АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1257/17 Справа № 180/1633/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нанічкіна Н. М. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 червня 2005 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконанав, в зв'язку з чим станом на 31 липня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_2 складає 10965 грн. 79 коп.

У зв'язку з чим, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року позов задоволено частково та ухвалено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 червня 2005 року в розмірі 6551 грн. 42 коп., яка складається із: 6001 грн. 27 коп. заборгованості за кредитом, 100 грн. заборгованості за пенею та комісією станом на 31 липня 2016 року, а також із заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 450 грн. 15 коп. станом на 31 грудня 2012 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 823 грн. 21 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог в цій частині, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (а.с.8-9), за умовами якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 3 % в місяць із розрахунку 360 днів в році, а відповідно п.5.5. Договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредитному ліміту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором, правилами користування платіжними картками та тарифами банку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 31 липня 2016 року нарахована заборгованість на загальну суму 10965 грн. 79 коп., яка складається із: 6001,27 грн. - заборгованість за кредитом; 4864,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-7).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами у розмірі 4864 грн. 52 коп., які нараховані в період з 10 червня 2005 року по 31 липня 2016 року, які розраховані в період з 10 червня 2005 року по 31 грудня 2012 року за ставкою на рівні 3,0% в місяць або 36,0% в рік; в період з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року за ставкою 2,5% в місяць або 30,0% річних; з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року за ставкою 2,9% в місяць або 34,8% річних; з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року та у період з 08 липня 2016 року по 31 липня 20016 року за ставкою 3,6% в місяць або 43,2% річних. Отже, банк змінював в односторонньому порядку відсоткову ставку у спірних правовідносинах, а саме з 01 січня 2013 року.

Відповідно до п.4.3 кредитного договору банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобов'язаний не менше ніж за 30 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема в виписці по картрахунку згідно п.3.8 цього договору. Якщо протягом 30 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів того, що Банк інформував ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки, як передбачено п.4.3 кредитного договору, відповідно до ст. 60 ЦПК України, позивачем суду не надано, у зв'язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано зазначив про те, що збільшення відсоткової ставки Банком не відповідає закону, який діяв на час такого збільшення.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно наданого розрахунку суми заборгованості позивач нараховує заборгованість за процентами за ставкою 3,0%, починаючи з 10 червня 2005 року і до 31 грудня 2012 року, яка накопичувальним підсумком станом на 31 грудня 2012 року складає 450 грн. 15 коп., а далі проценти обраховуються за ставкою 30,0%, 34,8%, 43,2%, а тому сума заборгованості по відсоткам в розмірі 4864 грн. 52 коп., що нарахована позивачем, не відповідає ставці 3,0% в місяць або 36,0% в рік та умовам укладеного договору.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова