Дата документу 18.01.2017
Справа № 334/5196/16-ц
Провадження № 2/334/572/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя у якому вказує, що з 16.10.1960 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають.

За період шлюбу, ними було придбано придбано 18/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1

Позивач вважає, що вказане майно є спільним майном подружжя, а тому належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Позивач просить суд здійснити поділ майна подружжя, і визнати за ним право власності на 1/2 частину 18/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1

Позивач у заяві до суду просить розглядати спарву у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримуєх у повному обсязі, і просить їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталася, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст.3 Сімейного Кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24 Постанови вiд 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розглядi справ про право на шлюб, розiрвання шлюбу, визнання його недiйсним та подiл спiльного майна подружжя», вирiшуючи спори мiж подружжям про майно, необхiдно встановлювати обсяг спiльно нажитого майна, наявного на час припинення спiльного ведення господарства, з'ясовувати джерело i час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу( ст.. ст.. 60,69, СК України, ст.. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені із цивільного обороту). Незалежно від того, на ім'я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спiльною сумiсною власнiстю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилi й садовi будинки; земельнi дiлянки та насадження на них, продуктивна i робоча худоба, засоби виробництва, транспортнi засоби; грошовi кошти, акцiї та iншi цiннi папери, паєнакопичення у житлово-будiвельному, дачно-будiвельному, гаражно-будiвельному кооперативi; грошовi суми та майно, належнi подружжю за iншими зобов'язальними правовiдносинами, тощо.

До складу майна, що пiдлягає подiлу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у тpeтix осiб. При подiлi майна враховуються також борги подружжя та правовiдносини за зобов'язаннями, що виникли в iнтepecax сім'ї (частина 4 статтi 65 СК України).

Судом установлено, що сторони у справі з 16.10.1960 перебувають у зареєстрованом у шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого 29.07.2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5).

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбний договір між подружжям не укладався.

За період шлюбу, подружжя набуло у власність 18/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площе. 1225 кв.м., але право власності на вказане майно оформлено на ОСОБА_2

Так, згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_3 від 19.08.1985 року 18/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2. Дане свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів №188/24 від 18.07.1985 року замість Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Запорізьким МКХ 29.06.1981року. (л.д.31,35-38)

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вказане нерухоме майно є спільною власністю подружжя.

Способи та порядок поділу спільного майна подружжя зазначені у ст.71 СК України.

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку від 18/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1, тобто на 9/25 часток вказаного будинку, а також на 9/25 часток вказаного будинку за ОСОБА_2

Обраний позивачем спосіб захисту свого права не суперечить приписам ст.. 16 ЦК України.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про поділ майна подружжя є законними, обґрунтованими і доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,169,212,213.224-226 ЦПК України, ст. ст. 57,60,61,63, 69,70,71 СК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а саме - 18/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на 9/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.