АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року про повернення позовної заяви як неподаної у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання інформації недостовірною, зобов'язання припинити дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання інформації недостовірною, зобов'язання припинити дії, стягнення моральної шкоди, яку ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2016 року було залишено без руху та надано строки для учення недоліків, зокрема, щодо сплати судового збору.

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 подав нову позовну заяву, до якої було додано клопотання щодо звільнення позивача від сплати судового збору.

Ухвалами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року у задоволенні клопотання щодо звільнення від сплати судового збору було відмовлено та повернуто позовну заяву ОСОБА_2 як неподану, з чим останній не погодився та звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Бабушкніського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року про повернення позовної заяви як неподаної, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу суду - залишити без змін, оскільки повертаючи позовну заяву як неподану, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у встановлені строки не було виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а підстави для застосування положень Закону України «Про судовий збір» в частині звільнення позивача від сплати судового збору, якими обґрунтовувався ОСОБА_2, відсутні.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Слід звернути увагу, що виходячи із правового аналізу рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Коснтитуції України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між сторонами щодо виконання вимог укладених договорів, незалежно від того чи це договори по споживчим кредитам, де сторонами є споживач та кредитодавець, чи це будь-які інші договори спрямовані на надання різноманітних послуг.

В даному випадку, ОСОБА_2 посилається на те що, він є споживачем з газопостачання, та посилається на спричинення йому моральної шкоди, шляхом поширення ПАТ «Дніпрогаз» в своїх повідомленнях недостовірної інформації стосовно необхідності доступу до квартири ОСОБА_2 для відновлення газопостачання та перевірки технічного стану приладів.

Таким чином, вбачається, що позивач не оскаржує умови та якість надання послуг газопостачання, а лише посилається на поширення недостовірної інформації відповідачем, а тому підстави для звільнення його від сплати судового збору згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» дійсно відсутні.

Також, із прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить суд першої інстанції стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та додатково по 30 грн. за кожний наступний день, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 27 вересня 2016 року, однак, положеннями вказаного Закону не передбачені пільги на звільнення від сплати судового збору за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, які не пов'язані із якістю надання послуг споживачеві.

Крім того, Законом України від 22 травня 2015 року 484-VІІІ, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено ст. 5 вказаного Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав - не передбачено, а у разі виникнення розбіжностей правових норм між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом, перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом, тобто - Закону України «Про судовий збір».

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року про повернення позовної заяви як неподаної - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова