АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5831/13-ц 22-ц/774/5/К/17
Справа № 214/5831/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/5/К/17 суддя Попов В.В.
Категорія № 25 (ІУ) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування збитків заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» ( надалі ПАТ «СК «УНІКА») про відшкодування збитків заподіяних джерелом підвищеної небезпеки. Уточнивши позовні вимоги в їх останній редакції просила на відшкодування завданого їй матеріального збитку стягнути на її користь з відповідача ПАТ «СК «УНІКА» 49500 грн. (з відрахуванням франшизи у розмірі 500 грн.), з відповідача ОСОБА_1 85621 грн. 46 коп., а також 500 грн. на відшкодування франшизи та 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Крім того, просила стягнути на її користь, солідарно з обох відповідачів, понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що 25 грудня 2012 року, о 16 годині, відповідач ОСОБА_1, рухаючись на своєму автомобілі НОМЕР_1 по вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі з боку м-р Артема в напрямку ш. Артем-1 в лівій смузі, в районі опори освітлення №317 виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з належним позивачці автомобілем НОМЕР_2, під її керуванням, внаслідок чого її автомобілю було завдано значних механічних пошкоджень, визначених згідно дослідження судового експерта-автотоварознавця в розмірі 129453 грн. 70 коп., за проведення якого вона сплатила 1500 грн., а також витратила кошти на відправку ОСОБА_1 телеграм з повідомленнями про автотоварознавче дослідження її автомобіля в сумі 167 грн. 76 коп., тобто всього понесла матеріального збитку в розмірі 131121 грн. 46 коп., а також сплатила судовий збір в розмірі 2311 грн. 21 коп.

Між тим, коли під час розгляду справи вона дізналась, що цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахованою в ПАТ «СК «УНІКА» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, у розмірі 50000 грн. за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 500 грн., вона звернулась до страхової компанії з відповідними документами для отримання страхового відшкодування, однак такого не отримала.

Крім того, своїми неправомірними діями ОСОБА_1 завдав ОСОБА_3 моральної шкоди, яку вона обґрунтувала отриманими моральними стражданнями, повязаними з неможливістю експлуатувати свій автомобіль, з неможливістю тривалий час отримати матеріального відшкодування, перебуванням у звязку з цим в негативному емоційно-психічному стані.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_3 49500 грн. у відшкодування матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 85621 грн. 46 коп. у відшкодування матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 500 грн. у відшкодування франшизи, 2311 грн. 22 коп. у рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору, 1500 грн. у рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату за проведення експертизи, а всього стягнути 99932 грн. 68 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що у разі стягнення рішенням суду з нього на користь позивача загальну суму коштів в розмірі 96121,46 грн., суд невірно застосував вимоги ст. 88 ЦПК України та стягнув з нього судові витрати в розмірі 2311,22 грн., в той час як належало би стягувати 956,21 грн. Також ОСОБА_1М, не погодився з визначеним судом першої інстанції до стягнення розміром моральної шкоди, вважає що сума коштів в 10000,00 грн. є значно завищеною та необґрунтовано. Крім того, заявник апеляційної скарги зазначив, що здійснене позивачем відчуження пошкоджено транспортного засобу унеможливило його повторний огляд та проведення авто-товарознавчої експертизи Вважає що факт відчуження вказаного транспортного засобу позивачем свідчить про її недобросовісну процесуальну поведінку. Представник ОСОБА_1 заперечуючи проти позову та на випадок його задоволення заявляв клопотання щодо передання відповідачеві аварійного автомобіля позивача ремонт якого за висновком авто товарознавчої експертизи є недоцільним. Проте на думку ОСОБА_1 суд першої інстанції не взяв до уваги розяснення пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4, де вказано про те, що суд одночасно з відшкодуванням потерпілому вартості майна може за заявою заподіювача шкоди повинен вирішити питання щодо передачі цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Крім того, ОСОБА_1 вважає, висновок авто-товарознавчої експертизи неналежним доказом по справі.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 та представника відповідача ПАт СК "Уніка" в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.Сторони належним чином повідомлені, про час та місце розгляду справи, що підтверджено зворотніми поштовими повідомленнями.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1М, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року, о 16 год. сталася дорожньо-транспортна пригоди (далі ДТП), за участю позивача та відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_3 по вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі з боку м-р Артема в напрямку ш. Артем-1 виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем НОМЕР_2. Унаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина відповідача ОСОБА_1 у скоєному ДТП доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та, постановою про закриття кримінального провадження (а.с.6, 7).

Згідно висновку судового експерта автотоварознавця від 01 квітня 2013 року розмір матеріального збитку заподіяного ДТП власнику транспортного засобу «Hyundai Tucson 2.0» р/н НОМЕР_4 становить 129453,70 грн. (а.с.8-28).

Вартість проведеного авто товарознавчого дослідження автомобіля Хундай становить 1500 грн., що підтверджено рахунком-фактурою №47 від 07 березня 2013 року ( а.с.43).

Згідно страхового полісу №АВ/8217565, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахованою в ПАТ «СК «УНІКА» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, у розмірі 50000 грн. за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 500 грн. (а.с.70).

Звертаючись до суду із позовними вимогами позивач просила суд стягнути заподіяну в результаті ДТП шкоду в межах ліміту відповідальності зі страхової компанії , а решту з винної особи ОСОБА_1 із франшизою та спричинену моральну шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції стягнув зі страхової компанії розмір шкоди в межах ліміту відповідальності, решту розміру збитків із винної особи , франшизу у розмірі 500 грн., та моральну шкоду.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди спричиненої ДТП в межах страхового відшкодування у розмірі 49500 грн., таким, що відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Згідно страхового полісу №АВ/8217565, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахованою в ПАТ «СК «УНІКА» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, у розмірі 50000 грн. франшиза у розмірі 500 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитися стосовно визначеного судом першої інстанції розміру майнової шкоди, що стягнута з винної особи ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхової випадку (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно не обґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом ( рапортом), звітом ( актом) чи висновком про оцінку , виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства , витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 30.2, передбачено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судового експерта № 73/13 від 01 квітня 2013 року вартість матеріального збитку спричиненого власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_5 становить 129453,70 грн. Даний розмір матеріальної шкоди визначений як ринкова вартість транспортного засобу до ДТП., оскільки вартість відновлюваного ремонту є значно вищою, його ремонт проводити недоцільно. ( а.с.15).

За клопотанням представника відповідача ухвалою апеляційного суду дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу для визначення залишкової вартості транспортного засобу після ДТП .

Висновком експерта авто товарознавця №211/16 від 18 жовтня 2016 року, ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson 2.0», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 із врахуванням пошкоджень після ДТП станом на 11 грудня 2013 року становить 37286,41 грн. ( а.с. 2-10 том2 ).

З урахуванням вищезазначених висновків судового експерта та вартості пошкодженого у ДТП транспортного засобу до та після зіткнення, та стягнутого страхового відшкодування матеріальна шкода заподіяна власнику «Hyundai Tucson 2.0», позивачу у справі ОСОБА_3, яка перевищує розмір страхового відшкодування та підлягає стягненню з винної особи становить 42667,29 грн., виходячи з розрахунку 129453,70 грн. 49500 - 37286,41 грн = 42667,29 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 та ст.1166 ЦК України під майновою шкодою, завданою фізичній особі, яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала , маються на увазі втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Як убачається з матеріалів справи та позовної заяви, для обґрунтування позовних вимог про відшкодування майнової шкоди позивач замовила висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 73/13 від 01 квітня 2013 року, вартість якого становила 1500 грн., що підтверджується рахунком фактурою №47 від 07.03.2013р. ( а.с.43). Тобто, понесла витрати, які знаходяться в причинному звязку із дорожньо транспортною пригодою, які було використано для обґрунтування розміру майнової шкоди та покладений в основу судового рішення.

Дані витрати за своєю правовою природою відносяться до майнових витрат повязаних з дорожньо транспортною пригодою, а тому судом першої інстанції вірно стягнуто витрати за проведення авто товарознавчого дослідження з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача, тому загальний розмір становить 44167,29 грн.

Колегія суддів також звертає увагу на доводи апеляційної скарги в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_3 у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав.

Як розяснено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди « від 31 травня 1995 року № 4 моральної втратою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань.

Розмір компенсації моральної шкоди, колегія суддів визначає з урахуванням роз'яснень наданих п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

З огляду на травми отримані позивачем, у вигляді забія колінного суглоба, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, та пошкодження транспортного засобу , колегія судді проходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди визначений судом першої інстанції у розмірі 10000 грн. є значно завищеним, тому визначений розмір підлягає зменшенню до 5000 грн., що буде достатнім та обґрунтованим, з урахуванням характеру спричинених пошкоджень здоровя позивача, їх тривалості та негативних явищ, що наступили у її житті.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного урахування обставин справи, на неповному дослідженні фактичних обставин, що в порядку п.п.1,2,3 ч.1 ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України суд апеляційної та касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 603,05 грн., за вимоги майнового та немайнового характеру, з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» - 495,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 49500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріального збитку 44167,29 грн., франшизу 500 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 компенсацію понесених судових витрат з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - 495,00 грн., з ОСОБА_1 603,05 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М.Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_7