Дата документу 17.01.2017
Справа № 334/5887/16-ц
Провадження № 2/334/686/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дубини Л.І., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 09.02.2000 він перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Запоріжтрансформатор» (далі ПАТ «Запоріжтрансформатор». Працював на посаді обрубника і вальцювальника. 13.02.2015 був звільнений з ПАТ «Запоріжтрансформатор» за власним бажанням, загальний трудовий стаж становить 26 років 5 місяців, з яких в умовах впливу шкідливих факторів - 17 років.

Внаслідок довготривалої роботи в шкідливих умовах він отримав професійне захворювання: обструктивне захворювання легень першої-другої стадії(пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група «В», легенева недостатність першого-другого ступеня, вібраційна хвороба другої стадії з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії з деформуючим артрозом ліктьових суглобів, ПФС першого ступеня і двобічним плече лопатковим періартрозом, ПФС першого-другого ступеня. Професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів, недосконалого технологічного пронесу. За гігієнічною класифікацією праці, умови його праці відносяться до 3 класу 1 ступеню (шкідливі). Це підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (форма П-4) від 19.01.2015.

За результатами висновку обстеження Медико-соціальної експертної комісії від 03.02.2015 за №0028316, в результаті професійного захворювання, повязаного з виробництвом, йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності.

ПАТ «Запоріжтрансформатор» в порушення діючих норм законодавства, колективного договору, постійно порушувало правила охорони праці, недотримувалося нормативів створення безпечних і нешкідливих умов праці, внаслідок чого позивач отримав не тільки протипоказання про умови та характер праці, а йому ще була встановлена потреба у амбулаторному стаціонарному лікуванні за призначенням лікаря пульманолога, невропатолога, профпатолога.

До отримання хвороби він був здоровою та працездатною людиною. Після погіршення стану здоровя та встановлення професійного захворювання та інвалідності, його життєвий уклад суттєво змінився, спостерігається схильність до емоційних спалахів, дратівливість, збудливість, оскільки він позбавлений можливості на повноцінне, здорове життя.

У звязку з цимбули порушені його нормальні життєві звязки, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, повноцінно працювати, продовжувати звичний для себе спосіб життя.

В звязку з цим позивач постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, у нього порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні, на фоні сильних переживань. Він не має можливості дихати на повні груди, вночі часто прокидається через задишку та постійний кашель, що завдає суттєвих незручностей. Пригнічений стан обумовлений і тим, що повного відновлення здоровя у нього ніколи не буде. Позивач дуже багато сил, часу та власних коштів витрачає на лікування.

Він не може вести активне особисте життя, відчуває себе втраченою людиною тля своєї родини. У нього обмежилось спілкування з друзями, колегами, оскільки в колі здорових та працездатних чоловіків унього загострюються почуття власної неповноцінності.

Протиправні дії відповідача спричинили порушення його звичного життєвого укладу, томущо виникла необхідність відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато свого часу.

Все це свідчить про втрату нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, що викликає додаткові переживання та моральні страждання.

Відшкодування заподіяної моральної шкоди визначає у сумі 40000,00 гривень, із розрахунку по 1000,00 грн. за кожний відсоток втрати професійної працездатності. Вважає, що така компенсація хоча б частково врахує ціни на продукти харчування, лікування на сьогоднішній день, та зможе в деякій частині компенсуватийого страждання та душевну біль.

З наведених підстав просить стягнути з ПАТ «Запоріжтрансформатор» на свою користь 40000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого професійного захворювання.

Представник позивача у судове засідання не зявився, у заяві до суду просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився повторно, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд спарив у його відсутність до суду не звертався.

У письмових запереченнях на позов проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач був звільнений у звязку з невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоров'я, яке перешкоджає виконанню даної роботи (п. 2 ст. 40 КЗпП).

19.01.2015р. актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання, яке виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, недосконалого технологічного процесу на ПАТ «Запоріжтрансформатор». Однак пунктом 19 акта розслідування встановлено відсутність осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Відповідно довідки МСЕК ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 40%, групу інвалідності йому не встановлено.

Однак, позивач був повідомлений підприємством про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів та свідомо погодився працювати у вищевказаних умовах. Будучи обізнаним про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці на власне здоров'я, позивач самостійно продовжував виконувати роботу в таких умовах тривалий час, тим самим, з власної ініціативи допускав погіршення свого здоров'я.

В свою чергу, ПАТ «Запоріжтрансформатор» на виконання вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону праці» та умов колективного договору безоплатно забезпечувало позивача, як працівника, зайнятого на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, лікувально-профілактичним харчуванням, надавало додаткову оплачувану відпустку (терміном 4 дні), здійснювало оплату праці у підвищеному розмірі (доплачувало 4% від встановленого окладу - за шкідливі умови праці).

В звязку з чимвважає визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 40000,00 грн. необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Позивач, визначаючи розмір шкоди, виходить з розрахунку по 1000,00 грн. за кожен відсоток втрати професійної працездатності, тоді як судова практика в даній категорії справздійснюється, як правило, виходячи з розрахунку 1000,00 грн. за 10% відсотків професійної працездатності.

З огляду на зазначені обставини, вважаєзаявлену позивачем вимогу про стягнення моральної шкоди у сумі 40000,00 грн. необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам розумності і справедливості і просить суд відмовити позивачу в її задоволені.

У відповідно до ст.. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено положеннями ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Обов'язок належної організації охорони праці на підприємстві та забезпечення контролю за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці лежить на роботодавцеві.

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони здоров'я.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 09.02.2000р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжтрансформатор», працював на посадах обрубника, вальцювальника зварювального цеху. Звільнився 13.02.2015р. за станом здоровя, яке перешкоджає виконанню даної роботи (п.2 ст. 40 КЗпП України). Це підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с.8-10).

Посада ОСОБА_1 безпосередньо була пов'язана з роботою в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Загальний стаж роботи позивача становить 26 років 6 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів 17 років.Внаслідок довготривалої роботи в шкідливих умовах позивач ОСОБА_1 отримав професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група «В», легенева недостатність першого-другого ступеня, вібраційна хвороба другої стадії з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії з деформуючим артрозом ліктьових суглобів, ПФС першого ступеня і двобічним плече лопатковим періартрозом, ПФС першого-другого ступеня. Вказані обставини підтверджуються актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (форма П-4) від 19.01.2015 року (а.с.11-12).

Діагноз виявленого професійного захворювання встановлено Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини (медичний висновок від 18.12.2014р., протокол №2087), (а.с.21).

Згідно з п.п. 13, 16, 17 акту форми П-4 від 19.01.2015, за гігієнічною класифікацією праці умови праці вальцювальника ділянки термічного різання металу зварювального цеху відносяться до 3 класу 1 ступеня (шкідливі), професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, недосконалого технологічного процесу на ПАТ «Запоріжтрансформатор». Причина виникнення професійного захворювання наявність на робочих місцях обрубника і вальцювальника ділянки термічного різання металу зварювального цеху: пилу силікатовмістного від 8,7 мг/м3 до 18,9 мг/м3 (ГДК - 6,0 мг/м3) та від 3,7 мг/м3до 5,0 мг/м3 (при ГДК 4,0 мг/м3); вібрації локальної від 114 дБ до 117 дБ (ГДР - 112 дБ).

За результатами висновку обстеження Медико-соціальної експертної комісії від 03.02.2015 за №0028316, в результаті професійного захворювання, повязаного з виробництвом, ОСОБА_1 було встановлено 40% втрати професійної працездатності (а.с.13).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено безпосередній зв'язок між отриманим ним професійним захворюванням та роботою на підприємстві відповідача.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.8 ст.36 Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у редакції, що набрала чинності з 01 січня 2015 року, відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Оскільки професійне захворюванняпотерпілий отримав при виконанні трудових обов'язків на ПАТ «Запоріжтрансформатор»з вини роботодавця, позивач маєправо на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України за рахунок ПАТ «Запоріжтрансформатор».

Так, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як встановлено судом, внаслідок професійного захворювання позивачу булла встановлена відповідна ступінь обмеження працездатності (40%), він отримав протипоказання щодо умов та характеру праці, йому встановлена потреба у амбулаторному стаціонарному лікуванні за призначенням лікаря пульманолога, невропатолога, профпатолога, що встановлено висновком МСЕК від 03.02.2015р.

У звязку з професійним захворюванням позивачзмушений був проходити чисельні медичні огляди та обстеження, перебувати на стаціонарному лікуванні, зокрема, в Комунальній установі «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради з 28.10.2014р. по 10.11.2014р., з 22.01.2015р. по 03.02.2015р., з 22.03.2016р. по 31.03.2016р., в Науково-дослідному інституті промислової медицини з 17.11.2014р. по 28.11.2014р., що підтверджується довідками, виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а с.15-19, 24).

Вказане свідчить, що фізичний біль та страждання, яких позивач зазнав у зв'язку зістаном свого здоровя, позбавленняйого можливості не тільки повноцінно працювати, а й продовжувати звичний для себе спосіб життя внаслідок отриманого професійного захворювання, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагаютьвід позивачадокладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивачу спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню ПАТ «Запоріжтрансформатор».

Заперечуючи проти позову, представниквідповідача посилався на те, що згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.01.2015 не виявлено осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Суд критично оцінює ці доводи, оскільки вказана обставина, на думку суду, не спростовує висновки про обставини та причини виникнення у позивача професійного захворювання та не може слугувати підставою для відмови у стягненні моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, з ПАТ «Запоріжтрансформатор», на яке покладається така відповідальність згідно ст.237-1 КЗпП України.

Суд також критично оцінює доводи представника відповідача про те, що будучи обізнаним та повідомленим підприємством про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці на власне здоров'я, позивач самостійно уклав трудовий договір та продовжував виконувати роботу в таких умовах тривалий час, тим самим, з власної ініціативи свідомо допустив погіршення свого здоров'я, а оскільки діюче законодавство допускає роботу у важких та шкідливих умовах праці і позивачу надавалися пільги і компенсації за шкідливі умови праці відповідно до вимог закону і колективного трудового договору (забезпечення лікувально-профілактичним харчуванням, надання додаткової оплачуваної відпустки, здійснення оплати праці у підвищеному розмірі за шкідливі умови праці), тому немає підстав для стягнення моральної шкоди на користь позивача з відповідача у цій справі.

Відповідно до ст.153 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган покладається обовязок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, а з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.01.2015 робу вбачається, що професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів (17 років) та недосконалого технологічного процесу на ПАТ «Запоріжтрансформатор». Виконання ж підприємством вимог Закону України «Про охорону праці» та умов колективного договору щодо надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, не виключає і не знімає з відповідача встановленого законом обовязку створення безпечних і нешкідливих умов праці та обовязку відшкодування моральної (немайнової) шкоди у випадках і з підстав, встановлених законом.

При визначенні розміру морального відшкодування суд враховуєхарактер отриманих позивачем захворювань, ступінь втрати професійної працездатності, негативні наслідки професійного захворювання, які призвели до фізичних та моральних страждань потерпілого, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, а також тривалість немайнових втрат позивача (з дня встановлення стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК від 03.02.2015р.), і, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача компенсації моральної шкодив сумі 20 000 грн.

Оскільки позивачі у даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «про судовий збір» з ПАТ «Запоріжтрансформатор» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отриманого професійного захворювання.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» () на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Дубина Л. А.