У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватно-орендного підприємства «Лан» про визнання незаконним володіння та користування земельними ділянками, за касаційною скаргою приватно-орендного підприємства «Лан» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 03 вересня 2004 року вона та її чоловік ОСОБА_5 уклали із відповідачем договори оренди належних їм на праві приватної власності земельних ділянок площею по 6,37 га кожна строком на 10 років.

Після смерті ОСОБА_5 позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом отримала право власності на земельну ділянку, що належала йому за життя та була передана за вищезазначеним договором в оренду приватно-орендному підприємству «Лан».

ОСОБА_4 вказувала, що у червні 2014 року вона попередила відповідача про намір з вересня того ж року самостійно обробляти вищезазначені земельні ділянки у зв'язку із закінченням терміну дії договорів оренди землі.

Однак відповідач відмовився повернути земельні ділянки, посилаючись на те, що умови зазначених договорів оренди почали діяти з моменту їх реєстрації у 2005 році, а тому їх дія спливає у 2015 році.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд визнати незаконним володіння і користування відповідачем належними їй на праві приватної власності земельними ділянками за період з 03 вересня 2014 року по 03 вересня 2015 року.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 06 квітня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано незаконними дії приватно-орендного підприємства «Лан» щодо володіння та користування належними ОСОБА_4 земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у період з 03 вересня 2014 року по 03 вересня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі приватно-орендного підприємства «Лан» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що в момент державної реєстрації договору останній набирає чинності (юридичної сили), і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. Судами встановлено, що 03 вересня 2004 року ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ПОП «Лан» дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів. А отже, строк дії договору рахується саме з цієї дати і припиняє свою дію 03 вересня 2014 року.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач неправомірно з вересня 2014 року по 03 вересня 2015 року володів та користувався спірними земельними ділянками, оскільки позивачка не надавала згоду на їх використання після закінчення строку дії договорів, які припинили свою дію з вересня 2014 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду не впливають.

Із матеріалів справи та змісту рішення апеляційного суду не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватно-орендного підприємства «Лан» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
Л.М. Мазур