АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою прийняти справу до розгляду, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість.

В судове засідання представники Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.26-27), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв»язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Справа № 760/18417/16-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/511/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києва, в якому просила скасувати арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 постановами слідчого від 02 жовтня 2007 року та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про накладення арешту на все майно.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що арешт на майно позивача було накладено в рамках розгляду кримінальної справи та в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України, а відтак питання про скасування арешту з майна позивача підлягає розгляду в порядку КПК України, а тому позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його законним і таким, що відповідає матеріалам справи та положенням процесуального закону.

Судом установлено, що постановою слідчого з ОВС Слідчого управління ПМ ДПА України Панасюк С.П. від 02 жовтня 2007 року накладено по кримінальній справі №69-25 арешт на вклади, цінності, рухоме, нерухоме майно обвинуваченої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2012 року кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України закрито на підставі п.1. ч.1 ст. 6 КПК України

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як убачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2012 року кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України закрито на підставі п.1. ч.1 ст. 6 КПК України. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України у зв'язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Провадження по кримінальній справі відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України закрито. Арешт накладеним на майно ОСОБА_1 постановами слідчого від 1 червня 2006 року скасовано.

На підставі зазначеної постанови суду, ОСОБА_1 звернулась до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києва про зняття обмежень, однак 23 лютого 2016 року отримала відмову у державній реєстрації прав та обтяжень, на підставі того, що згідно з пошуком в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, арешт був зареєстрований на підставі постанови , виданої 02 жовтня 2007 року слідчим управління ПМ ДПА ПанасюкомС.П., а на державну реєстрацію подано постанову, яка скасовує арешт, накладений постановами слідчого від 01 червня 2006 року.

Звернувшись до Першої київської державної нотаріальної контори, позивач з'ясувала, що постанова про накладення арешту на майно від 02 жовтня 2007 року накладена старшим слідчим Панасюком С.П. на підставі матеріалів кримінальної справи № 69-25, в якій наявна лише постанова слідчого від 01 червня 2006 року. На даний час відсутні відомості щодо кримінальної справи № 69-25 та постанови слідчого управління ПМ ДПА України Панасюка С.П., якою накладено арешт на майно ОСОБА_1 Зазначає, що на даний час на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її права щодо розпорядження власністю.

Таким чином, як убачається з позовної заяви, арешт на майно ОСОБА_1 було накладено постановою слідчого в рамках кримінального провадження та в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України, дані про скасування постанови від 2 жовтня 2007 року відсутні.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1 постанови №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито, арешт, накладений в рамках кримінального провадження, скасовано, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Отже, ОСОБА_1 має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала постановлена з дотримання норм діючого законодавства, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: