АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження:22-ц/791/784/17 Доповідач: Бездрабко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року квітня місяця 20 дня колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_2

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що є власником квартири №53, розташованої за адресою: м.Херсон, вул. Куліша, №5.

За зазначеною адресою, як члени сімї колишнього власника зареєстровані відповідачі. Однак ОСОБА_3 добровільно не користується зазначеним житловим приміщенням більш ніж 10 років, а ОСОБА_4 у вказаній квартирі ніколи не проживала та не проживає на теперішній час.

Враховуючи викладене, посилаючись на те, що відповідачі не є членами його сімї, на підставі ст.319, 391 ЦК України позивач просив усунути перешкоди у здійсненні права власності майном, визнавши ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області позов задоволений, визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідачі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 03 вересня 2015 року є власником квартири №53, розташованої за адресою: м.Херсон, вул. Миколи Куліша, 5 (а.с.8).

З довідки про реєстрацію від 10 жовтня 2016 року, виданої ОСББ «Успіх» вбачається, що за вказаною адресою з 10 лютого 1987 року зареєстрований ОСОБА_3, а з 13 листопада 1997 року зареєстрована ОСОБА_4, які у зазначеній квартирі не проживають (а.с.6).

З акту ОСББ «Успіх» від 07 жовтня 2016 року встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані відповідачі, однак з 1997 року в ній не проживають, особисті їх речі у квартирі відсутні (а.с.5).

В ході розгляду справи відповідачі не заперечували, що у квартирі не проживають, були у ній зареєстровані як члени родини колишніх власників.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що право членів сімї власника на користування житлом є похідним від прав власника на таке житло, а оскільки відповідачі є членами сімї колишнього власника, право власності якого на спірну квартиру припинилося, то і право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користування спірним нерухомим майном також припинилося, а відтак їх реєстрація у спірній квартирі порушує права ОСОБА_5, як нового власника на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном новий власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно зі ст. 156 ЖК члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічні положення закону містяться в статті 405 ЦК України.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства, право членів сімї власника житла користуватися цим жилим приміщенням виникає та існує лише за наявності права власності в особи, членами сімї якої вони є. Із припиненням права власності втрачає право користування жилим приміщенням, як бувший власник майна, так і члени його сімї.

Враховуючи, що відповідачі були членами сімї колишнього власника - ОСОБА_6, котрий в 2015 році втратив право власності на спірну квартиру, то і відповідачі в свою чергу, відповідно до вказаних норм законодавства, втратили право користування зазначеним житлом. При цьому, оскільки позивач, як новий власник, має право вимоги на усунення перешкод у користуванні власністю та не має правового обовязку забезпечувати житлом відповідачів та нести витрати щодо оплати комунальних послуг по кількості зареєстрованих у квартирі осіб, колегія суддів вважає, що суд правильно задовольнив заявлені вимоги у обраний позивачем спосіб.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, заслуговують на увагу посилання відповідачів про те, що в порушення положень ст.193 ЦПК України судом не було надано слово в судових дебатах ОСОБА_4, що підтверджується журналом судового засідання від 01 березня 2017 року.

Однак такі порушення процесуального законодавства не призвели до ухвалення неправильного по суті судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_2