печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди .Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.06.2016р. відповідачка ОСОБА_2 звернулась з заявою ім'я голови Київської кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури України ОСОБА_3 в якій виклала неправдиву та недостовірну інформацію . Просить зобов'язати ОСОБА_2 спростувати недостовірні відомості, які вона зазначила у своїй заяві , а саме :"На стук до дверей кімнати гр. ОСОБА_1 з метою спроби повідомити про необхідність виконання означених робіт ніхто не відповів, після чого чоловік залишив записку про обмеження доступу до системи та вийшов на сходову клітину щоб їхати до торгівельного закладу, проте в цей час він почув як двері до квартири відкрились зсередини та гр. ОСОБА_1 почав кричати нецензурні вирази у його бік. Він відповів, що залишив записку, у якій все пояснюється та продовжив свій шлях до наміченого закладу".

"Мушу також зазначити, що від самого початку мого проживання з чоловіком на даній житлоплощі гр. ОСОБА_1 використовує будь-яку нагоду, щоб образити мене чи чоловіка, а враховуючи той факт, що вищезазначена особа має звичку приймати алкоголь, перебуваючи вдома, як самостійно так і з друзями, ці образи часто приймають досить грубу форму"

"... означена особа, перебуваючи в нетверезому стані, раптом почала стукати та бити ногами в двері туалету, в той час як там знаходився мій чоловік з метою відправлення природних потреб, що зумовило відчинення дверей".

"... що незважаючи на нетверезий стан гр. ОСОБА_1, який своїми діями викликав стресову ситуацію, чим шокував мене та чоловіка...".

"Мушу зазначити , що гострий інтерес гр. ОСОБА_1 до особливостей фізіологічного функціонування організму людини не обмежується спогляданням процесу відправлення моїм чоловіком природний потреб в туалеті, але також і процесу прийняття мною душу у ванній кімнаті, про що свідчать періодичні сліди на унітазі, яка залишає означена особа під час мого перебування у ванній кімнаті ".

"... де знаходився гр. ОСОБА_1, який знову перебуваючи у нетверезому стані палив, стоячи у відкритих вхідних дверях, я зайшла на кухню, відчула запах газу що відкритий та не запалений газовий пальник, яким зазвичай користуються сусіди (плита поділена для користування) після чого повернулася до коридору та попросила гр. ОСОБА_1 пройти до кухні та пересвідчитись що він викликав аварійну ситуацію, проте він почав посміюватись та ображати мене нецензурними виразами, а потім повідомив що то мій чоловік відкрив пальник та не запалив, незважаючи на факт нашої відсутності протягом тривалого часу".

"Вважаю доцільним повідомити , що протягом всього періоду нашого проживання гр. ОСОБА_1 своєю поведінкою показує свою цілковиту неадекватність та небажання виконувати елементарні правила людської моралі, якими повинні керуватись громадяни, що мають необхідність сумісного проживання. Так, наприклад, під час своєї чергової випивки вдома з випадковим товаришем, гр. ОСОБА_1 запросив його на кухню та почав жалітись як погано йому живеться з нашим сусідством. "

" ... означена особа, вийшовши в стані алкогольної ейфорії на кухню, де на той час перебував мій чоловік та не отримавши відповідь на своє запитання стосовно змісту його попереднього пояснення поданій справі, заявила про свої можливості його ув'язнення в місцях позбавлення волі без будь-якої на те причини, враховуючи свій досвід адвокатської практики, знання та зв'язки".Вищезазначені відомості спростувати у спосіб написання листа на ім'я голови Київської кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури України ОСОБА_3 протягом десяти днів після вступления в законну силу рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 30000,00 грн., судовий збір у сумі 2030,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечував, вказував на те що мешкають з позивачем в комунальній квартирі та постійно виникають сварки, тому відповідачка звернулась з заявою до Київської кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури України, оскільки позивач є адвокатом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено , що 15.06.2016р. відповідачка ОСОБА_2 звернулась з заявою на ім'я голови Київської кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури України ОСОБА_3 в якій виклала інформацію про позивача , яку він просить визнати неправдивою та спростувати, а саме :"На стук до дверей кімнати гр. ОСОБА_1 з метою спроби повідомити про необхідність виконання означених робіт ніхто не відповів, після чого чоловік залишив записку про обмеження доступу до системи та вийшов на сходову клітину щоб їхати до торгівельного закладу, проте в цей час він почув як двері до квартири відкрились зсередини та гр. ОСОБА_1 почав кричати нецензурні вирази у його бік. Він відповів, що залишив записку, у якій все пояснюється та продовжив свій шлях до наміченого закладу".

"Мушу також зазначити, що від самого початку мого проживання з чоловіком на даній житлоплощі гр. ОСОБА_1 використовує будь-яку нагоду, щоб образити мене чи чоловіка, а враховуючи той факт, що вищезазначена особа має звичку приймати алкоголь, перебуваючи вдома, як самостійно так і з друзями, ці образи часто приймають досить грубу форму"

"... означена особа, перебуваючи в нетверезому стані, раптом почала стукати та бити ногами в двері туалету, в той час як там знаходився мій чоловік з метою відправлення природних потреб, що зумовило відчинення дверей".

"... що незважаючи на нетверезий стан гр. ОСОБА_1, який своїми діями викликав стресову ситуацію, чим шокував мене та чоловіка...".

"Мушу зазначити , що гострий інтерес гр. ОСОБА_1 до особливостей фізіологічного функціонування організму людини не обмежується спогляданням процесу відправлення моїм чоловіком природний потреб в туалеті, але також і процесу прийняття мною душу у ванній кімнаті, про що свідчать періодичні сліди на унітазі, яка залишає означена особа під час мого перебування у ванній кімнаті ".

"... де знаходився гр. ОСОБА_1, який знову перебуваючи у нетверезому стані палив, стоячи у відкритих вхідних дверях, я зайшла на кухню, відчула запах газу що відкритий та не запалений газовий пальник, яким зазвичай користуються сусіди (плита поділена для користування) після чого повернулася до коридору та попросила гр. ОСОБА_1 пройти до кухні та пересвідчитись що він викликав аварійну ситуацію, проте він почав посміюватись та ображати мене нецензурними виразами, а потім повідомив що то мій чоловік відкрив пальник та не запалив, незважаючи на факт нашої відсутності протягом тривалого часу".

"Вважаю доцільним повідомити , що протягом всього періоду нашого проживання гр. ОСОБА_1 своєю поведінкою показує свою цілковиту неадекватність та небажання виконувати елементарні правила людської моралі, якими повинні керуватись громадяни, що мають необхідність сумісного проживання. Так, наприклад, під час своєї чергової випивки вдома з випадковим товаришем, гр. ОСОБА_1 запросив його на кухню та почав жалітись як погано йому живеться з нашим сусідством. "

" ... означена особа, вийшовши в стані алкогольної ейфорії на кухню, де на той час перебував мій чоловік та не отримавши відповідь на своє запитання стосовно змісту його попереднього пояснення поданій справі, заявила про свої можливості його ув'язнення в місцях позбавлення волі без будь-якої на те причини, враховуючи свій досвід адвокатської практики, знання та зв'язки"

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Як визначено у ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 277 ЦК України особа, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

При цьому, суд зазначає, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

П. п. 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення.

При цьому згідно ст. 13 ЦК України при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні та колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади,органів

місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

В абз.2 п.16 Постанова Пленуму ВСУ зазначено, що суди повинні мати на увазі, що у випадку коли особа звертається до зазначених у статті 40 Конституції України органів та шх осіб із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

За таких обставин, така інформація , яка викладено 15.06.2016р. відповідачкою ОСОБА_2 в заявї на ім'я голови Київської кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури України ОСОБА_3 не може бути судом визнана як недостовірна інформація відповідно до положень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», оскільки у даному випадку мала місце реалізація конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до слідуючого.

Згідно частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пленум Верховного Суду України у своїх постановах під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі іншою особою, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та п. З постанови від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з визначенням її розміру та викладом міркувань з яких він виходив, визначаючи розмір шкоди (з наданням відповідного розрахунку), та якими доказами це підтверджується.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів визначення розміру шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між втратами, моральними стражданнями позивача, спричиненими опублікуванням оспорюваної інформації .

Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 277 ,1167 ЦК України, ст. 10, 11, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Остапчук Т.В.