Справа № 459/274/17
Провадження № 2/459/369/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі : головуючого-судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

прокурора Пастух М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнення до позовної заяви від 15.03.2017 року, просив стягнути з ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради на його користь, виділені Державною казначейською службою України необхідні грошові кошти із Державного бюджету України, 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 5723, 06 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями (бездіяльністю). На обґрунтування своїх вимог послався на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2014 року скасовано постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2012 року у справі №2а-1327/2012 та визнано протиправними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області в частині недоплати щорічної разової грошової допомогу до дня 05 травня за 2010 рік, зобовязано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 05 травня за 2010 рік з урахуванням виплачених сум. ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області з моменту винесення ОСОБА_1 територіальним управлінням юстиції у Львівській області, відділом примусового виконання рішень територіального управління державної виконавчої служби Головного територіального управлінням юстиції у Львівській області постанов про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2014 року по ВП №43807470 та від 30.09.2015 року по ВП №48859368 не виконано рішення суду, яке набрало законної сили. Зазначає, що він неодноразово звертався із листами та скаргами до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради щодо виплати йому заборгованості, однак отримував лише листи-відписки. У звязку із довготривалим порушенням його права, він був змушений неодноразово звертатися до суду за відновленням справедливості, понісши значні фінансові витрати на оплату послуг адвокатів та на відновлення хиткого стану здоровя. Матеріальну шкоду оцінює у 5723, 06 грн., що підтверджує чеками за медичне лікування. З 07.12.2011 року, тобто моменту звернення до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом у справі №2а-1490/11, по теперішній час він часто хворіє, відчуває фізичні та душевні страждання, що обмежує його можливість вести звичайний спосіб життя та принижує його особистість. Погіршення стану свого здоровя повязує із довготривалою протиправною бездіяльністю відповідача.

Представник ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради подав заперечення від 24.02.2017 року та 26.04.2017 року, у яких зазначає, що кошти для проведення виплат за рішенням суду минулих років не надходили. Вирішення питання щодо виділення коштів для проведення зазначених виплат належить до компетенції органів центральної виконавчої влади. Виплата суми разової грошової допомоги позивачу буде проведено при надходженні відповідних коштів з державного бюджету. Своїми діями управління не могло погіршити матеріальний стан позивача та завдати йому моральної шкоди.

14.03.2017 року позивач подав пояснення на заперечення, суть яких зводиться до обставин викладених у позовній заяві.

Представник Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав клопотання від 26.04.2017 року про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні підтримала позицію відповідачів.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Установлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2014 року скасовано постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2012 року у справі №2а-1327/2012, позов ОСОБА_2 задоволено частково та визнано протиправними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області в частині недоплати щорічної разової грошової допомогу до дня 05 травня за 2010 рік, зобовязано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 05 травня за 2010 рік з урахуванням виплачених сум.

Згідно копії довідки ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради від 03.12.2015 року №5951/1-8, ОСОБА_2 на виконання рішення суду проведено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік у сумі 4522, 00 грн.

На неодноразові звернення позивача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради позивачу було надано відповіді від 12.04.2011 року №1322/1-8, 29.04.2011 року №1515/1-8, 11.12.2015 року №6128/1-6, 26.08.2016 року №3739/1-4.

У судовому засіданні встановлено, що рішення щодо виплати позивачу недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 05 травня за 2010 рік не виконано, що не заперечується ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради.

Згідно з наявних у матеріалах справи копій медичних документів, позивач хворіє та періодично проходить лікування. На придбання ліків витрачає кошти, на підтвердження чого долучив копії товарних чеків.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сини, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 22 червня 2004 року у справі «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (п. 184). У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35). У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як зазначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у раз і коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами до неї (далі постанова ПВСУ № 4 від 31.03.1995 року), звертає увагу судів на те, що відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз. 1 п. 4, абз. 2 п. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, судом визнано протиправними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області в частині недоплати щорічної разової грошової допомогу до дня 05 травня за 2010 рік, зобовязано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 05 травня за 2010 рік з урахуванням виплачених сум.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння йому протиправною бездіяльністю ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області моральної шкоди у виді душевних страждань, які полягають у необхідності неодноразово звертатись до відповідача із заявами, він тривалий час відчував себе проігнорованим, оскільки рішення суду у частині виплати цієї допомоги не виконано, а отже, позивач має право на її відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість моральних страждань та їх характер. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови ПВСУ від 31 березня 1995 року № 4.

Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 4000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 10000,00 грн. моральної шкоди, то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність причинного звязку між протиправністю дій ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області в частині недоплати щорічної разової грошової допомогу до дня 05 травня за 2010 рік і невиконанням судових рішень щодо виплати йому нарахованих грошових сум та фізичними, стражданнями позивача, які полягають у тому, що у нього незадовільний стан здоровя, у звязку з чим змушений був витрачати кошти на лікування, а отже про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення 5723, 06 грн. матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 4 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області на користь держави 640,00 грн. судового збору за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. І. Рудаков