АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2554/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа: заступник директора ДП «НЕК «Укренерго» - директор відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» ОСОБА_3 про визнання наказу ОСОБА_2 від 25 червня 2015 року №243 К недійсним у частині визначення строку, скасування наказу про звільнення від 25.09.2015 року №382 К, поновлення на роботі ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа: заступник директора ДП «НЕК «Укренерго» - директор відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» БіндВячеслав Євгенович про визнання наказу ОСОБА_2 від 25 червня 2015 року №243 К недійсним у частині визначення строку, скасування наказу про звільнення від 25.09.2015 року №382 К, поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він працював в ОСОБА_2 з 24 жовтня 2001 року на посаді юрисконсульта 2 категорії юридичної групи, а з 10 травня 2002 року на посаді начальника юридичного відділу. 09 липня 2014 року у звязку зі створенням відділу правового супроводження загальних питань та майнових відносин його було переведено на посаду заступника начальника цього відділу. 25 червня 2015 року його було переведено на посаду начальника відділу майнових відносин строком на 3 місяці. 25 вересня 2015 року він був звільнений у звязку із закінченням строку трудового договору.

Вважає таке звільнення незаконним, оскільки його робота мала постійний характер та була основною, він бажав продовжувати трудові відносини з адміністрацією на посаді начальника відділу майнових відносин безстроково.

У звязку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати наказ ОСОБА_2 від 25.06.2015 року № 243 К недійсним у частині встановлення строку трудового договору і вважати його укладеним на невизначений строк. Поновити його на посаді начальника відділу майнових відносин ОСОБА_2 з моменту звільнення 25.09.2015 р. Скасувати наказ про звільнення від 25.09.2015 р. № 382 К. Скасувати запис в трудовій книжці БТ II № 3443962 за № 20 від 25.09.2015 року. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, що складає 342 робочих дні, в сумі 189 160,20 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині його поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати.

В судовому засіданні представник відповідача ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» вимоги позову не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначила, що у звязку зі зміною організаційної структури ОСОБА_2 та створенням замість юридичного відділу відділ правового супроводження загальних питань та майнових відносин, позивача по справі було переведено 09.07.2014 року на підставі його заяви, з посади начальника юридичного відділу, на посаду заступника начальника відділу правового супроводження загальних питань та майнових відносин. В подальшому в ОСОБА_2 знов відбулись зміни організаційної структури, посада заступника начальника відділу правового супроводження загальних питань та майнових відносин була виведена зі штатного розпису, та замість відділу правового супроводження загальних питань та майнових відносин було створено відділ правового забезпечення та відділ майнових відносин. Позивач по справі виявив бажання перейти на посаду начальника відділу майнових відносин. 25.06.2015 року позивачу по справі було вручено під розпис попередження про припинення трудового договору у звязку зі скороченням штату підприємства та повідомлено, що посада, яку він обіймає (заступник начальника відділу правового супроводження загальних питань та майнових відносин) підлягає скороченню і він повинен обрати посаду з наданого переліку вакантних посад, яку він бажає зайняти. Позивач з усього переліку запропонованих вакантних посад вибрав посаду, на яку його погодили лише на 3 місяці, хоча мав можливість вибору іншої (не керівної) посади по безстроковому трудовому договору. В звязку із закінченням 25.09.2015 року строку строкового трудового договору, позивача наказом ОСОБА_2 № 382 К від 25.09.2015 р. було звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та виплачено компенсацію за 30 календарних днів невикористаної відпустки. Відповідач по справі не повинен був пропонувати позивачу інше місце роботи, так як позивач працював на умовах укладеного строкового трудового договору та не підпадав під категорію працівників, яких згідно вимог чинного законодавства не можливо звільнити за п. 2 ст. 36 КЗпП України та яким роботодавець в обовязковому порядку повинен запропонувати місце роботи.

В судовому засіданні представник третьої особи, заступника директора ДП «НЕК «Укренерго» директора відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» БіндаВячеслава Євгеновича заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні.

Від ОСОБА_3 до суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначається, що ОСОБА_2 є відокремленим підрозділом державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» основним завданням якої є забезпечення функціонування енергосистеми ОСОБА_2 регіону (Харківської, Полтавської та Сумської області), як складової обєднаної енергетичної системи України. Відповідно до п. 3.2. Положення «ОСОБА_2 електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в своїй діяльності підпорядкована ДП «НЕК «Укренерго» та керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної ради України, актами президента та Кабінету Міністрів України, наказами уповноваженого органу управління та інших центральних органів виконавчої влади, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, міжнародними стандартами, статутом ДП «НЕК «Укренерго» та Положенням «Про відокремлений підрозділ «ОСОБА_2 електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, звільнення позивача на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України, відбулось із додержанням вимог діючого законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24 жовтня 2001 року працював в ОСОБА_2 на посаді юрисконсульта 2 категорії юридичної групи, а з 10 травня 2002 року на посаді начальника юридичного відділу (а.с.6).

Наказом ОСОБА_2 електроенергетичної системи від 09.11.2007 р. № 489 «Про підвищення відповідальності керівників за підбір кадрів» установлено, що, особи, які є кандидатами на керівні посади ОСОБА_2 електроенергетичної системи, проходять в обовязковому порядку співбесіди з відповідними керівниками ДП «НЕК «Укренерго», кандидати на посади начальників служб і відділів МЕМ проходять в обовязковому порядку співбесіди з відповідними керівниками ОСОБА_2

09 липня 2014 року позивач написав заяву на імя директора ОСОБА_2 про переведення його на посаду заступника начальника відділу правового супроводження загальних питань та майнових відносин з 09.07.2014 р. На підставі його заяви був виданий наказ (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 09.07.2014 р. № 164 К (а.с.30).

Відповідно до п. п. 1.2. п. 1, п. п. 6.1.2. п. 6 положення про відокремлений підрозділ «ОСОБА_2 електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», затвердженого виконуючим обовязки директора ДП «НЕК «Укренерго» ОСОБА_4 27.04.2015 р., північна електроенергетична система є відокремленим підрозділом державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» і створена відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 02 липня 1998 року № 107 «Про створення відособлених структурних одиниць державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Заступники керівника, головний диспетчер, головний інженер, головний бухгалтер та їхні заступники, начальник структурних підрозділів ОСОБА_2 призначаються на посади наказом керівника ОСОБА_2 за погодженням з ДП «НЕК «Укренерго» та звільняються з роботи керівником ОСОБА_2 згідно з чинним законодавством України.

Наказом заступника директора державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» ОСОБА_5 від 25.05.2015 р. № 130 «Про запровадження штатного розпису та скорочення штату працівників ОСОБА_2» у звязку із запровадженням з 15.04.2015 р. наказом ОСОБА_2 від 14.04.2015 р. № 96 нової організаційної структури, змінами в організації виробництва і праці та скороченням штату, з метою приведення штатного розпису у відповідність до затвердженої структури наказано з 02.06.2015 р. запровадити затверджений директором ДП «НЕК «Укренерго» штатний розпис ОСОБА_2

Начальнику ВКіСП ОСОБА_6 наказано попередити письмово працівників, посади яких скорочуються, про наступне вивільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням штату згідно з додатком до цього наказу (а.с.21).

26 травня 2015 року за № 2082/01 41 на адресу в. о. директора ДП «НЕК «Укренерго» ОСОБА_4 направлений лист, в якому заступник директора ДП «НЕК «Укренерго» директор ОСОБА_2 ОСОБА_5 просить погодити призначення на посаду начальника відділу майнових відносин відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» ОСОБА_1, заступника начальника відділу правового супроводження загальних питань і майнових відносин відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (а.с.22).

Від виконуючого обовязки директора ДП «НЕК «Укренерго» ОСОБА_4 на адресу заступника директора ДП «НЕК «Укренерго» директора відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» ОСОБА_5 надійшов лист «Про погодження призначення на посаду» від 23.06.2015 р. № 01/01 7 2/7107, в якому погоджується призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу майнових відносин відокремленого підрозділу «ОСОБА_2 електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» строком на 3 місяці (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 23 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Матеріали справи свідчать, що 25 червня 2015 року ОСОБА_1 особисто під розпис було вручено попередження про припинення трудового договору у звязку зі скороченням штату підприємства, в якому зазначається, що у звязку зі скороченням штату на підставі наказу Північної EC від 25.05.2015 р. № 130, посада, яку ОСОБА_1 обіймає, підлягає скороченню (а.с.24).

Згідно з наказом ДП «НЕК «Укренерго» від 12.10.2007 р. № 404 К призначення на керівні посади потребує погодження з ДП «НЕК «Укренерго». 26.05.2015 р. на адресу ДП «НЕК «Укренерго» направлено лист № 2082/01 41 про погодження його кандидатури на посаду начальника відділу майнових відносин.

29 травня 2015 року ОСОБА_1 було написано заяву про переведення з 02.06.2015 р. на посаду начальника відділу майнових відносин. Листом ДП «НЕК «Укренерго» № 01/01 7 2/7107 від 23.06.2015 р. його призначення на посаду начальника відділу майнових відносин погоджено строком на 3 місяці. У разі його відмови на переведення на вищезазначену посаду строком на 3 місяці, як зазначено у листі, йому було доведено до відома, що після закінчення двохмісячного терміну з дня отримання ним цього попередження трудовий договір з ним може бути припинено у звязку зі скороченням штату відповідно до статті 49 2 КЗпП за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. 24 серпня 2015 р. ОСОБА_1 було ознайомлено з переліком вакантних посад.

25 червня 2015 року ОСОБА_1 особисто написав заяву про переведення його на посаду начальника відділу майнових відносин з 25 червня 2015 року строком на три місяці (а.с.26).

25.06.2015 р. був виданий наказ (розпорядження) про переведення на іншу роботу ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 25.06.2015 р.

Відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема закінчення строку ( пункт 2 і 3 статті 23 КЗпП України).

Наказом № 382 К (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) звільнено 25.09.2015 р. ОСОБА_1 начальника відділу майнових відносин у звязку із закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України з виплатою компенсації за 30 к/дн. Відпустки (а.с.28).

Згідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, суди зобов'язані з'ясувати, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу посаду.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позивача було звільнено з посади начальника відділу майнових відносин на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що його робота на посаді начальника відділу майнових відносин за своїм характером є постійною, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки він власноруч 25.06.2015 року погодив про переведення його на посаду начальника відділу майнових відносин з 25 червня 2015 року строком на три місяці.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що заяву 25.06.2015 року він написав особисто, однак, під тиском.

При цьому будь-яких доказів того, що ця заява написана ним під тиском, позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді