Справа № 683/353/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Хмельницьке» м. Старокостянтинів Хмельницької області про стягнення розрахунку при звільненні з роботи та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до державного підприємства «Хмельницьке» м. Старокостянтинів про стягнення 12429 грн. розрахунку при звільненні з роботи, 17985 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього 30477 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що з листопада 2006 року вона працювала завідуючою складом в державному підприємстві «Хмельницьке» в м. Старокостянтинові, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Згідно наказу № 3 від 31 березня 2016 року її звільнено за власним бажанням на підставі п. 4 ст.36 КЗпП України. При звільнені з нею не було проведено повний розрахунок по заробітній платі і така заборгованість становить 4830,82 грн., а також не виплачено 7661,18 грн. компенсації за невикористану відпустку, а всього - 12492 грн. За період затримки по виплаті належних сум при звільнені, відповідач повинен сплатити їй 17985 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за 11 місяців з розрахунку середнього заробітку в сумі 1635 грн.

Позивачка звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, з вищенаведених підстав.

Представник відповідача звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі.

Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Також, відповідно до положень ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2006 року працювала завідуючою складом в державному підприємстві «Хмельницьке» в м. Старокостянтинові.

Згідно наказу № 3 від 31 березня 2016 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням на підставі п. 4 ст.36 КЗпП України.

Судом встановлено, що при звільнені ОСОБА_1 з нею не було проведено повний розрахунок по заробітній платі і така заборгованість становить 4830,82 грн., а також не виплачено 7661,18 грн. компенсації за невикористану відпустку за період роботи з серпня 2013 року по 31 березня 2016 року, а всього до сплати підлягало 12492 грн. (4830,82 грн. + 7661,18 грн.).

Оскільки при звільнені ОСОБА_1 в порушення вимог ст.116 КЗпП України їй не було виплачено в день звільнення всі суми, що належать їй від підприємства в день звільнення, тому згідно з пложеннями ст.117 КЗпП України, на користь ОСОБА_1 також слід стягнути з відповідача 17985 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за 11 місяців, з розрахунку середнього заробітку в сумі 1635 грн. (1635 грн. х 11 місяців).

Ці обставини визнані представником відповідача, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 32, 36, 42, 49-2, 56, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 1, 2 Закону України „Про оплату працю, п. п. 10, 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06 листопада 1992 року,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства «Хмельницьке» м. Старокостянтинів Хмельницької області (р/р. № 5, МФО №380805, Райффайзен банк «Аваль» м. Київ, , інд. под. № 59, свідоцтво № 200097341), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, розрахунок при звільненні з роботи 12429 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку 17985 грн., а всього 30477 грн.

Стягнути з державного підприємства «Хмельницьке» м. Старокостянтинів Хмельницької області (р/р. № 5, МФО №3808805, Райффайзен банк «Аваль» м. Київ, , інд. под. № 59, свідоцтво № 200097341) на користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя