Провадження № 22ц/782/45/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

2017 року, лютого місяця, 01-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів - Дронської І.О., Єрмакова Ю.В. за участю секретаря: Коротенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що діє через свого представника ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації (обласна військово - цивільна адміністрація) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановила:

У грудні 2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації (обласна військово - цивільна адміністрація) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, просив суд визначити за ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері, ОСОБА_3, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Позов було прийнято до розгляду і ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу, роз'яснено, що розгляд та вирішення його позовної заяви належить до підсудності Біловодського районного суду Луганської області.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та надав на нього апеляційну скаргу, у якій посилаючись на припущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 грудня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, статтею ст. 303 ЦПК України є передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 10, 60 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Повертаючи ОСОБА_1 позов суд першої інстанції виходив із того, що справа не підсудна цьому суду. При цьому суд першої інстанції зазначив про те, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, а з позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що спадкове нерухоме майно, житловий будинок, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо непідсудності розгляду цієї справи Сєвєродонецькому міському суду. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

У позові було зазначено про те, що мати позивача „останнім часом була зареєстрована та мешкала у власному будинку за адресою: Луганська область, м. Свердловськ...". Доводи апелянта про те, що зазначення у позові, про те, що спадкодавця на момент смерті проживала у власному будинку лише свідчить про приватну форму власності цього будинку, не визначаючи власника цього будинку - висновків суду першої інстанції не спростовують, адже суд розглядає справи не інакше як за зверненням та у межах заявлених вимог, а позивачем було зазначено у позові про мешкання померлої саме у „власному будинку", а не „приватному будинку", що і було обґрунтовано розцінено судом на стадії вирішення питання про можливість відкриття провадження по справі як обставина, що дає підстави для застосування виключної підсудності. Інші докази щодо складу спадкової маси суду не надавались, не надано суду доказів про помилковість висновків суду з цього приводу і апелянт

Крім того, колегія суддів бере тут до уваги і наступні обставини, що теж свідчать про фактичну непідсудність справи Сєвєродонецькому міському суду. Так, позовні вимоги є заявленими щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Це зауважено і у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7, ден вказано про те, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Луганська обласна державна адміністрація - обласна військово-цивільна адміністрація за нормами Закону України "Про військово - цивільні адміністрації" не наділена повноваженнями органів місцевого самоврядування міста Довжанська (раніше Свердловськ), а виконує лише окремі повноваження обласної ради, державних адміністрацій та інші визначені цим законом повноваження. Тобто навіть у тому випадку, коли у складі спадку відсутня нерухомість - і вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини повинні бути розглянуті у порядку визначення загальної підсудності - то справа повинна розглядатись із залученням до участі у справі у якості відповідача органа місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини - міської Ради міста Довжанська (раніше Свердловськ), а не Луганської обласної державної адміністрації (обласної військово-цивільної адміністрація). Позови ж до міської Ради міста Довжанська (раніше Свердловськ) повинні розглядатись Біловодським районним судом Луганської області на підставі та в порядку, визначеному Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звя'зку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VІІ та Розпорядженнями Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14, від 12.09.2014 року № 29/0/38-14, від 08.12.2014 року № 56/0/38-14, адже розпорядженням Кабінету міністрів України від 07.11.2014 року м. Довжанськ (раніше Свердловськ) є включеним до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновків про непідсудність справи Сєвєродонецькому міському суду, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань статтею. 308 ЦПК є визначено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314-315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє через свого представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: І.О. Дронська

Ю.В. Єрмаков