АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/427/2017 Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Поливач Л.Д., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко ОлегАнатолійович про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, у якому просить;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень (в літ. А) загальною площею 70,8 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений 24 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А., реєстровий №2986;

- витребувати нежилі приміщення (в літ. А), групу приміщень №2, загальною площею 83,8 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з чужого незаконного володіння ОСОБА_3

Вимоги обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2011 року помер його батько ОСОБА_9, якому за життя на праві власності належали нежилі приміщення з №1 по №9 (групи приміщень №2) (в літ. А) загальною площею 70,80 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті батька.

У процесі оформлення спадщини ОСОБА_5 довідався, що 24 жовтня 2011 року ОСОБА_6 (чоловік ОСОБА_7.), діючи на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_9, продав ці приміщення ОСОБА_7 (дочка ОСОБА_9.) Оскільки на час укладення цього договору довіритель помер, довіреність втратила свою чинність і довірена особа не мала право вчиняти правочин, ОСОБА_5 просить визнати цей договір недійсним.

15 травня 2012 року ОСОБА_7 відчужила ці приміщення на користь свого сина ОСОБА_3, який є фаховим юристом, йому було достеменно відомо про смерть діда. При цьому зазначає, що ОСОБА_3 здійснив перепланування цих приміщень, внаслідок чого їх площа збільшилась до 83,8 кв.м.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень (в літ. А) загальною площею 70,8 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений 24 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А., реєстровий №2986; витребовано нежилі приміщення (в літ. А), групу приміщень №2, загальною площею 83,8 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 Стягнуто з з кожного із відповідачів по 2296,06 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що про обставини, викладені у позові, йому не було відомо, він є добросовісним набувачем; довірена особа зберегла свої повноваження і після смерті довірителя.

Посилається на те, що внаслідок проведеної ним реконструкції (не перепланування) приміщення площею 70,8 кв.м перестало існувати і виник новий об»єкт нерухомого майна.

Посилається на помилковість висновків суду, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони ґрунтуються на вимогах закону, спірний правочин вчинено на підставі довіреності, повноваження за якою були припинені у зв»язку із смертю довірителя, а поліпшення майна не є перешкодою у захисті права. Щодо заяви ОСОБА_3 про пропуск ОСОБА_5 строків позовної давності, суд зазначив, що ОСОБА_3 не доведено таких обставин.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

З матеріалів справи убачається та судом першої інстанції установлено, що 10 жовтня 2011 року помер ОСОБА_9

24 жовтня 2011 року між ОСОБА_9 (продавець), в інтересах якого на підставі довіреності (її дублікату) діяв ОСОБА_10, та ОСОБА_7 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв нежилі приміщення (в літ. А) загальною площею 70,80 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. та зареєстровано в реєстрі за №2986

15 травня 2012 року між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень щодо цього ж об»єкту нерухомого майна. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. та зареєстровано в реєстрі за №961.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництвом є делегування у встановленому законом порядку довіреній особі певних відповідних прав, якими наділений сам довіритель для реалізації його інтересів, прав та свобод, тобто волі та волевиявлення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Законодавство встановлює можливість збереження повноважень представника після смерті довірителя лише з метою ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків (п.6 ч.1 ст.248 ЦК України).

Укладений 24 жовтня 2011 року між ОСОБА_9 (продавець), в інтересах якого на підставі довіреності (її дублікату) діяв ОСОБА_10, та ОСОБА_7 (покупець) договір купівлі-продажу нежилих приміщень не містить ознак та особливостей, відповідно до п.6 ч.1 ст.248 ЦК України за яких представництво могло бути збережено.

При цьому з матеріалів справи також убачається, що позивач та ОСОБА_7 є братом та сестрою, між ними існує спір з приводу спадкового майна, що залишилось після смерті батька.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про збереження представництва і після смерті довірителя є помилковими та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 с.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Внаслідок смерті особи припинилась життєдіяльність організму, у зв»язку із чим представник за довіреністю неспроможний реалізовувати делеговані йому права в інтересах довірителя, оскільки воля та волевиявлення відсутні.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Вибуття майна з володіння спадкодавця унаслідок укладення правочину від його імені та в його інтересах після його смерті кореспондується із п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, оскільки майно вибуло без волі власника.

Суд першої інстанції послідовно та всебічно дослідив вказані обставини, послався на відповідні норми матеріального права та колегія суддів з такими висновками погоджується.

Доводи апеляційної скарги, що внаслідок реконструкції перестало існувати спірне майно та виникло нове є безпідставними та не підтверджені матеріалами справи.

Доводи в частині застосування строків позовної давності відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріали справи не містять відомостей про обізнаність позивача про факт вчинення оспорюваного правочину поза межами строків позовної давності. Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності викладені повно, логічно та послідовно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді Л.Д. Поливач

Є.В. Болотов