Справа № 185/239/17
Провадження № 2/185/1288/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання Оладенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради , Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, -
У січні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Донецької міської ради та Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 червня 2016 року помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та недоотримана пенсія за період з лютого 2015 року по червень 2015 року. Позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, тому вважається таким що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 09 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно у зв'язку з неможливістю встановити останнє місце проживання спадкодавця та визначити чи вважається ОСОБА_1 такою, що фактично прийняла спадщину на тій підставі, що постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та на не отриману за життя померлим ОСОБА_2 суму пенсійних виплат за період з 01 лютого 2015 року по 19 червня 2015 року, в порядку спадкування за законом.
Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що 19 червня 2015 року помер ОСОБА_2, який позивачу доводився рідним батьком, що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу в частині зміни прізвища позивача /а.с.6-8/.
На підставі свідоцтва про право власності на квартиру №7827 від 24 грудня 2003 року, виданого представництвом Фонду державного майна України в м.Донецьку, ОСОБА_2 на праві приватної власності належала 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.14/. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №17660121.
Як встановлено статтею 52 Закону України "про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Як вбачається з копії паспорту позивача та померлого ОСОБА_2, вони були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. буд.5, кв.9 /а.с.18-19/.
Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 09 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно у зв'язку з неможливістю встановити останнє місце проживання спадкодавця та визначити чи вважається ОСОБА_1 такою, що фактично прийняла спадщину на тій підставі, що постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини /а.с.9/.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, спадкодавцю належало на праві власності нерухоме майно, а також пенсійні виплати, позивач проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради , Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 19 червня 2015 року, право власності на 1/2 частину квартири №9, розташованої у будинку №5 по вулиці Чернігівській у місті Донецьку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя ОСОБА_3