У х в а л а

іменем україни

01 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

ЛеванчукаА.О.,

СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відшкодування збитків, завданих неправомірними діями, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ГУПФУ в Чернігівській області при призначенні їй пенсії в березні 2010 року було протиправно занижено її розмір на 1 885,44 грн, а при перерахунку пенсії в грудні 2012 року було протиправно занижено її розмір на 1 731,52 грн, у зв'язку з чим позивач щомісяця недотримувала належні їй суми пенсії і не отримувала доходу, який би мала у разі, якби її право на отримання пенсії в установленому законом розмірі не було порушено відповідачем.

Позивач вважає, що їй завдана матеріальна шкода, яка полягає не лише у неотриманні відповідних сум пенсії, а і в неотриманні доходу, який би вона отримала при зберіганні грошових коштів на депозиті у банківській установі і на який вона розраховувала при виході на пенсію. Факт реальної можливості отримання збереженні грошових коштів на депозитному рахунку підтверджується наявними договорами банківського вкладу, укладеними після отримання заборгованості з виплати пенсії.

У результаті протиправних дій відповідача за період з 01 квітня 2013 року по 22 березня 2016 року позивачу завдані матеріальні збитки у вигляді не отриманих доходів (упущеної вигоди) в розмірі 28 241,55 грн, яку позивач просила стягнути з відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_4 без врахування доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 31грудня 1996 року № 1592 та щодо врахування додаткових видів грошовогозабезпечення не за останньою штатною посадою, а за останні 24 місяціслужби; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугуроків, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 31грудня 1996 року№ 1592 починаючи з 27березня 2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2013 року було відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України б Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року вказану постанову суду було скасовано та ухвалено нову, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_4, проведеного на виконання постанови КМУ від 23 квітня 2012 року №355 із змінами, внесеними постановою КМУ від 15 жовтня 2012 року № 952, без урахування довідки Державної Податкової Служби в Чернігівській області від 25 квітня 2013 року №05/645-043; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_4, проведеного в грудні 2012 року на виконання постанови КМУ від 23 квітня 2012 року № 355 зізмінами, внесеними постановою КМУ від 15 жовтня 2012 року №952, без урахування перерахунку, проведеного на виконання постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 лютого 2011 року; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 21 грудня 2012 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 відповідно до постанови КМУ від 23 квітня 2012 року № 355 із змінами, внесеними постановою КМУ від 15 жовтня 2012 року № 952 із урахуванням угрошовому забезпеченні доплати, яку ОСОБА_4 отримувала за службу 20 і більше років на посадах слідчих відповідно до п.8 постанови КМУ № 1592 від 31 грудня 1996 року та з урахуванням перерахунку, проведеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року, з врахуванням виплачених за вказаний період коштів.

Постановою Вищого адміністративного суду України відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_4 указувала на те, що неправомірними діями, які визнані судом неправомірними їй було призначено пенсію в розмірі меншому, ніж це передбачено законом, у результаті чого їй завдано матеріальні збитки у вигляді недоотриманих доходів (упущеної вигоди) в розмірі 28 241,55 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1, ч. 4 ст. 22 ЦК України доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) є збитками, відшкодування яких за рішенням суду в силу ст. 16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, ураховуючи наведене суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

О.В. Ступак