Провадження №2/523/851/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, котра дісталась їй після смерті її чоловіка, ОСОБА_3, та підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09 березня 2000 року.

Згідно Довідки від 08.12.2016 року (виписки про склад сім,ї та реєстрації) громадян, котрі проживають за адресою: АДРЕСА_1, окрім того в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі, ОСОБА_2, 1997 року народження.

Позивач вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач ОСОБА_2 втратив право користування нею.

Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. (а.с. 25).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. (а.с. 30-33).

Матеріали справи містять завірену нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Козоріз Р. В. заяву ОСОБА_2 від 05 лютого 2016 року, про те, що він не заперечує проти зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 26).

Згідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, котра дісталась їй після смерті її чоловіка, ОСОБА_3, та підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09 березня 2000 року. (а.с.5-9).

Згідно Довідки від 08.12.2016 року (виписки про склад сім,ї та реєстрації) громадян, котрі проживають за адресою: АДРЕСА_1, окрім того в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі, ОСОБА_2, 1997 року народження. (а.с. 13).

ОСОБА_2 05 лютого 2016 року написав заяву про те, що він не заперечує проти зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, котру завірив приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Козоріз Р. В. (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64, 77, 157,158,169, 174, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя