Ухвала іменем україни 15 березня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Коротуна В.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» про визнання недійсним трудового контракту в частині терміну дії, визнання контракту безстроковим трудовим договором, скасування наказу про непродовження контракту, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про звільнення, за касаційною скаргою представника державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» - Громика Івана Миколайовича на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від

15 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від

14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася із указаним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просила: визнати недійсним укладений між нею та державним вищим навчальним закладом «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» (далі - ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж») контракт від 01 вересня 2014 року, укладений між нею та ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж», в частині терміну дії контракту з 01 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року; визнати даний контракт безстроковим трудовим договором; визнати недійним і скасувати п. 3 наказу ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» № 140/1 від 30 червня 2015 року в частині непродовження з нею контракту; визнати недійсним та скасувати наказ ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» № 76/2 від 31 серпня

2015 року про звільнення з роботи; поновити її на посаді викладача суспільних дисциплін вищої категорії ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» на умовах безстрокового трудового договору з

31 серпня 2015 року; стягнути з ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року по дату винесення судового рішення.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно контракту з педагогічним працівником від 02 вересня 1999 року була прийнята на роботу у ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» на посаду викладача I категорії з предмету філософії з 01 вересня 1999 року по

01 вересня 2001 року. В подальшому контракт з нею неодноразово продовжували до 01 вересня 2014 року. З 01 вересня 2014 року за наполегливою вимогою керівництва, вона вимушена була укласти трудовий контракт на один рік.

Вказувала, що 30 червня 2015 року відповідач письмово попередив її про звільнення з посади викладача суспільних дисциплін з 01 вересня

2015 року, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

31 серпня 2015 року, згідно з наказом № 76/2, її було звільнено з посади викладача суспільних дисциплін, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Вважає, що контракт від 01 вересня 2014 року та наказ № 140/1 від

30 червня 2015 року про непродовження із нею трудового контракту є незаконними, оскільки відповідач не мав права змінювати строк дії трудового договору, у зв'язку із тим, що зайнята нею посада викладача суспільних дисциплін не є такою, що вимагає укладення трудового контракту.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 15 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним контракт з педагогічним працівником від

01 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж», в частині терміну дії контракту з

01 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року.

Визнано контракт з педагогічним працівником від 01 вересня 2014 року безстроковим трудовим договором.

Визнано недійсним та скасовано п. 3 наказу ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» № 140/1 від 30 червня 2015 року.

Визнано недійсним та скасовано наказ ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» № 76/2 від 31 серпня 2015 року про звільнення ОСОБА_3

Поновлено ОСОБА_3 на посаді викладача суспільних дисциплін вищої категорії ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» на умовах безстрокового трудового договору з 31 серпня 2015 року.

Стягнуто з ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» на користь ОСОБА_3 2 439 грн 04 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року по 15 жовтня 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» - Громик І.М., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відсутні обставини, які роблять неможливим укладення трудового договору з

ОСОБА_3 на невизначений строк, а тому дійшов висновку, що оспорюваний контракт в частині строку його дії є недійсним, а ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України набула статус постійного працівника, у зв'язку із чим її звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України є незаконним.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з контрактом від 02 вересня 1999 року ОСОБА_3 була прийнята на посаду викладача I категорії з предмету філософії у ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» з 01 вересня 1999 року по 01 вересня 2001 рік.

Зазначений контракт неодноразово продовжувався, а саме: 03 липня 2003 року на підставі наказу № 103/1 продовжено дію контракту до

01 вересня 2008 року, 01 липня 2008 року на підставі наказу № 98/1 продовжено термін дії контракту до 01 вересня 2013 року, 22 червня

2013 року на підставі наказу № 105/1 продовжено термін дії контракту до

01 вересня 2014 року, 24 червня 2014 року на підставі наказу № 110/1 продовжено термін дії контракту до 01 вересня 2015 року. При цьому

02 вересня 2014 року між ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» та ОСОБА_3 укладено контракт з педагогічним працівником терміном з 01 вересня 2014 року до 01 вересня 2015 року.

Згідно із ч. 1 п. 3 наказу № 140/1 від 30 червня 2015 року адміністрація коледжу вирішила не продовжувати контракт із ОСОБА_3 та 30 червня 2015 року остання отримала письмове попередження № 156 від 30 червня 2015 року про звільнення її з роботи з 01 вересня 2015 року, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Наказом № 76/2 від 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади викладача суспільних дисциплін, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП Україниособливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

З роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів»вбачається, що оскільки згідно з ч. 2 ст. 23 КЗпП України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Враховуючи, що характер роботи викладача I категорії з предмету філософії не зумовлює неможливості встановлення трудових відносин на невизначений строк, не встановлено таких обставин і щодо умов її виконання чи інтересів працівника, при цьому укладений з ОСОБА_3 трудовий контракт з 1999 року неодноразово продовжувався та переукладався, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про визнання недійсним оспорюваного контракту в частині визначення строку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України встановлено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку (п. п. 2 і 3 ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів також погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги про пропуск ОСОБА_3 строків звернення до суду, визначених ст. 233 КЗпП України, є необґрунтованими, оскільки трудовий контракт з ОСОБА_3 неодноразово продовжувався та переукладався, а про порушення свого права на чергове продовження чи переукладення контракту ОСОБА_3 дізналась лише 30 червня 2015 року, отримавши відповідне попередження про звільнення, з позовом до суду звернулась 14 серпня 2015 року, тобто в межах встановленого законом тримісячного строку.

Суди попередніх інстанцій вірно визначились із характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надали їм правову оцінку, правильно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається представник ДВНЗ «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» - Громик І.М. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника державного вищого навчального закладу «Кам'янець-Подільський індустріальний коледж» - Громика Івана Миколайовича відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О.Писана

О.В. Попович