Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/518/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 В. В.
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки. 05.04. 2017 року колегією суддів апеляційного суду Кіровоградської області у складі : ОСОБА_2- головуючого, суддів: Потапенка В.І., Франко В.А. апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2016 року залишено без змін. Вважаю , що при розгляді даної справи , колегією суддів неправильно застосовано норми матеріального права та процессуального права , що призвело до залишення в силі незаконного рішення суду першої інстанції, а тому відповідно до ст. 19 ЦПК України викладаю свою окрему думку.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2016 року позов задоволено . ОСОБА_4 , який не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення, яке оскаржується порушує його права, оскільки на даний час земельна ділянка, яка є предметом спору, перебуває у його власності і дане рішення стосується його прав та інтересів на нерухоме майно земельну ділянку.
Вважаю , що відхиляючи апеляційну скаргу та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін , колегією суддів не було враховано наступне. Способи захисту захисту цивільних прав та інтересів визначено у ст. 16 ЦК України . Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Спеціальним законом , який регулює правовідносини сторін по оренді землі є Закон України «Про оренду землі». Такого способу захисту , який обрано позивачем визнання переважного права на поновлення договору оренди землі зазначений Закон не містить. За змістом ст. 33 Закону № 161-XIV по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків.
З огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України; статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст. 33 Закону № 161-XIV, на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання договору оренди укладеним на новий строк.
Таким чином обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачено діючим законодавством і задоволенню не підлягає. Посилання в ухвалі на те, що позивач правильно послався на норми матеріального права зокрема статтю 16 ЦК України, частину 3 статті 152 ЗК України, які дають йому право звертатись до суду за захист його порушеного права вважаю помилковим.
Також вважаю неправильним висновок колегії стосовно того , що оскаржуване рішення ніяким чином не порушує прав ОСОБА_4 Як зазначив останній , земельна ділянка щодо якої порушено спір перебуває в нього у власності і законність набуття такого права позивач оскаржує у суду. Оскільки рішення суду, відповідно до ст.. 14 ЦПК України підлягає обов»язковому виконанню , то у випадку залишення такого рішення у силі , без дослідження судом процедури дотримання положень ст.. 33 Закону України «Про оренду землі» є фактичним вирішенням цього спору по суті.
Також слід зазначити , що відсутність у апеляційній скарзі посилання на те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту цивільного права не є перешкодою для реалізації апеляційним судом положень ч.3 ст. 303 ЦПК України .
Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Потапенко В.І.