Справа № 464/5472/16-ц
пр.№ 2/464/314/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права на спадкування та усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом, в якому, згідно із уточненою позовною заявою від 04.10.2016 р. просить: встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 2002 року по день смерті ОСОБА_6; визнати за нею право на спадкування майна померлого ОСОБА_6 в третій черзі; усунути відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.03.2016 року помер її вітчим ОСОБА_6, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: м.Львів, вул. Хоткевича, 16а/21, що належить спадкодавцю на праві власності. У березні 2016 року вона звернулась до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, однак виникла необхідність встановлення факту проживання однією сімєю. Сімейні стосунки виникли між нею та померлим з 1998 року коли її мати почала спільно проживати із ОСОБА_6 20.07.2002 року між її матірю та ОСОБА_6 було укладено шлюб. 16.04.2011 року мати ОСОБА_7 померла. Спадкодавець залишився самотнім чоловіком, за яким вона здійснювала постійний догляд, як за членом сімї. Вона допомагала йому в побуті, купувала ліки, після смерті здійснила поховання. Окрім того, вказує, що ОСОБА_6 був людиною похилого віку, інвалідом першої групи і потребував постійного догляду та сторонньої допомоги, з 2002 року вона була опікуном померлого, що стверджується довідкою Управління соціального захисту Сихівського району м. Львова. Як стало відомо, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулись також ОСОБА_5, що є двоюрідною сестрою померлого (третя черга) та ОСОБА_2 (пята черга). Вказує, що вказані особи не приймали жодної участі у покращенні становища померлого родича, не цікавились його життям та здоровям, не надавали допомоги. Таким чином вважає, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 своєю бездіяльністю по відношенні до ОСОБА_6 порушили не лише норми моралі, а й приписи закону, що тягне за собою наслідки у вигляді застосування до них ч.5 ст. 1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо вона ухилялася від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вважає, що її слід визнати спадкоємцем третьої черги в силу ч. 2 ст. 1261 ЦК України, яка передбачає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені в уточненій позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на позов, в яких просять відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки факти, викладені в позовній заяві є надуманими і такими, що спростовуються фактичними обставинами справи. Позивач ОСОБА_4 ніколи не проживала однією сімєю із ОСОБА_6, оскільки у 2003 році зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 і з цього часу створила свою сімю. Після смерті її матері, померлий підтримував подружні відносини з іншими жінками, а позивач була лише формально його опікуном, оскільки він був інвалідом першої групи. До дня смерті ОСОБА_6 сам себе обходив, не потребував стороннього догляду, отримував пенсію 3 000 грн., був звільнений від сплати комунальних послуг у звязку із пільгами по інвалідності. Вказали, що ОСОБА_5 (двоюрідна сестра померлого) та ОСОБА_2 (двоюрідний племінник померлого) проживають у м.Черкасах. ОСОБА_6 щорічно, включно до 2015 року приїжджав до них самостійно, маючи при цьому безкоштовний проїзд. Вони обговорювали з ним питання придбання окремої квартири у м.Черкасах, планували проживати разом. ОСОБА_6 ніколи не скаржився на брак грошей, неодноразово підкреслював те, що статус опікуна у ОСОБА_4 є формальним, що дає їй право для обрахування трудового стажу. Зазначають, що про смерть ОСОБА_6 дізнались саме вони від сусідки, яка проживає поряд з ним. Не відповідає дійсності покликання позивачки про те, що поховання ОСОБА_6 було здійснене за кошти ОСОБА_4 Вказали, що вони придбали одяг для поховання, оплатили за копання ями, замовили поминальний обід в кафе. Позивач отримала від соціального захисту допомогу на поховання в розмірі 9 000 грн., з яких 4 500 грн. повернула їм. ОСОБА_5 додатково зазначила, що є інвалідом другої групи пожиттєво з 1996 року внаслідок порушення координації рухів після перенесеної травми, їй важко самій ходити, щорічно перебуває на стаціонарному лікуванні. Враховуючи дані обставини, саме ОСОБА_6 приїжджав до неї у Черкаси щорічно, а не вона до нього, ОСОБА_6 ніколи не перебував у безпорадному стані і вона не ухилялась від надання йому допомоги.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 надали пояснення, що відповідають змісту письмових заперечень, просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Додатково відповідач ОСОБА_2 пояснив, що кожне літо на протязі 2011-2014 років ОСОБА_6 приїжджав до них в гості в м.Черкаси. Він купив для нього однокімнатну квартиру, оскільки останній мав намір переїхати на постійне проживання у м.Черкаси.

Представник Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від завідувача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав пояснення про те, що є чоловіком позивачки ОСОБА_4 З померлим ОСОБА_6 він познайомився в 2002 році та з того часу вони часто спілкувались. Оскільки померлий був інвалідом першої групи, ОСОБА_8 часто возив його на автомобілі та допомагав в побуті. Напередодні смерті, відвіз його на вул. Гн.Хоткевича, 16 а у м.Львові, де він ночував.

Свідок ОСОБА_9, яка є подругою позивача ОСОБА_4 надала показання про те, що часто буває і бувала в квартирі подруги. З нею проживав ОСОБА_6, проте два-три рази на тиждень він їздив до себе в квартиру, де до нього приходили друзі. Окрім того, вона неодноразово бачила, що ОСОБА_4 прала речі ОСОБА_6 та одягала його.

З показань, наданих свідком ОСОБА_10 вбачається, що така є сестрою чоловіка ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_6 часто почував себе погано та потебував сторонньої допомоги, він проживав у позивачки. Їй відомо, що ОСОБА_6 деколи їздив до себе у квартиру, що знаходиться на Сихові та залишався там на деякий час.

Свідок ОСОБА_11 надала суду показання про те, що є сусідкою позивача ОСОБА_4, вони проживають на одній сходовій клітці, їх квартири мають спільний балкон. Їй відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спочатку проживали на Сихові, а пізніше переїхали у квартиру по вул. Кравчука у м.Львові, оскільки ОСОБА_7 працювала у Шпиталі та їй було не зручно добиратись на роботу із мікрорайона Сихів. Після смерті ОСОБА_12, її чоловік проживав на ІНФОРМАЦІЯ_1, на Сихів його ОСОБА_8 відвозив і він деколи там залишався.

Свідок ОСОБА_13 надав показання проте, що є сусідом позивача ОСОБА_4, його квартира знаходиться на першому поверсі, а квартира позивачки на другому. З ОСОБА_6 він був знайомим, часто спілкувались. Про те чи він проживав на ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті дружини йому не відомо, оскільки весь день він на роботі і повертається додому пізно. Востаннє він бачив ОСОБА_6 у 2015 році.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердила факт того, що позивач ОСОБА_4 здійснювала догляд за ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_15 надала показання про те, що вона є матір?ю колишнього чоловіка ОСОБА_16 (доньки ОСОБА_5О.). Вона бачила ОСОБА_6 один раз в гостях в м.Черкасах у родичів у 2014 році.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що познайомився з померлим ОСОБА_6 у 2000 році, його будинок знаходиться неподалік будинку, в якому проживав померлий на вул. Гн.Хоткевича у м. Львові. Після смерті його дружини він часто бачив його біля автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надав пояснення про те, що знав ОСОБА_6 близько 10 років, спочатку він проживав із дружиною на вул. Гн.Хоткевича у м.Львові, а після смерті дружини вони почали частіше спілкуватись. Зазначив, що бачив ОСОБА_6 два-три рази на тиждень, але факту тривалої відсутності його в квартирі по вул. Гн.Хоткевича у м.Львові не було. Померлий переживав за квартиру, тому на довго її залишити не міг. Також йому відомо, що ОСОБА_6 їздив в гості до матері чоловіка позивачки на ОСОБА_19. Окрім того, повідомив, що до померлого в квартиру часто приходили гості.

Свідок ОСОБА_20 надав показання про те, що він є сусідом померлого ОСОБА_6, проживає на пятому поверсі будинку №16а по вул. Гн.Хоткевича у м.Львові. Йому відомо, що померлий жив сам, один раз в тиждень він бачив його, був у його квартирі. Додатково пояснив, що його доглядали батьки сусідки ОСОБА_21

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

06 березня 2016 року помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 7 свідоцтво про смерть).

10 березня 2016 року позивач звернулась в Четверту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_6, який помер 06 березня 2016 року (а.с. 37).

Окрім позивача, із заявами до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті померлого ОСОБА_6 звернулись ОСОБА_2, який є двоюрідним племінником померлого (а.с.36) та двоюрідна сестра ОСОБА_5 (а.с. 50).

Листом державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 10.03.2016 року № 763/02-14 повідомлено позивача про необхідність надати документи, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини (а.с. 42).

Приписами частини 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та ( або) за наявності інших спадкодавців.

З урахуванням розяснень, які містяться в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 одружились 20.07.2002 року (а.с.10).

Позивач ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_7 від попереднього шлюбу, що стверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-СГ №272199, виданим 10 травня 1980 року Палацом урочистих подій м. Львова. Відповідно до вказаного свідоцтва ОСОБА_22 народилась 19 квітня 1980 року, її батьки: батько ОСОБА_23, мати ОСОБА_7 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ №238606, виданого 16 квітня 2011 року Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_7 померла 16.04.2011 р. (а.с.8).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 після одруження спільно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_6, продовжив проживати за даною адресою із ОСОБА_4 та її сімєю, оскільки в нього у м. Львові не було близьких родичів. ОСОБА_4 здійснювала догляд за ОСОБА_6, допомагала йому у побуті, оскільки такий потребував сторонньої допомоги.

Як вбачається з медичного висновку ЛКК Комунальної 4-ї міської поліклініки м. Львова від 11.06.2009 р. ОСОБА_6 був інвалідом армії першої групи та за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду, не здатний до самообслуговування (а.с.100).

Відповідно до листа Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 29.04.2016 р., ОСОБА_4 перебувала на обліку у Сихівському відділі соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з 27.11.2002 року по 06.03.2016 року та одержувала компенсаційну виплату по догляду за інвалідом І групи ОСОБА_6 Знята з обліку з 07.03.2016 р. у звязку із смертю інваліда. Також зазначено, що ОСОБА_6 був інвалідом першої групи (травма при виконанні службових обовязків), через органи соціального захисту населення ЛОДА 28.04.2007 року отримав безкоштовно автомобіль ЗАЗ-11027040, реєстраційний номер НОМЕР_1. У звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_6 головним управлінням праці та соціального захисту населення 01.11.2007 року було видане доручення, яке надає право керувати автомобілем зятю ОСОБА_24 (а.с.103, 104).

Факт спільного проживання померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_25, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_18, оскільки такі суперечать показам інших свідків, які узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи. Крім того, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_26, так як від такої на адресу суду надійшла заява про те, що ОСОБА_2 попросив її надати пояснення про те, що ОСОБА_4 та її чоловік не доглядали померлого ОСОБА_6, а також що ОСОБА_6 щороку відвідував своїх родичів у м.Черкаси, а насправді їй це не відомо.

Покликання сторони відповідачів на висновок ДІМ Сихівського РВ ОСОБА_27 по заяві гр. ОСОБА_28 не заслуговують на увагу, оскільки такі не спростовують факту спільного проживання, так як зазначали позивачі та свідки, що ОСОБА_6 часто їздив до себе на квартиру та інколи залишався там на ніч.

Окрім того, з оглянутих наявних в матеріалах справи фото (а.с.116-125) вбачається, що у квартирі №21, що по вул. Гн.Хоткевича, 16а в м.Львові не було створено належних умов для проживання в ній.

Відповідно до наданих представником позивача фото (а.с. 151 конверт з фото), ОСОБА_6 часто перебував в колі сім?ї ОСОБА_4

Враховуючи вищенаведене, зібраними по справі доказами стверджується той факт, що позивач ОСОБА_4 проживала однією сім?єю із ОСОБА_6, який помер 06.03.2016 р. з липня 2002 року по день його смерті, вона здійснювала догляд за ОСОБА_6, оскільки такий був інвалідом першої групи та потребував сторонньої допомоги.

Позивач також просила змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_4 з четвертої черги спадкування за законом на третю чергу спадкування та усунути від спадкування спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_5 за законом, визнати ОСОБА_4 спадкоємицею третьої черги, після смерті ОСОБА_6, який помер 06 березня 2016 року.

Статтею 1263 ЦК України визначено, що спадкоємцями третьої черги є рідні дядько та тітка спадкодавця, тобто рідні (повно рідні або неповно рідні) брати та сестри батьків спадкодавця. Племінники не належать до спадкоємців за законом третьої черги, а спадкують за правом представлення, рівно як і діти рідного дядька та тітка спадкодавця, тобто двоюрідні брати та сестри спадкодавця.

Спадкоємцем третьої черги, яка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 є відповідач ОСОБА_5 (а.с. 50).

За правилами ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом.

У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України.

У суду не виникло сумніву, що ОСОБА_4 тривалий час доглядала за ОСОБА_6, як за членом сім?ї, допомагала йому у побуті, купувала ліки, оскільки через свій стан здоров'я, він був неспроможним себе обслуговувати самостійно, про що ствердили в судовому засіданні позивач, свідки та стверджується матеріалами справи. Тому, з врахуванням того, що судом встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в період з липня 2002 року по день його смерті та ОСОБА_4 є спадкоємцем четвертої черги, враховуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, необхідно надати позивачці право на спадкування після смерті ОСОБА_6 разом із спадкоємцем третьої черги.

Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови, якщо таке право на спадкування існує.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Частина 5 ст. 1224 ЦК України передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

За змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. ОСОБА_19 по собі ненадання допомоги спадкодавцеві не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобовязана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги особисто від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 07.09.2016 року встановлено факт, що ОСОБА_6, який помер 06.03.2016 року є двоюрідним братом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.112-114).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, є інвалідом другої групи загального захворювання безстроково. З виписки історії хвороби №3130 ОСОБА_5 від 03.03.2016 р. вбачається, що її діагноз церебро-васкулярна хвороба, церебральний атеросклероз ІІІ, дисциркуляторна енцефалопатія, наслідки перенесеної ЗЧМТ (1996), краніотомії праворуч, цефалічний синдром, вестибуло-атаксичний синдром, гіпертонічна хвороба ІІІ (а.с.108-111).

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_16, яка є донькою ОСОБА_5, надала пояснення про те, що її мати за станом здоровя після 1996 року не мала змоги приїжджати до свого брата у м. Львів, проте ОСОБА_6 часто приїжджав в гості до них у м.Черкаси на власному автомобілі. Часто між ними виникали розмови з приводу його переїзду на постійне проживання у м.Черкаси. Дані факти також підтвердила свідок ОСОБА_15, яка пояснила, що востаннє бачила у м.Черкасах ОСОБА_6 у 2014 році.

З пояснень відповідача ОСОБА_2 вбачається, що він з померлим ОСОБА_6 спілкувався часто по телефону та сприяв в тому, щоб він переїхав на постійне місце проживання у м.Черкаси.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, позивачем ОСОБА_4 та її представником не доведено факт перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та звернення спадкодавця по допомогу до них, а також їх ухилення від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, а відтак позовна вимога про усунення відповідачів від права на спадкування є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 Мар?яни Володимирівни до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім?єю, визнання права на спадкування та усунення від права на спадкування задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 Мар?яни Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_6, із ОСОБА_6, який помер 06.03.2016 року, однією сім?єю з липня 2002 року по день його смерті.

Надати ОСОБА_4 Мар?яні Володимирівні право на спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого 06 березня 2016 року, разом із спадкоємцями третьої черги.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк