АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти щомісяця на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2500 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Справа №756/6083/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/4265/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва змінено, а саме виключено з резолютивної частини рішення посилання суду на те, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1500 гривень. В решті рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаного вище судового рішення позивач ОСОБА_3 подала на виконання до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчий лист №2/756/3030/14 виданий Оболонським районним судом м. Києва 20 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1500 гривень.

Відповідно до судового рішення Оболонського районного суду м. Києва та рішення Апеляційного суду м. Києва яке вступило в законну силу 03 лютого 2015 року, він сплачував на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1500 гривень з лютого 2015 року по червень 2016 року включно та вважав свій обов'язок по сплаті цих аліментів повністю виконаним.

Але 10 серпня 2016 року він отримав лист з Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому знаходились Довідка - розрахунок заборгованості по аліментам за період 3 01 травня 2015 року по 01 липня 2016 року, згідно якої державним виконавцем було визначено заборгованість перед ОСОБА_3 в розмірі 15000 гривень та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 липня 2016 року за ВП № 46726764, відповідно до якої - накладено арешт на все його майно у межах суми звернення 15000 гривень.

З проведеним державним виконавцем розрахунком заборгованості він не погоджується та вважає його незаконним та відповідно прийняту державним виконавцем постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 липня 2016 року за ВП № 46726764 незаконною та такою що підлягає скасуванню оскільки, відповідно до загальних засад цивільного судочинства судове рішення підлягає виконанню з моменту вступу у законну силу відповідно до ст. 223 ЦПК України. В даному випадку судове рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1500 гривень вступило в законну силу 03 лютого 2015 року і саме з даного часу повинне виконуватися, оскільки в судовому рішенні не зазначено будь якого іншого часу чи дати з якого повинні були б стягуватися згадувані у рішенні періодичні платежі (аліменти) на користь ОСОБА_3 на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Не дивлячись на це, державним виконавцем в порушення вимог зазначених в частині другій статті 19 Конституції України, вийшовши за межі судового рішення, незаконно проведено розрахунок заборгованості починаючи з травня 2014 року, хоча в судовому рішенні чи виконавчому листі вказівок стягувати заборгованість по щомісячним платежам з травня 2014 року відсутні.

Вважав, що будь-якої заборгованості за ВП № 46726764 у нього не має, а рішення суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1500 гривень виконані в повному обсязі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві скласти новий розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, а саме за період з 03 лютого 2015 року по теперішній час.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити ухвалу суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги про визнання дій державного виконавця в частині винесення постанови про скасування постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони його відчуження та постановити нову про задоволення скарги ОСОБА_2 в повному обсязі. При цьому посилається на те, що судом порушено норми процесуального права.

Зокрема, зазначає про те, що суд першої інстанції окрім доводів самого ОСОБА_2 щодо відсутності заборгованості по аліментах, мав можливість сам встановити цей факт дослідивши матеріали виконавчого провадження, або зобов'язати державного виконавця здійснити для суду новий розрахунок за період з 03 лютого 2015 року по теперішній час безпосередньо при судовому розгляді скарги на його дії.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ВДВС Шевченківського ВДВС м. Києва ТУГУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (т.3 а.с.218), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти щомісяця на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 2500 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року було змінено рішення,

а саме виключено з резолютивної частини рішення посилання суду на те, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1500 гривень. В решті рішення суду залишено без змін.

03 березня 2015 року старшим державним виконавцем Мороз Л.Є. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/756/3030/14 виданого Оболонським районним судом м. Києва 20 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1500 гривень.

З довідки-розрахунку заборгованості аліментів за період з 01 травня 2014 року по 01 липня 2016 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 складає 15000 гривень.

Постановою головного державного виконавця Мороза Л.Є. від 29 липня 2016 року накладено арешт на все майно ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення - 15000 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦПК України, рішення Оболонського районного суду м. Києва вступило в силу після розгляду справи апеляційним судом 03 лютого 2015 року.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 частково та зобов'язуючи державного виконавця скласти новий розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментам на утримання ОСОБА_3, з моменту набрання рішення Оболонського районного суду м. Києва з 03 лютого 2015 року по теперішній час, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги в частині скасування постанови державного виконавця про накладення арешт на майно боржника та заборони його відчуження, оскільки саме після складання розрахунку заборгованості буде відомо про наявність заборгованості по аліментам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення скарги про скасування постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження є правильним .

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: