Справа № 183/5872/16
№ 2/183/481/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на майно, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

21 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на майно, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 08 січня 1998 року йому, ОСОБА_1, а також, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», була передана у спільну сумісну власність квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 08.01.1998 року Новомосковським житлово-експлуатаційним обєднанням.

14 квітня 2000 року Новомосковською державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після чоловіка - ОСОБА_5, померлого 06 жовтня 1999 року.

Позивач зазначив в заяві, що 02 лютого 2014 року померла ОСОБА_6.

За життя, 14 квітня 2000 року, ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, у відповідності до якого, заповідала належну їй на праві власності частку жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, йому ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 в заяві зазначив, що він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлої 02 лютого 2014 року, 26 жовтня 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої 02 лютого 2014 року, власником якої вона була на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом, виданим 14 квітня 2000 року Новомосковською державною нотаріальною конторою.

В той же час, постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 04 жовтня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частку квартири, яка отримана ОСОБА_6 в порядку приватизації, в звязку з тим, що тим, що спадкове майно перебуває у спільній сумісній власності і частки власників не визначені.

В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просив:

-визнати частки власників квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 рівним;

-визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності за кожним по 1/6 частині спірного нерухомого майна;

-визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої 02 лютого 2014 року.

В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, в своїх заявах просили суд розглядати справу без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08 січня 1998 року ОСОБА_1, а також, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», була передана у спільну сумісну власність квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, жилою площею 48,80 кв.м., загальною площею 82,30 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 08.01.1998 року Новомосковським житлово-експлуатаційним обєднанням.

Згідно до ч.2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, в разі виділення частки чи поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, частки вважаються рівними, якщо інше не встановлене договором.

Судом не встановлено наявності договору між власниками щодо визначення часток, тому приходить до переконання, що їх частки є рівними по 1/6 частики кожному.

Встановлено, що 14 квітня 2000 року Новомосковською державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після чоловіка - ОСОБА_5, померлого 06 жовтня 1999 року.

Таким чином, частка власності ОСОБА_6 становить 2/6 частки квартири (1/6 частка яка отримана в порядку приватизації та 1/6 частка отримана в порядку спадкування після чоловіка - ОСОБА_5, померлого 06 жовтня 1999 року.

Судом встановлено, що 02 лютого 2014 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За життя, 14 квітня 2000 року, ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, у відповідності до якого, заповідала ОСОБА_1 належну їй на праві власності частку жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,.

Згідно до спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7, з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлої 02 лютого 2014 року, до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1, інших спадкоємців судом не встановлено.

26 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої 02 лютого 2014 року, власником якої вона була на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом, виданим 14 квітня 2000 року Новомосковською державною нотаріальною конторою.

Також, постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 04 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частку квартири, яка отримана ОСОБА_6 в порядку приватизації, в звязку з тим, що тим, що спадкове майно перебуває у спільній сумісній власності і частки власників не визначені.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена тим, що частки співвласників не визначені, враховуючи досліджені судом докази, якими встановлена належність майна спадкодавцю, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати частки власників квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 рівним;

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/6 частину квартири, жилою площею 48,80 кв.м., загальною площею 82,30 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири, жилою площею 48,80 кв.м., загальною площею 82,30 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири, жилою площею 48,80 кв.м., загальною площею 82,30 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину квартири, жилою площею 48,80 кв.м., загальною площею 82,30 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/6 частину квартири, жилою площею 48,80 кв.м., загальною площею 82,30 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої 02 лютого 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький