Провадження № 2/161/682/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 лютого 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат на неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15 190,43 гривень, неустойку (пеню) за кожен день прострочення щомісячних аліментних платежів в сумі 4 644,61 гривень, індексацію в сумі 6 622,16 гривень за період з 18 квітня 2013 року по 30 вересня 2016 року, а всього 26 457,20 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 в розмірі 18 026,24 гривень та судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлений позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 15 190,43 гривень, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_2, в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи із 27 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття (7-8).

Також судом встановлено, що 10 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Другого Відділу ДВС м. Луцьк ОСОБА_6 був складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5, яка станом на 30 вересня 2016 року становить 15 190,43 гривень (а.с. 9).

Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 станом на 30 вересня 2016 року становить 15 190,43 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення даної позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за кожен день прострочення щомісячних аліментних платежів в сумі 4 644,61 гривень, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 196 СК при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як було встановлено судом, що станом на 30 вересня 2016 року, загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 15 190,43 гривень (а.с. 9).

Також судом встановлено, що із вказаного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, позивачем складено розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату ОСОБА_2 аліментів, за період з квітня 2013 року по вересень 2016 року, за кожен місяць окремо, на загальну суму 4 644,61 гривень (а.с. 5).

Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи, що ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей належним чином не виконує. Внаслідок чого в нього мається заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 15 190,43 гривень. Внаслідок чого, ОСОБА_1 набула право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з квітня 2013 року по вересень 2016 року, за кожен місяць окремо, на загальну суму 4 644,61 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення даної позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 індексації в сумі 6 622,16 гривень за період з 18 квітня 2013 року по 30 вересня 2016 року, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Із змісту даних норм права вбачається, що індексація розміру аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 може бути здійснена підприємствами, установами, організаціями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу ОСОБА_2, в даному випадку Другий відділ ДВС міста Луцька.

Однак, як вбачається із письмових матеріалів справи, що розрахунок індексації складений особисто позивачем ОСОБА_1, яка не є особою, уповноваженою на здійснення індексації розміру аліментів в розумінні статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Крім того, як вбачається із самого розрахунку індексації, що останній складений ОСОБА_1, на підставі таких показників, як індекс інфляції та сума заборгованості. Однак, позивачем взагалі не враховано показники індексу споживчих цін та порогу індексації, як це передбачено положеннями 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не є особою, уповноваженою на здійснення індексації розміру аліментів в розумінні статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». А також те, що позивачем при складанні розрахунку взагалі не враховано показники індексу споживчих цін та порогу індексації, як це передбачено положеннями статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, наданий позивачем розрахунок за своєю сутністю та змістом є розрахунком інфляції, однак, не індексації розміру аліментів. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 в розмірі 18 026,24 гривень, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем по справі понесено і документально підтверджено додаткові витрати на дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 29 321,34 гривень (а.с. 11-26).

При цьому судом не приймаються до уваги документально підтверджені витрати на придбання медичних препаратів «Asmenol tabl. powl» та «Montelukast Bluefish» (а.с. 20). Оскільки фіскальні чеки, надані позивачем на підтвердження зазначених витрат, викладені іноземною мовою, без перекладу, що не дозволяє правильно усвідомити та зрозуміти їх зміст.

А також, на думку суду, не є додатковими витратами в розумінні ч. 1 ст. 185 СК України витрати позивача на придбання велосипедів «Tour» та «XC-2;0 26» на загальну суму 12 493,00 гривень. Які, хоч і були понесені в інтересах дітей, однак не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо). Оскільки придбання велосипедів для всебічного фізичного розвитку та загального оздоровлення дітей не свідчить про наявність в ОСОБА_3, ОСОБА_4 здібностей, які для їх розвитку потребують додаткових витрат.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги, та стягнення з відповідача ? частини понесених і документально підтверджених позивачем додаткових витрат на дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 29 321,34 гривень 14 660,67 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Керуючись Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. 185, 196 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат на неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15 190,43 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з квітня 2013 року по вересень 2016 року, на загальну суму 4 644,61 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, одноразово, шляхом покриття фактично понесених витрат в сумі 14 660,67 гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В. Ковтуненко