Справа № 359/6987/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/808/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 49 04.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з навчанням у розмірі ? частини від його заробітку щомісячно до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08 серпня 1997 року по 20 червня 2006 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_4. Рішенням суду від 12 грудня 2013 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 18 березня 2016 року ОСОБА_4 виповнилося 18 років. ОСОБА_4 навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач самостійно оплачує навчання дочки та утримує її. Однак, розмір заробітку ОСОБА_3 ускладнює повноцінне та належне матеріальне забезпечення ОСОБА_4 Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з відповідача відшкодування вартості оплати навчання, яку потрібно оплатити за навчання за 2015-2016 роки в розмірі 2 930 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_4 не зверталася до нього з проханням надати кошти на навчання. Позивач не довела факту потреби ОСОБА_4 у наданні матеріальної допомоги. Про наявність потреби у матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Надані позивачем довідка та договір про надання освітніх послуг не є належними доказами. Обов'язок по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не є продовженням обов'язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Під час розгляду справи не встановлено, де саме та з ким проживає ОСОБА_4

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 10 квітня 1998 року та свідоцтвом про зміну імені НОМЕР_2 від 08 квітня 2014 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно договору про платні послуги № 2861-16 та довідки № 410/16 від 23 березня 2016 року ОСОБА_4 навчається в Національному університеті «Львівська політехніка». Навчання відбувається на денній формі. Термін навчання - до 30 червня 2019 року.

Згідно квитанції № 3950 від 07 серпня 2015 року ОСОБА_4 оплатила вартість навчання в розмірі 5 860 грн.

Згідно квитанції № TS206461 від 29 серпня 2016 року ОСОБА_4 оплатила вартість навчання в розмірі 3 225 грн.

Згідно довідки Національного університету «Львівська політехніка» № 128 від 10 листопада 2016 року ОСОБА_4 на час навчання проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 199, 200 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено судам, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, яка є донькою відповідача ОСОБА_2, досягла 18-річного віку та продовжує навчання на денній формі. У зв'язку з цим, ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, а відповідач, в силу вимог ст. 199 СК України, повинен таку допомогу надавати. ОСОБА_2 не надав будь-яких доказів того, що через певні об'єктивні причини він не має можливості утримувати повнолітню доньку до закінчення нею навчання.

Заперечуючи проти задоволення позову у заявлений позивачем спосіб, ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_4 не зверталася до нього з проханням надати кошти на навчання. Позивач не довела факту потреби ОСОБА_4 у наданні матеріальної допомоги. Про наявність потреби у матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Надані позивачем довідка та договір про надання освітніх послуг не є належними доказами. Під час розгляду справи не встановлено, де саме та з ким проживає ОСОБА_4 Однак, такі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки законом не передбачена умова обов'язкового звернення до одного з батьків з проханням щодо надання матеріальної допомоги, право на яку передбачено ст. 199 СК України. Позивач надала належні та допустимі докази, які підтверджують факт навчання ОСОБА_4 на денній формі та факт необхідності оплати вартості навчання, а, отже, підтвердила потребу доньки у наданні матеріальної допомоги. Що стосується місця проживання ОСОБА_4, то згідно довідки Національного університету «Львівська політехніка» ОСОБА_4 проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач просить стягнути половину оплати вартості навчання за 2015-2016 року. Однак, в силу вимог ст. 199 СК України ОСОБА_4 має право на надання матеріальної допомоги до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року, а не на одноразове відшкодування половини вартості навчання. Крім того, вимога про відшкодування оплати вартості навчання позивачем не заявлялася.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.