Справа №585/3386/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 22-ц/788/170/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк » - Бідник Анатолія Андрійовича на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк » до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк » (далі - ПАТ) звернулось до Роменського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, свої вимоги мотивувало тим, що 20 грудня 2006 року між ПАТ та ОСОБА_4 укладено договір споживчого кредиту №0, згідно умов якого останньому надано кредит в розмірі 120 000 грн. 00 коп., зі сплатою 16,5% на рік за користування кредитом, термін сплати до 19 грудня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язання, за кредитним договором, з відповідачем ОСОБА_5 20 грудня 2006 року було укладено договір поруки №78794, відповідно до умов якого остання поручилась перед банком за повне та своєчасне повернення кредиту.

Оскільки ОСОБА_4 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в сумі 34 742 грн. 45 коп.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що висновок судової комісійної економічної експертизи, на який посилався суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, є неповним та необ'єктивним, тому його не можна вважати належним доказом в даній справі. Зазначає, що відповідачем ОСОБА_4 не надано доказів належного виконання зобов'язання за кредитним договором, вказаний висновок також не встановлює відсутність кредитної заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення представника відповідача проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ, суд першої інстанції виходив з висновків комісійної економічної експертизи №383 від 15 вересня 2016 року, та відсутності доказів, які беззаперечно вказують на наявність кредитної заборгованості ОСОБА_4, у заявленому ПАТ розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та вставлено судом першої інстанції, 20 грудня 2006 року між ПАТ та ОСОБА_4 укладено договір споживчого кредиту №0, згідно умов якого останній надано кредит в розмірі 120 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом, термін сплати до 19 грудня 2017 року ( т. 1, а.с. 15-20 ).

В забезпечення виконання зобов'язання, за кредитним договором, з відповідачем ОСОБА_5 20 грудня 2006 року було укладено договір поруки №78794, відповідно до умов якого, остання поручилась перед банком за повне та своєчасне повернення кредиту ( т. 1, а.с. 21 ).

Підпунктом 1.2.2 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту ( Додаток №1 до Договору ), але в будь-якому випадку не пізніше 19 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України ).

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 5.5 укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що у випадку порушення ОСОБА_4 термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більш ніж на один місяць, ПАТ набуває право вимоги дострокового повернення кредиту.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ посилається на те, що ОСОБА_4 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу. Просило стягнути з відповідачів заборгованість яка виникла, станом на 27 жовтня 2015 року в сумі 34 742 грн. 45 коп., в тому числі по тілу кредиту - 31 014 грн. 20 коп., з яких 7 377 грн. 74 коп. прострочена заборгованість за період з 20 січня 2015 року по 27 жовтня 2015 року, за відсотками 2 033 грн. 35 коп., з яких 1 526 грн. 71 коп. прострочена заборгованість за період з 01 липня 2015 року по 30 вересня 2015 року, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 440 грн. 22 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 254 грн. 68 коп. ( т. 1, а.с. 28-40 ).

У відповідності до приписів ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Однак, ПАТ ані суду першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду рішення суду, не надано беззаперечних доказів на підтвердження існування простроченої заборгованості за кредитним договором та її розміру.

Згідно пунктів 1.10, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, первинний документ - це документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором, на яку посилається ПАТ, первинним документом не являється та не доводить наявність у ОСОБА_4 станом на 27 жовтня 2015 року простроченої заборгованості.

Зокрема, в наданих ПАТ довідці-розрахунку та виписці за кредитним договором вказані різні суми, що були внесені ОСОБА_4 на погашення кредитної заборгованості, а саме: за періоди з 02 жовтня 2014 року 07 листопада 2014 року, з 17 квітня 2015 року по 22 квітня 2015 року.

В зв'язку з вказаними невідповідностями та з метою встановлення наявності кредитної заборгованості по справі призначалась судова економічна експертиза, для виконання якої ПАТ надавались первинні документи про погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до висновку судової комісійної економічної експертизи №383, складеного 15 вересня 2016 року, в обсязі наданих документів, за результатами проведеного дослідження заявлений у позовних вимог ПАТ розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №00 від 20 грудня 2006 року документально не підтверджується ( т. 1, а.с. 230-239 ). Даний висновок складений відповідно до вимог чинного законодавства та із застосування відповідних методик.

Судовими експертами під час проведення експертизи було встановлено, що виписка по кредитному договору містить невідповідність інформації з первинними документами та в ній не відображені всі проводки. Аналогічні роз'яснення судовими експертами Гавриленко Н.В. та Штань С.О. надані також і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

В свою чергу ПАТ, в обґрунтування своїх заперечень на висновок судової економічної експертизи, не надано первинних документів, які б підтверджували внесення сум відповідачем у спірний період на погашення кредитної заборгованості та на погашення яких саме платежів за кредитним договором вони перерозподілялись.

Клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи ПАТ по справі не заявлялось.

Більше того, до суду апеляційної інстанції представник ПАТ не з'явився, просив справу слухати у його відсутності за наявними в справі доказами.

Таким чином, враховуючи те, що по справі не зібрано доказів виникнення у ОСОБА_4 станом на 27 жовтня 2015 року простроченої кредитної заборгованості, та набуття ПАТ права вимоги на дострокове повернення коштів, спірний кредитний договір діє до 19 грудня 2017 року, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк » - Бідник Анатолія Андрійовича відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -