стверджується показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що вона проживає в АДРЕСА_3 35 років по сусідству з відповідачем і знає його сестру ОСОБА_1, яка також проживає в АДРЕСА_3. Зі слів ОСОБА_3 знає, що їх батько захворів і його забрала до себе сестра, в нього був інсульт. Помер він в ІНФОРМАЦІЯ_1, хоронили його в с. Велика Вулига Тиврівського району, вона була на похороні.

Свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що вона проживає в АДРЕСА_3 по сусідству з відповідачем, знає його сестру ОСОБА_1, за життя їх батько приїжджав до ОСОБА_3. Їй говорили і ОСОБА_1 і ОСОБА_3, що батька забрала ОСОБА_1 до себе, так як в нього був інсульт і там він помер, а хоронили його в с. Велика Вулига.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області постійно проживала із ним по АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, позначений на плані літерою «А», 1977 року забудови, з верандою «а» загальною площею приміщень (підрахованою за формулами розрахунку площ) 89,3 кв.м., загальною площею 72,2 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м,, допоміжною площею 25,5 кв.м., площею літніх приміщень 17,1 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2 площею 15,6 кв.м., кухні 3 площею 18,9 кв.м., житлової кімнати 4 площею 31,1 кв.м., веранди І площею 17,1 кв.м.), а також:ганок, літню кухню «Б» 1972 року забудови, погріб «П/Б», 1972 року забудови, сарай «В» 1960 року забудови, сарай «в» 1977року забудови, навіс «в1» 1989року забудови, навіс «в2» 1989року забудови, навіс «в3» 1989 року забудови, хвіртку № 1, хвіртку № 2, ворота № 3 та огорожу № 4, які розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Вулика Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.