Справа № 591/2112/17
Провадження № 2-з/591/32/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 рокум. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Кривцова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Торгівельна фірма «Магазин «Славутич», третя особа: державний реєстратор ВДР центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Сумської міської ради ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів щодо зміни керівника.

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою, в якій просить постановити ухвалу про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ТОВ Торгівельна фірма «Магазин «Славутич». Як доказ, надає суду копії документів щодо власності товариством нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 4 вартістю 9177400,00 грн., автомобілів «Мерседес-Бенз» 1993 року випуску, «Хюндай» загальною вартістю 450 000,00 грн. В позові зазначає про наявність в приміщенні цінного рухомого майна. В заяві ОСОБА_1 вказує, що оскільки частка його матері в майні підприємства, спадкоємцем якої є заявник, є значною, а він оскаржує в судовому порядку рішення загальних зборів про зміну директора підприємства, якому відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб надано необмежені повноваження щодо розпорядження майном товариства, то він вважає, що незабезпечення позову може утруднити в майбутньому отримання ним спадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову складена без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Так, виходячи із змісту даної статті, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути (зменшитись, погіршитись) на момент виконання рішення.

При цьому в заяві про забезпечення позову не наведено жодного обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову дійсно може унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, статтею 152 ЦПК України визначено можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу у разі, якщо заявлено вимоги майнового характеру. Однак в своїй заяві ОСОБА_1 не зазначив на яке саме майно слід накласти арешт, оскільки

Посилання представника позивача на ту обставину, що існує загроза зробити неможливим отримати заявником частки вартості майна померлої матері, вартість якої складає щонайменше 3 500 000,00 грн.

В порушення вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову, обґрунтування необхідності забезпечення позову не підкріплено доказами та не визначено на яке конкретне майно слід накласти арешт та в якому розмірі.

Вказана позиція повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає необхідним повернути позивачу ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Торгівельна фірма «Магазин «Славутич», третя особа: державний реєстратор ВДР центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Сумської міської ради ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів, в звязку з недодержанням вимог статті 151 ЦПК України.

Суддя Г.В.Кривцова