Провадження № 2/344/946/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою №2 в будинку №57 по вул. Д.Галицього в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою №2 в будинку №57 по вул. Д.Галицього в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради. Позовні вимоги мотивував тим, що з 1985 року мін є наймачем квартири АДРЕСА_1 міської ради. Окрім нього у вказаній квартирі зареєстрований та проживає його син ОСОБА_3, зареєстровані, однак фактично не проживають відповідачка ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 У 2003 році його син ОСОБА_3 розлучився з відповідачкою і з того часу вона періодично навідувалась до вказаної квартири, а з 2009 року не появлялась зовсім. Особистих речей в даній квартирі відповідачка немає, витрат по утриманню житла не несе та фактично не проживає у зазначеній квартирі. На даний час у відповідачки інша сімя, разом із сином проживає в іншому житлі. Оскільки відповідачка понад шість місяців відсутня (не проживає) в квартирі АДРЕСА_2 міської ради, просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

Позивач та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримали та суду пояснили, що після того, як відповідачка у 2015 році виїхала були змінені замки в зазначеній квартирі. Крім цього, відповідачка є власником будинку у с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, який їй подарувала її бабуся. Просили позов задоволити в повному обсязі.

Відповідачка та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявленого позову, мотивуючи тим, що у 2003 році розлучилась із ОСОБА_3 та згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 07.10.2005 року зареєструвалась у зазначеній квартирі разом з сином. У даній квартирі періодично проживала та оплачувала комунальні послуги до 2015 року. Із вказаної квартири у 2015 році вона змушена була виїхати через конфлікти з колишнім чоловіком ОСОБА_3 Періодично навідувалась у дану квартиру, однак у вересні 2016 року не змогла зайти, оскільки були змінені замки. Вона є власником будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: вул.Шевченка, 125, с.Старий Лисець Тисменицького району, де проживає разом з сином та несе часткові витрати на утримання зазначеного будинковолодіння. Має право проживати у спірній квартирі як член сімї позивача. Просила в задоволенні заявленого позову відмовити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснив, що він є сином ОСОБА_1 та колишнім чоловіком ОСОБА_2, яка з у вказаній квартирі не проживає більше двох років. Вона живе у с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області з іншим чоловіком. У зазначеній квартирі він живе з батьком, за виключенням перебування його у відрядженнях, оплату всіх комунальних послуг здійснює його батько ОСОБА_1 та частково він. Особистих речей ОСОБА_2 у квартирі немає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 з 02.08.2015 року. ОСОБА_2 проживала у зазначеній квартирі до серпня 2016 року, бачила її у квартирі у вересні 2016 року. В даній квартирі проживає син позивача - ОСОБА_3

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Як вбачається з копії ордеру №66 від 21.05.1985 року, виданого КЕЧ Івано-Франківського Прикарпатського військового округу, позивачу та членам його сімї (дружині ОСОБА_8, сину ОСОБА_9, сину ОСОБА_10) надано квартиру АДРЕСА_3 (а.с.43).

Згідно довідки про склад сімї №1502 Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 28.09.2016 року, ОСОБА_1 є головою домоволодіння, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 міської ради, в якій, крім нього, зареєстровані: син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_2, внук ОСОБА_11 За свідченнями сусідів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 громадянка ОСОБА_2 за даною адресою зареєстрована, але не проживає (а.с. 42).

Крім того, згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_12, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 міської ради, проте 1 рік 5 місяців за вказаною адресою не проживає (а.с. 20-22).

Згідно договору дарування від 16.05.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори ОСОБА_14, зареєстровано в реєстрі за №1680 та ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно івано-Франківського ОБТІ №23138653 від 26.06.2009 року ОСОБА_2 є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с.Старий Лисець, вул.Шевченка (вул.Радянська, вул.С.Стрільців), буд.№125 (а.с. 46, 44).

Як вбачається із довідки №1266 Старолисецької сільської ради Тисменицького району від 19.09.2016 року ОСОБА_2 проживає без реєстрації у власному будинку по вул.Шевченка, 125 с.Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с. 47).

Позивач вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2 у його квартирі, яка насправді там не проживає, не надає коштів на утримання майна, перешкоджає здійсненню ним права на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сімї наймача ОСОБА_1, є власником будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: вул.Шевченка, 125, с.Старий Лисець Тисменицького району, де фактично проживає разом з сином на даний час та несе часткові витрати на його утримання, реєстрація ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 міської ради, яка належить ОСОБА_1 створює перешкоди у здійсненні ним права вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому слід визнати ОСОБА_15 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 по вул.Д.Галицького, 57 в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради.

Оскільки, відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою №2 в будинку №57 по вул. Д.Галицього в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, АДРЕСА_5 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.