Справа № 350/420/16-ц
Провадження № 22-ц/779/300/2017
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Сваричівська сільська рада про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 20 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

06.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Сваричівська сільська рада про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно.

В заяві зазначив, що 14.01.2013 року померла його бабця ОСОБА_9, яка заповіла належне їй майно, в тому числі житловий будинок №61 по вул. Божковій в с. Сваричів Рожнятівського району ОСОБА_3

Посилаючись на те, що на момент смерті ОСОБА_9 він проживав у спірному будинку, тобто фактично прийняв спадщину, ОСОБА_9 на момент посвідчення заповіту була важко хворою та не могла ні прочитати ні підписати заповіт, а останній посвідчений секретарем сільської ради з порушенням положень ст.1253 ЦК, тобто без присутності двох свідків, ОСОБА_2 просив задовольнити позов.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 20 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність доказів того, що заповіт посвідчено з порушенням чинного законодавства щодо його форми та посвідчення.

Судом не було враховано того, що у тексті заповіту не зазначено ким саме був написаний заповіт, чи самим заповідачем, чи особою, яка посвідчувала заповіт чи особою, яка підписувала заповіт.

Крім того, у заповіті не вказано через яку хворобу ОСОБА_9 не могла підписати заповіт, та не засвідчено підпис особи, яка підписала заповіт.

Судом також не було враховано того, що в порушення ст. 1248 та 1253 ЦК заповіт посвідчений без обовязкової присутності двох свідків, які також повинні зачитати заповіт та поставити свої підписи на ньому.

Позивач вважає, що суд безпідставно посилався на пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, як на доказ вчинення заповіту при свідках, оскільки останні прийшли провідати ОСОБА_9 та були присутні при завершенні написання заповіту і чітко не могли пояснити обставин щодо посвідчення заповіту.

Крім того, зазначені свідки є родичами спадкоємця за заповітом, що є порушенням п.3 ч.4 ст. 1253 ЦК, яка передбачає, що свідками не можуть бути члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом.

Не дав оцінки суд і тій обставині, що право власності на спірне домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі дубліката свідоцтва про право власності, виданого 09.11.2006 року, після чого оригінал правовстановлюючого документу втратив силу, а тому нотаріус не вправі був оформляти право на спадщину за заповітом на імя відповідача на підставі поданого ним оригіналу свідоцтва про право власності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що під час посвідчення заповіту не було дотримано положень ст. 1253 ЦК України, оскільки заповідач ОСОБА_9 через важку хворобу, а саме гострий розлад мозкового кровообігу по ішемічному типу, не могла самостійно прочитати та тим більше написати заповіт, а тому він повинен був бути посвідчений в присутності не менш як двох свідків, а він, проживаючи на момент смерті у спірному домоволодінні фактично прийняв спадщину.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що відсутність даних про свідків в оспорюваному заповіті не є підставою для визнання його нікчемним, оскільки заповіт посвідчено фактично в присутності двох свідків, а здійснення такого запису не залежало від волі ОСОБА_9, яка здійснювала розпорядження належним їй на праві власності майном за власним бажанням, яке було спрямоване на настання правових наслідків, волевиявлення її було вільним та відповідало її внутрішній волі.

Крім того, суд виходив з того, що право позивача не порушено, оскільки за наявності спадкоємців першої черги позивач ОСОБА_2 як спадкоємець пятої черги не має права на спадкування після смерті ОСОБА_9

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2012 року ОСОБА_9 склала заповіт, згідно якого заповіла все належне їй майно ОСОБА_3. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Сваричівської сільської ради ОСОБА_12 та зареєстровано за №198 (а.с.10).

11.01.2013 року ОСОБА_9 померла.

24.07.2013 року приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу ОСОБА_13 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.(а.с.123)

Встановлено, що ОСОБА_2 з 30.01.2009 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не проживає там, що підтверджено довідками Сваричівської сільської ради від 06.10.2015 року, від 21.07.2016 року та актом обстеження від 19.04.2016 року, складеним комісією сільської ради.(а.с.98,99,100)

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не спростував факту не проживання у спірному домоволодінні, оскільки не зміг дати чітких пояснень щодо обставин його проживання у ньому.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не спростували пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (дочки ОСОБА_9М.) про те, що останні фактично постійно проживали зі спадкодавцем на одному подвірї та доглядали ОСОБА_9 до дня смерті.

Встановлено, що секретар Сваричівської сільської ради посвідчила заповіт від імені ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_14, яка і підписала заповіт замість ОСОБА_9, а також в присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, підтвердили, що вони були запрошені в якості свідків при складанні заповіту і що ОСОБА_9 добровільно заповіла майно онуку у їх присутності.

Також встановлено, що під час складання заповіту ОСОБА_9 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, здійснила розпорядження належним їй на праві власності майном за власним бажанням, яке було спрямоване на реальне настання правових наслідків, волевиявлення заповідачки було вільним, відповідало її внутрішній волі, складений нею заповіт не суперечить інтересам спадкодавця та моральним засадам суспільства.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем пятої черги після смерті ОСОБА_9, а тому за наявності спадкоємців першої черги він не має права на спадкування після смерті останньої і відповідно будь-яке його право не порушено.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на допущені секретарем сільської ради порушення положень ст.1253 ЦК при посвідченні заповіту, а саме, посвідчення заповіту за відсутності свідків та не засвідчення підпису особи, яка підписала заповіт, не заслуговують на увагу, оскільки, як було зазначено вище, заповіт фактично посвідчений в присутності двох свідків та відповідав внутрішній волі заповідача.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Рожнятівського районного суду від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_15