АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/988/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_7 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2017 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_8, як правонаступника ОСОБА_9 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 04.08.2006 року ОСОБА_9 уклала договір № б/н за яким отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник не виконав зобовязання належним чином, тому станом на 30.09.2016 року має заборгованість 25 587,63 грн., яка складається:

-3107,20 грн. - заборгованість за кредитом;

-18094,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2691,69 грн. заборгованість за пеню та комісією;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-1194 грн. штраф (процентна частина).

У звязку з чим банк просив суд стягнути з ОСОБА_9 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 25 587,63 грн., судові витрати у розмірі 1 378 грн.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.02.2017 року у звязку зі смертю ОСОБА_9 до у часті у справі як відповідача було залучено ОСОБА_8

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.02.2017 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.02.2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити повністю.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_8, як правонаступника ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції прийшов до висновку, що банком не надано розрахунку боргу станом на день смерті боржника ОСОБА_9, 27.05.2014 року, так як у результаті спадкування до спадкоємця переходять лише права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Також позивач не надав даних про вартість спадкового майна та строку закінчення дії картки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.08.2006 року ОСОБА_9 отримала кредит у сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладені кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Факт укладення кредитного договору між сторонами підтверджується заявою позичальника від 04.08.2006 року, відповідно до якої відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами які викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/paqes/70/, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_9 взяті на себе зобовязання по кредитному договору від 04.08.2006 року не виконала.

Згідно довідки Озірянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 16 від 13.12.2016 року ОСОБА_9 померла 27.05.2014 року.

Відповідно до інформації, наданої Звенигородською районною держаною нотаріальною конторою № 2647/01-16 від 13 грудня 2016 року спадкова справа після смерті ОСОБА_9, яка померла 27.05.2014 року, заведена в даній нотаріальній конторі за заявою її чоловіка ОСОБА_10. Інші спадкоємці з заявами не звертались. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до інформації, наданої Звенигородською районною держаною нотаріальною конторою № 2687/01-16 від 21.12.2016 року, ОСОБА_10 помер 04.04.2016 року. З заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлого ОСОБА_8 Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтво про прийняття спадщини не видавалося.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначені ст. 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входить до складу спадщини.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Як роз'яснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Тобто, спадкоємці зобов'язані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зауваження суду, про відсутність розрахунку заборгованості на день смерті ОСОБА_9 та вартість спадкового майна, не були взяті банком до уваги та не надана відповідна інформація суду.

Крім того, відповідно до частини 3 статт1 1281 ЦК України визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Настання строку вимоги є кінцевий термін повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження строку дії кредитної картки померлої ОСОБА_9 та початку строку вимоги.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_8 прийняла спадщину, але свідоцтва про право на спадщину не отримувала, на запит суду нотаріальна контора не повідомила про вартість спадкового майна в звязку з відсутністю в них даних про вартість спадкового майна, а сам позивач не вжив жодних дій на встановлення вартості спадкового майна. Доводи в апеляційній скарзі про те, що померлі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 десь проживали і могли мати у власності нерухоме майно є припущенням, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також позивачем не доведено звернення ним з позовом до спадкоємця в річний термін з часу настання вимоги за кредитним договором.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення згідно наданих позивачем доказів.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_7 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2017 року - відхилити, а заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :