ЄУН №389/937/17
Провадження № 2/389/345/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Суддя Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 95675 грн.

Одночасно з метою забезпечення позову, заявила клопотання про накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, розташований по вулиці Вереснева (колишня Кірова) в смт Знамянка Друга Кіровоградської області, за №49; автомобіль ГАЗ-САЗ 53 Б, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль ВАЗ 321074 120 21, реєстраційний номер НОМЕР_2. Вказала, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

З врахуванням розяснень даних Верховним Судом України в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що частки дружини та чоловіка у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними.

Згідно з ч. 2 ст.73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Тобто названі норми матеріального права припускають існування факту спільної сумісної власності подружжя та рівність їх часток, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову ОСОБА_1 є вимога про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 95675 грн. Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 з 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За даними Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з господарсько побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: смт Знамянка Друга Кіровоградська область, вулиця Вереснева (колишня вул. Кірова), №49 зареєстрований за ОСОБА_3 і є його власністю відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Знамянської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_4 13 лютого 2001 року Р№180. Таким чином, є підстави вважати, що житлове приміщення на яке позивач просить накласти арешт є спільним сумісним майном подружжя. Належних доказів, які підтверджують право власності відповідача чи третьої особи на автомобіль ГАЗ-САЗ53Б, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль ВАЗ 321074 120 21, реєстраційний номер НОМЕР_2 суду не надано.

Спір між сторонами виник із зобов'язальних правовідносин, які характеризуються визначеним суб'єктним складом (позикодавець і позичальник), матеріально-правова складова спору є домінантною при вирішенні процесуальних питань. Затосування заходів по забезпеченню повинно забезпечити виконання рішення суду у разі набрання ним законної сили. При цьому, законодавством встановлені спеціальні правила звернення стягнення на частку у спільно набутому майні, які надають гарантії іншому з подружжя у разі наявності вимог кредиторів до подружжя по зобов'язальним правовідносинам.

Обраний вид забезпечення позову накладення арешту, суд вважає обґрунтованим, таким, що безпосередньо повязаний і узгоджується з позовними вимогами, застосування якого не обмежує прав відповідача, і водночас який забезпечує реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на його користь.

Зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи з пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом та співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі, суд вважає за необхідне позов забезпечити, наклавши арешт на будинок, що належить третій особі ОСОБА_3 і розташований по вулиці Вереснева (колишня Кірова) в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, за номером 49.

Забезпечення позову зазначеним способом не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди інтересам позивача.

Разом з цим, заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспорті засоби ГАЗ-САЗ 53 Б, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 321074 120 21, реєстраційний номер НОМЕР_2 задоволенню не підлягає, у звязку з ненаданням належних доказів про належність цих автомобілів відповідачу або ж її чоловіку.

Відповідно до статті 156 Цивільного процесуального кодексу України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У разі минування потреби у забезпеченні позову питання про скасування вжитих заходів буде вирішено судом або одночасно з ухваленням судового рішення або після цього за заявою будь-якої сторони спору.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область смт.Знамянка Друга, вулиця Вереснева (колишня Кірова), №49 та належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за тією ж адресою.

Стягувач:ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії ЕА 519082 виданий 21.10.1998 Знам'янським МВ УМВС України в Кіровоградській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути пред'явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка їх оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Берднікова