У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2017 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності.

01.02.2017 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову у вищевказаній справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач дізнався, що невідомі особи почали продавати його квартиру в Інтернет мережі. Якщо наразі не вдасться накласти арешт на квартиру, що є предметом спору по даному цивільному процесу, то таке унеможливить виконання рішення суду. А отже, обраний спосіб захисту порушеного права виявиться неефективним. Позивач побоюється, що квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, відповідач який не визнає за позивачем право власності на квартиру може відчужити квартиру для уникнення в майбутньому юридичної відповідальності, що також унеможливить виконати рішення суду в майбутньому у випадку захисту судом порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши дану заяву, перевіривши матеріали справи, суд вирішив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню та для забезпечення позову ОСОБА_1 необхідно накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, до вирішення судом спору по суті.

Стягувач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_2

Боржник: ОСОБА_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_3

Копію ухвали для виконання направити до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.Г. Таран