Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування, витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 26 вересня 2014 року вона подарувала ОСОБА_5 належний їй житловий будинок. У подальшому, ОСОБА_5 відчужив даний будинок на користь ОСОБА_6 шляхом укладення 17 жовтня 2014 року договору купівлі-продажу.

Зазначала, що даний договір дарування вчинено під впливом помилки, оскільки вона розраховувала, що внаслідок передачі належного їй житлового будинку ОСОБА_5, останній буде за нею доглядати до смерті. Вказувала, що укладений договір не відповідає її внутрішній волі щодо правової природи й змісту правочину, фактично її волевиявлення було направлене на укладення договору довічного утримання.

Посилалась на похилий вік, недостатній рівень освіти, а також на те, що у зв'язку з поганим зором, глухотою та наявністю інших хронічних хвороб, вона не мала можливості ознайомитися з текстом договору, який підписала, не розуміючи до кінця умов та наслідків його укладення.

Ураховуючи наведене, просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 26 вересня 2014 року, та витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_6

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 травня

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування від 26 вересня 2014 року житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Савченко Т.С. за реєстровим №1522. Витребувано в ОСОБА_6 вказаний вище житловий будинок.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Сам по собі факт прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про визнання цього договору недійсним.

Задовольняючи позов, апеляційний суд вірно застосував положення

ч. 3 ст. 203, статей 229, 717 ЦК України, оцінив надані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України) та прийшов до правильного висновку про те, що при укладенні договору дарування житлового будинку позивач помилялась стосовно обставин, які мають істотне значення щодо правової природи договору, прав та обов'язків сторін. Судом ураховано, що спірний будинок є єдиним житлом та постійним місцем проживання позивача, ураховано вік позивача (77 років) та стан здоров'я останньої.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові № 6-202цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська