_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1165/17
Провадження № 2-з/520/7/17
УХВАЛА

01.02.2017 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Пучкова І.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до пред'явлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до заяви додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п.п. 4 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку з цим, суд повинен перевірити, щоби платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами). Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з квитанцією № 31 від 30 січня 2017 року, позивач сплатив судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. Проте, при перевірці через програму документообігу загальних судів «Д-3» виявлено, що судовий збір не зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Оскільки заява подана без додержання вимог чинного законодавства, суддя вважає за необхідне залишити заяву без руху.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до пред'явлення позову залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення недоліків поданої заяви - п'ять днів з дня отримання копії ухвали, в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Пучкова І. М.