№ 336/5199/16-ц
провадження № 2/336/161/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2017 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась 01.09.2016 р. до суду з вищевказаним позовом.

В позові зазначила, що 11.06.2016 р. в результаті порушення правил дорожнього руху (п.10.1 ПДР України) відповідач вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою у справі № 336/3533/16-п від 29.06.2016 р. ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

В результаті вчиненого правопорушення ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, допустила зіткнення з автомобілем позивача «Volkswagen Tiguan», д.н. НОМЕР_2, чим спричинила позивачеві збитки матеріального та морального характеру.

В результаті протиправної поведінки ОСОБА_3 автомобіль позивача було значно ушкоджено, та для його транспортування знадобились послуги евакуатора. Крім того, для подальшої експлуатації транспортного засобу було необхідно здійснити коштовний та тривалий ремонт автомобіля.

Для встановлення дійсної вартості пошкоджень, та проведення необхідного ремонту, позивач вимушена була звернутись до експерта-автотоварознавця, та сплатити відповідну вартість експертизи.

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди № 85/07 від 08.07.2016 р. вбачається, що позивачеві станом на момент проведення експертизи було завдано матеріальної шкоди на суму 127 363,12 грн.

Відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант». На підставі заяви позивача № 198/АК від 15.07.2016 р. ТОВ «СК «Мотор-Гарант» у відповідності до ст.ст.22, 36 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було прийнято рішення від 10.08.2016 р. про виплату страхового відшкодування в розмірі 49 500 грн.

Розмір страхового відшкодування страховиком було зменшено у відповідності до згаданого Закону на суму франшизи 500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, загальна сума майнової шкоди, спричиненої позивачеві ОСОБА_3 становила 129 536,12 грн. (127 636,12 грн. пошкодження авто) + 900 грн. вартості експертизи + 500 грн. сума франшизи, + 500 грн. вартість евакуатора).

З 129 563,12 грн. позивачеві страховиком відшкодовано 49500 грн.

Частина майнової шкоди, що залишилась не відшкодованою, складає 80036,12 грн.

В результаті зіткнення автомобілів з вини відповідача, позивач отримала струс мозку та травму хребта у шийному відділенні, що відображено в медичних документах, складених за наслідками проходження лікування потерпілою ОСОБА_1, що завдало позивачеві фізичного болю та страждань. В результаті отриманого ушкодження здоров»я життя ОСОБА_1 змінилось. Позивачеві довелось лікуватись у стаціонарі лікарні. Крім того, до теперішнього часу потерпіла не може відновитись від отриманих травм: постійно має головні болі, не може в достатній мірі, як до ДТП, повертати шию, нахилятись, відчуває страх від перебування у транспорті. Спричиненою відповідачем ДТП також було змінено й плани сім»ї позивача: у зв»язку з її травмами та реабілітацією сім»я ОСОБА_1 не змогла поїхати у заплановану відпустку. Замість цього позивач проходила лікування, займалась оформленням документів для страховика, ремонтувала свій автомобіль, що знаходився в аварійному стані.

Протиправна поведінка відповідача відобразилась й на роботі позивача, оскільки автомобіль є основним засобом для роботи ОСОБА_1, то позивач була позбавлена можливості займатись бізнесом, поставляти товар до магазинів, що вона робила до ДТП по декілька разів на день. Позивач була позбавлена засобу пересування, оскільки проживає у Запорізькому районі, а працює в м.Запоріжжя, що також вплинуло на мобільність позивача, її роботу та доходи.

Крім того, пересування на громадському транспорті, за час ремонту автомобіля, вплинуло на престиж, ділову репутацію та комфорт позивача.

Посилаючись на ст.ст.16, 22, 23, 1166-1167, 1187-1188, 1194 ЦК України, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 80036,12 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн., а також судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв до суду не подавав, в процесі розгляду справи заперечував проти задоволення позовних вимог, через необґрунтованість сум матеріальної та моральної шкоди, заявлених до стягнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та експерта, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.06.2016 р. о 20-25 год., ОСОБА_3, в м.Запоріжжя по вул..Круговій, 152, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед початком руху не впевнилась в безпеці руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушила вимоги п.п.10.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає.

Вищевикладене підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2016 р. (а.с.5).

У відповідності з ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ТДВ «СК «Мотор-Гарант», у зв»язку з чим страховою компанією 10.08.2016 р. прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. (а.с.22).

Розмір страхового відшкодування страховиком було зменшено у відповідності до згаданого Закону на суму франшизи 500 грн.

Ч.18 ст.9 ЗУ «Про страхування» визначає, що франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно із договором страхування.

Ст.12 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

П.6 ст.36 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування.

На підставі викладеного, суд вважає, що сума франшизи в розмірі 500 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди № 85/07 від 08.07.2016 р., складеного експертом ОСОБА_4 (а.с.6-17), вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2, з технічної точки зору, внаслідок ДТП, в цінах станом на час закінчення виконання експертизи, складає 127636,12 грн.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначені підстави відшкодування майнової шкоди, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені ст. 1192 ЦК України, згідно якої з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, загальна сума майнової шкоди, спричиненої позивачеві ОСОБА_3 становила 129 536,12 грн. (127 636,12 грн. пошкодження авто) + 900 грн. вартості експертизи (а.с.18) + 500 грн. сума франшизи, + 500 грн. вартість евакуатора (а.с.18 зв.).

З 129 563,12 грн. позивачеві страховиком відшкодовано 49500 грн.

Частина майнової шкоди, що залишилась не відшкодованою, складає 80036,12 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного.

П. 3 частини 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому й числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням майна.

П.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", визначено що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3, суд враховує зазначені положення, а також те, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала моральних страждань, була позбавлена можливості тривалий час користуватися автомобілем, витрачати час та зусилля, необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля, що призвело до вимушених змін в її житті та побуті.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, про доведеність вини відповідача ОСОБА_3 у спричиненні позивачеві моральної шкоди, що відповідно до положень ст. 1167 ЦК України є підставою для її стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1

Позивач пов"язує розмір моральної шкоди у тому числі із спричиненими під час ДТП тілесними ушкодженнями. Суд критично оцінює надані в обгрунтування даного твердження медичні документи, оскільки згідно постанови суду від 29.06.2016 р. (а.с.5) в результаті ДТП травмованих не було. Вказана обставина, в силу ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню під час розгляду даної цивільної справи.

При цьому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також те, що позивач зазнала душевних страждань у зв"язку із пошкодженням автомобіля, суд визначає моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

В процесі розгляду справи, представник відповідача заперечуючи проти позову, вважав, що сума матеріальної шкоди завдана позивачу, повинна визначатись згідно звіту № 33 від 24.06.2016 р. (а.с.53-63). Вказаним звітом визначена вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження з врахуванням ПДВ в сумі 65482,81 грн.

Ст.57 ЦПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

При вирішення позову, суд на підставі ст.ст.10, 60 ЦПК України, приймав до уваги висновок № 85/07 від 08.07.2016 р., складений експертом ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Допитаний за клопотанням позивача експерт ОСОБА_4 пояснив, що при складанні висновку використовував нормативні та довідкові джерела інформації, серед яких, зокрема, Методика товарознавчої експертизи та оцінка колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, зареєстрована в Мінюсті 24.11.2003 р. за № 142/5/2092 та Методику визначення обсягу ремонтних дій при встановленні матеріальної шкоди, завданої володільцю КТЗ, зареєстровану 12.09.2014 р. № 0111U003137.

Згідно п.1.9 Методики у випадку необхідності оцінки непошкодженого, укомплектованого КТЗ, яка у окремих випадах може бути складовою процесу встановлення розміру матеріальної шкоди, окрім експертів можуть залучатися оцінщики відповідної спеціалізації («1.3 Оцінка колісних транспортних засобів»). В той же час, аналіз пошкоджень, прийняття рішення відносно необхідних ремонтних робіт (операцій), вирішення інших задач, які передбачають наявність спеціальних технічних знань та є складовою частиною встановлення розміру матеріальної шкоди чи відновлювального ремонту є виключно компетенцією судових експертів, які мають експертну спеціальність 12.2 "Визнання вартості колісних транспортних засобів".

В п.1.11 Методики визначено поняття вартості матеріальної шкоди (реального збитку) вартісне визначення витрат, які несе володілець у випадку пошкодження або розукомплектування КТЗ, з врахуванням фізичного зносу та витрат, які понесе або може понести володілець для відновлення його порушеного права користування КТЗ.

В додатку В «Особливості підходів до виконання ремонту КТЗ», визначені можливі ремонтні дії по відновленню складових в залежності від їх пошкоджень та технічного стану КТЗ, визначено види пошкодження, які потребують заміни деталей. У п.2.25 зазначено, що складна деформація кузовної панелі по периметру її з»єднання з іншими складовими частинами з утворенням зазору (крило переднє фара, бампер; крила передні двері передні) на відстані не більше 15 см від краю складової частини потребує заміни деталі.

Як вбачається з фотознімків, додатних до висновку експерта (а.с.16 зв.), автомобіль позивача в результаті ДТП, окрім іншого отримав загин кута дверей передніх лівих (короблення, порушення форми), прогин нижньої частини.

З наведеного вище, суд дійшов висновку, що висновок експерта, наданий позивачем в обґрунтування позову, складений у відповідності до вищезгаданих Методик, компетентним експертом, а тому суд приймає його до уваги при винесенні рішення про задоволення позову ОСОБА_1

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір, відповідно до суми задоволених позовних вимог грн. 6583,04 грн. (800,36 грн. + 82,68 грн. + 5700 грн.).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 88, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 80 036 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 883,04 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5700 грн., що разом складає 6583,04 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк