______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6566/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

02.11.2016 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Одеси 11.09.1987 року. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 11.09.1987 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого народилась донька, яка на теперішній час повнолітня та проживає окремо. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, причиною цього є різні погляди на життя, а також виникаючі між ними сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, втрачено почуття любові та поваги, у звязку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року справу прийнято до провадження суду та призначено судове засідання.

Згодом, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2017 року справу було направлено до Київського районного суду м. Одеси у звязку з тим, що місце реєстрації відповідача територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

Відповідно до ст. 11-1 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду вказана цивільна справа розподілена судді Прохорову П.А.

Ухвалою судді (ОСОБА_3А.) від 10.02.2017 року провадження по справі було відкрито, та призначено судове засідання.

Однак, у звязку з тим, що у головуючого по справі судді Прохорова П.А. припинені повноваження щодо можливості здійснення правосуддя, з метою недопущення перевищення строків розгляду справи, справу було передано для нового автоматизованого розподілу.

Згідно повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Куриленко О.М., у звязку з чим справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій позов підтримала в повному обсязі, наполягала на розірвані шлюбу

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій позов визнав в повному обсязі, розгляд справи просив провести у його відсутність.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 1987 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Одеси було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Арсеньєвою) ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 505, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії ІІ ЖД № 468393.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_2, та жінки ОСОБА_1, й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 551, 20 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223,224, 225, 226, 294 ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112, 113, 161, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований 11.09.1987 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Одеси, актовий запис № 505.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 гривень.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.