АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4680/16-ц Номер провадження 22-ц/786/521/17Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиції» про визнання прилюдних торгів недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиції» про визнання прилюдних торгів недійсними.

В позові посилалась на те, що у 2010 році ВДВС було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису. Після оцінки майна та отримання необхідних документів державний виконавець передав майно спеціалізованій організації ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» для продажу на публічних торгах. ПП «СП «Юстиція» проведено прилюдні торги, результат яких оформлено протоколом № 22/134/13/А-1, та переможцем яких став ОСОБА_3 Вказані торги проведені з порушенням, оскільки її не було повідомлено про їх проведення та оскільки реалізоване на торгах майно 1/2 частина торгового павільйону синьо-білого кольору, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - не було предметом застави.

Просила суд визнати недійсним протокол № 22/134/13/А-1 проведення аукціону, затверджений 30 серпня 2013 року.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиції» про визнання прилюдних торгів недійснимивідмовлено.

З рішенням суду не погодилася позивач ОСОБА_2, яка його оскаржила, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що суд виніс рішення без її участі; вона не погоджується, що торговий павільйон є рухомим майном; їй не було відомо про опис павільйонна; їй не направлялася інформація про оцінку майна, проведення прилюдних торгів, уцінку майна виставленого на торги і тому подібну інформацію, яку виконавча служба зобов'язана була їй надати; також вказує, що предметом застави був автомобіль.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник Київського ВДВС просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважає, що рішення суду ухвалено із дотриманням вимог закону.

Крім того, до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, у яких він також просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, на його думку підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, будучи у порядку встановленому законом повідомлена про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Київського ВДВС, представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються (в редакціях чинних на час виникнення спірних правовідносин) Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 року за № 480/3773, регулюють реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у Київському ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 29716764 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб заборгованості у розмірі 84 616, 45 грн., до складу якого входять:

виконавче провадження № 35709169 з виконання виконавчого листа № 2-1622/2944/12, виданого 29 червня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 16911, 80 грн.;

виконавче провадження № 35196457 з виконання виконавчого листа № 2-1622/2944/12, виданого 29 червня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 169, 12 грн.;

виконавче провадження № 23039853 з виконання виконавчого листа № 2-2756/08, виданого 24 грудня 2008 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 24867, 66 грн.;

виконавче провадження № 38562491 з виконання виконавчого листа № 2-2040/10, виданого 17 серпня 2010 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у розмірі 16958 грн.;

виконавче провадження № 32465206 з виконання судового наказу № 1609/809/12, виданого 19 квітня 2012 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укртелеком» заборгованості у розмірі 479, 73 грн.;

виконавче провадження № 29581539 з виконання судового наказу № 2н-739/08, виданого 25 грудня 2008 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості у розмірі 10874, 74 грн.;

виконавче провадження № 38265207 з виконання судового наказу № 917/125/13-г, виданого 08 квітня 2013 року Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтаваобленерго» заборгованості у розмірі 14 354 грн. (т. 1 ас.с. 59-60).

Судом першої інстанції, також, вірно встановлено, що при примусовому виконанні вказаного зведеного виконавчого провадження (№ 29716764) 22 листопада 2012 року державним виконавцем описано і накладено арешт на майно: 1/2 частину торгового павільйону синьо-білого кольору, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зупинка громадського транспорту, про що складено відповідний акт опису та арешту майна (т.1 а.с. 69-71).

Постановою від 05 грудня 2012 року державний виконавець призначив суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою підготовки звіту про оцінку описаного майна, а саме 1/2 частини торгового павільйону синьо-білого кольору, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 84).

Постановою від 05 грудня 2012 року державним виконавцем призначено суб'єкта оціночної діяльності для здійснення оцінки іншого рухомого майна позивача (т.1 а.с. 84).

Згідно звіту про оцінку майна від 31 січня 2013 року вартість 1/2 торгового павільйону синьо-білого кольору визначена суб'єктом оціночної діяльності у розмірі 18 200 грн. без ПДВ та 21 840 грн. з ПДВ (т. 1 а.с. 89-109).

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» Київським ВДВС стягувачам та боржнику направлено повідомлення про оцінку вказаного майна.

07 лютого 2013 року державним виконавцем описане та арештоване майно - 1/2 частина торгового павільйону передана на реалізацію до ПП «СП «Юстиція» (т. 1 а.с. 131).

Прилюдні торги з реалізації зазначеного майна проводилися двічі: 26 липня 2013 року не відбулися, у зв'язку з чим після уцінки майна торги знову були призначені на 30 серпня 2013 року (т. 1 а.с. 194, 195, 196, 199).

Копія акту уцінки майна від 13 серпня 2013 року направлена державним виконавцем боржнику ОСОБА_2 14 серпня 2013 року (т.1 а.с. 200).

30 серпня 2013 року торги з реалізації 1/2 частини торгового павільйону відбулися, про що ПП «СП «Юстиція» складено відповідний протокол № 22/134/13/А-1, переможцем торгів визначено ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 201).

03 вересня 2013 року державним виконавцем складено акт про реалізацію зазначеного рухомого майна (т. 1 а.с. 202-203).

Проаналізувавши, матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_2 про те, що суд розглянув справу без її участі, і вона не могла надати докази, які не мав її представник не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 38 ЦПК України сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

В судове засідання позивач не з'явилася, проте у засіданні брав участь представник позивача адвокат Болдарев В.Є. Слід звернути увагу, що відповідач не вказує у апеляційній скарзі які саме докази вона мала намір подати до суду першої інстанції та не була позбавлена можливості зазначити їх при зверненні до суду апеляційної інстанції.

Тобто, відсутні підстави вважати, що розгляд справи без участі відповідача призвів до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що торгівельний павільйон, відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України є нерухомим майном не відповідає обставинам справи, згідно акту технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми в експлуатацію від 08 травня 2007 року № 313 (т.1 а.с. 6-7), про що правильно зазначено у рішенні суду.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вищевказаний павільйон має статус нерухомого майна.

Відтак, не ставлять під сумнів правильність рішення суду також доводи апеляційної скарги, що звернення на нерухоме майно повинно було здійснюватися за відсутності у боржника грошових коштів чи іншого рухомого майна.

Посилання позивача, що при реалізації торгівельного павільйону порушено право особи, яка є іншим співвласником є безпідставним виходячи із наступного.

За правилами ч. 1 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Отже, при продажі майна з публічних торгів переважне право інших співвласників не існує.

Доводи ОСОБА_2 про те, що їй нічого невідомо про опис та арешт павільйону, спростовується матеріалами справи, із яких вбачається, та було встановлено судом першої інстанції, що копії актів опису майна позивач отримала при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження під підпис (т. 1 а.с. 81).

Не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції посилання ОСОБА_2 на те, що вона не отримувала інформацію про оцінку майна, уцінку майна виставленого на торги і тому подібну інформацію, яку виконавча служба зобов'язана була їй надати.

Так,ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Київським ВДВС стягувачам та боржнику направлено повідомлення про оцінку майна відповідно до положень ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, боржнику було направлено копію акту оцінки майна від 13 серпня 2013 року.

Щодо посилань на ненадання «і тому подібної інформації» то вказані доводи є необґрунтованими, оскільки не вказують саме яка інформація не була надана боржникові.

Посилання позивача, що вона не була повідомлена про прилюдні торги є безпідставним, вказана обставина була предметом дослідження судом першої інстанції, який прийшов до вірного висновку, що процедура призначення та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна на час проведення оскаржуваних дій регулювалася Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 року за № 480/3773 (далі Порядку).

Пунктом 3.1 вказаного Порядку передбачено, що спеціалізована організація проводить аукціон за заявкою державного виконавця, у якій зазначається початкова ціна майна, що виставляється на аукціон.

Пунктом 3.6 Порядку передбачено, що організатор аукціону не пізніше ніж 15 днів до дня проведення аукціону розміщує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 21 травня 2003 року за № 388/7709 (з послідуючими змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про майно, що реалізується. Оголошення про проведення аукціону має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторного аукціону - не пізніше семи днів з моменту складання акта переоцінки.

На виконання вказаних вимог організатором аукціону 14 серпня 2013 року на відповідному веб-сайті органів Міністерства юстиції України розміщено інформацію про реалізацію 1/2 частини торгового павільйону синьо-білого кольору, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 22, 4 кв.м., дату на яку призначено торги - 30 серпня 2013 року 15-00 (т.1 а.с. 191, 192).

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що вказаним Порядком, Законом України «Про виконавче провадження», та іншими нормативними актами (чинними на виникнення спірних правовідносин) не передбачено обов'язку торгівельної організації повідомляти боржника про призначення торгів з реалізації арештованого рухомого майна.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 також зазначає, що по кредитному договору між нею та банком «Фінанси та Кредит» від 22 червня 2010 року предметом застави був автомобіль, на який і повинно було бути звернено стягнення.

Однак, вказана обставина не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги тому, що як встановлено судом першої інстанції, у зведеному виконавчому провадженні стягувачем є не тільки банк «Фінанси та Кредит», який, як вказує позивач, є заставодержателем заставного майна - автомобіля ЗАЗ, модель 1100247, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, тому за рахунок цього автомобіля вимоги інших стягувачів можуть бути задоволені лише у разі, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателя. Але, позивачем не доведено, що за рахунок автомобіля можливо задовольнити вимоги інших кредиторів.

Крім іншого, судом першої інстанції також вірно встановлено, що зазначений автомобіль перебуває у розшуку (т.1 а.с. 61, 64).

При розгляді даного спору, колегія суддів також звертає увагу, що головна умова, яка повинна бути встановлена судом, для визнання торгів недійсними, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Проте, позивач та її представник не обґрунтували та не надали доказів, яким чином порушення на які вони посилалися вплинули на результати торгів, та яким чином були порушені права ОСОБА_2 при зверненні стягнення на вищевказане рухоме майно.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухваливши рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, ст.ст. 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна