Провадження № 2/638/360/17
30.03.2017 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"
про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить:
з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в тому числі, але не виключно в органах нотаріату, реєстраційної служби України та інших органах, в тому числі, але не виключно місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо) за ціною не нижче 654000,00 грн.;
- покласти на відповідача судові витрати.
З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 29.05.2008 року укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку передане майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_3.
Між ПАТ "ОТП Банк" (правонаступником ЗАТ "ОТП Банк") та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 30.04.2010 року укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за іпотечним договором № РML-705/210/2008 від 29 травня 2008 року.
Таким чином, у ОСОБА_1 перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" склалась заборгованість по кредитному договору № ML 705/210/2008, яка станом на 07.05.2014 року складає 1187745,53 грн., у зв"язку з чим позивач був змушений звернутись до суду.
Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається із заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2014 року відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість по кредитному договору № ML 705/210/2008 станом на 07.05.2014 року у розмірі 1187745,53 грн.
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.
На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2014 року по справі № 639/9583/13-ц 23.07.2014 року видано виконавчий лист, який пред'явлено стягувачем для примусового виконання до Жовтневого ВДВС ХМУЮ.
Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ 05.08.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/9583/13-ц року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість у розмірі 1187745,53 грн.
Таким чином, у ОСОБА_1 перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" склалась заборгованість по кредитному договору № ML 705/210/2008, яка станом на 07.05.2014 року складає 1187745,53 грн.
Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».
Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
У відповідності до приписів ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
З матеріалів справи судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору № ML705/210/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 29.05.2008 року укладено іпотечний договір № РML-705/210/2008, відповідно до умов якого в іпотеку передане майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_3.
Між ПАТ "ОТП Банк" (правонаступником ЗАТ "ОТП Банк") та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 30.04.2010 року укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за іпотечним договором № РML-705/210/2008 від 29 травня 2008 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з умовами іпотечного договору № РML-705/210/2008 іпотекодержатель здобуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за кредитним договором № ML 705/210/2008 належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № PML-705/210/2008, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 39 зазначеного Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до звіту про оцінку майна від 09.11.2016 року, проведеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Оцінка24» оціночна ринкова вартість без ПДВ предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 складає 654000 грн.(а.с.90)
Щодо позовних вимог позивача про надання права позивачу отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в тому числі, але не виключно в органах нотаріату, реєстраційної служби України та інших органах, в тому числі, але не виключно місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо, обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою збереження предмету іпотеки до реалізації суд зазначає, що актами цивільного законодавства, іпотечним договором або договором про іпотечний кредит такий спосіб захисту іпотекодержателем цивільних прав не передбачений, тому суд дійшов висновку про відмову в цій частині позовних вимог (Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, розділ 7).
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя -