АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1231/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/462/К/17 Чайкіна О.В.
Категорія № 59 (1) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі - КПТМ «Криворіжтепломережа») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, який під час розгляду справи доповнював та уточнював, останній раз 15.07.2016 року (а.с. 32) та просив суд визнати дії КПТМ «Криворіжтепломережа» неправомірними, зобов'язати відповідача списати незаконно нараховану заборгованість, стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір та стягнути 30000 грн. моральної шкоди

В обґрунтування позову зазначив, що у вересні 2009 року, згідно поданої заяви і на підставі розробленого технічного проекту , в його квартирі було відімкнене централізоване опалення, про що було складено відповідний акт, однак відповідач продовжує проводити нарахування суми заборгованості, не зважаючи на той факт, що до його квартири тепло не подається.

Просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги та визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати здійснити списання суми боргу, яка, на його думку, була нарахована незаконно.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

На думку позивача, судом не враховано те, що він, як споживач, має право відмовитись від централізованого опалення, тим більше, що договору між ним та відповідачем не укладено.

Також зазначає, що його права порушені, оскільки, забороняється примушувати споживача купувати непотрібні йому послуги у вигляді централізованого опалення і споживач повинен щомісячно здійснювати оплату за фактичну теплову енергію, яку він не отримує.

Вважає, що право споживача на звільнення від сплати за послуги у разі їх ненадання, передбачено п.п. 13, 16 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, яким передбачено, що підставами для розірвання договору може бути зникнення потреби в отриманні послуги, або відмова споживача від користування послугою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 зазначив, що з вересня 2009 року не користується послугами централізованого опалення, які надає відповідач, оскільки, згідно поданої заяви та розробленого технічного проекту, в його квартирі було відімкнене централізоване опалення, однак, відповідач, незважаючи на той факт, що до його квартири не подається тепло, продовжує нараховувати заборгованість за послуги опалення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив в необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від з 05 жовтня 1998 року, зареєстрованому на Товарній біржі «Криворізька», є ОСОБА_5 (а.с. 48).

Сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, однак договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між ним та КПТМ «Криворіжтепломережа» не укладався, однак теплова енергія у квартиру позивача подавалась, тобто ОСОБА_2 знаходиться у фактичних договірних відносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа».

Таким чином, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (надалі - Правила).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно зі ст. 1 даного Закону, споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановлених законом чи договором розмірах. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг із теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тобто, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору про на постачання комунальних послуг з споживачем, як це передбачено ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звільняє останнього щодо обов'язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України. Тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що він, як споживач, має право відмовитись від централізованого опалення, тим більше, що договору між ним та відповідачем не укладено.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з протоколу № 13 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 07.05.2009 року від 15 травня 2009 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, позивач ОСОБА_2 подав заяву про влаштування в його квартирі додаткового індивідуального опалення (газовий котел) та відключення квартири від системи централізованого опалення, у зв'язку з чим було рекомендовано ОСОБА_2 отримати згоду власників квартир на влаштування індивідуального опалення, отримати технічні умови від постачальників газу, тепла, холодної води, замовити в проектній організації, яка має відповідні ліцензії, проект індивідуального опалення, скласти акт про відключення приміщень від мереж централізованого опалення, після чого він має право внести зміни до діючого договору по нарахуванню першої ставки двоставкового тарифу з послуги теплопостачання (а.с. 44).

07 вересня 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до КПТМ «Криворіжтепломережа» з заявою про складання акту про відключення його квартири від централізованого опалення (а.с. 2), а 21 вересня 2009 року звернувся до відповідача зі скаргою, в якій зазначив, що 14.09.2009 року контролерами КПТМ «Криворіжтепломережа» було складено акт про відключення його квартири від опалення, однак другий екземпляр даного акту йому видано не було (а.с. 3).

Як вбачається з листа КПТМ «Криворіжтепломережа» від 28.12.2015 року, власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 було роз'яснено порядок нарахування оплати за послуги з централізованого опалення та зазначено, що у зв'язку з несплатою в повному обсязі сум, нарахованих за послуги теплопостачання, утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2015 року становить 16575,53 грн. (а.с. 5).

Відповідно до ст. 152 ЖК України, переобладнання жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради. При цьому, вказані закони встановлюють лише загальні правила та визначають права та обов'язки суб'єктів правовідносин у сфері споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до пункту 25 Правил, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно п.п. 25, 26, 30 п. 3 Правил № 630, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено змінидо наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних доказів, а саме - відповідної проектної документації на підтвердження факту відключення його квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що його права порушені, оскільки, забороняється примушувати споживача купувати непотрібні йому послуги у вигляді централізованого опалення і він має право, як споживач, на звільнення від сплати за послуги у разі їх ненадання, як безпідставні.

Колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що наявна копія одного (титульного) аркушу робочого проекту реконструкції системи опалення приміщення квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47), не може бути належним та допустимим доказом відключення квартири ОСОБА_2 від мереж централізованого опалення у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «По теплопостачання», місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил № 630, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

На думку колегії суддів, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг відповідачем, а тому КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а позивач зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2, оскільки останнім обрано неправильний спосіб захисту свого права, оскільки такий спосіб захисту, як списання заборгованості за послуги з теплопостачання з особового рахунку в судовому порядку, законодавством України не передбачений. При цьому, наявність чи відсутність заборгованості встановлюється під час розгляду справи про стягнення такої заборгованості.

Також, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про зобов'язання відповідача списати незаконно нараховану заборгованість.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

Л.В. Митрофанова