АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1691/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 624/755/16-ц ОСОБА_1
Категорія: договір лізингу Доповідач Міненкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Овсяннікової А.І.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Михайлюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на заочне рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія «Ваш Авто » про визнання договору фінансового лізингу недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кегічивського районного суду Харківської області від 10 листопада 2016 року задоволені позовні вимоги. Визнано недійсним договір фінансового лізингу від 04 серпня 2016 року №-005119 укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія «Ваш Авто ». Стягнуто з відповідача на користь позивача 115000 грн..

Не погодився з рішенням представник Товариства з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія «Ваш Авто » й у апеляційній скарзі просить його скасувати як необґрунтоване. Вважає, що суд повинен був застосувати до даних правовідносин норму спеціального Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а норма Закону України « Про захист прав споживачів є загальною нормою. Вважає необґрунтованим висновок щодо недотримання обовязкової нотаріальної форми договору, так як відповідно до ст. 6 Закону України « Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладеним в письмовій формі і форма договору лізингу предметом якого виступає транспортний засіб визначається виходячи із загальних положень про найм( оренду), а загальні положення про найм викладі в параграфі 1 глави 58 ЦК України.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що умови договору фінансового лізингу, укладеного між позивачем та відповідачем, є несправедливими і він укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики, тобто з порушенням вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» укладено договір фінансового лізингу №005119 відповідно до умов якого товариство взяло на себе зобовязання придбати предмет лізингу трактор «Беларус-892» у власність ОСОБА_3 та передати його у користування на строк та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до умов додатку №1 від 04.08.2016 року до цього договору вартість предмета лізингу становить 20 200,00 доларів США; авансовий платіж 10 100,00 доларів США (50 % вартості предмета лізингу); адміністративний платіж 2 020,00 доларів США (10 % вартості предмета лізингу); комісія за передачу 606,00 доларів США (3 % вартості предмета лізингу). Вартість в гривнях на дату підписання договору 505 000,00 грн. На виконання вказаного договору 05 серпня 2016 ОСОБА_4 сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» грошові кошти у розмірі 64500 грн. та 50500 грн.

Згідно з умовами договору фінансового лізингу адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку №1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу.

Відповідно до п. 3.2.6 договору лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір . А згідно з п.12.2 лізингодавець повертає лізингоодержувачу кошти за відрахуванням 20% від суми сплаченого Авансового платежу. Адміністративний платіж не повертається.( а.с.17) При цьому згідно з пунктом 12.1 договору лізингодавець повертає лізингоодержувачу лише 60% авансового платежу, а 40 % утримує як штраф за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж у такому випадку поверненню не підлягає.

За умовами договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю перший внесок, який не входить до обсягу фінансування та складається з: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 травня 2016 року розглянув справу № 6-3020цс15 за позовом лізингоодержувача до лізингодавця про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення грошових коштів. При розгляді була сформована наступна правова позиція.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент її здійснення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена ??законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК про лізинг, наймання (оренду), купівлю-продаж, Законом «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави для визнання угоди (або її умов) недійсною. Так, за змістом частини 5 цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено такий стан, а не сам договір. У разі, якщо зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним в цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є ??істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі при наявності одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип сумлінності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК); 2) умови договору призводять до суттєвого дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно з частиною третьою статті 18 Закону є, зокрема: - умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у випадку порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); - встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; - визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. За змістом частини п'ятої статті 11 Закону договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору фінансового лізингу, які містять умови про зміни у витратах, в тому числі по платі за дострокове його погашення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, з огляду на юридичну природу договору фінансового лізингу та положень ст. 692 ЦК України споживач послуг, укладаючи такий договір, особа має право знати обсяг своїх фінансових зобовязань та ціну транспортного засобу, який лізингодавець передає йому в користування за плату з правом викупу. При цьому ціна предмета лізингу є істотною умовою такого договору відповідно до вимог ст. ст. 638, 655, 691 ЦК України.

Згідно п. 10.4 договору у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору сторони домовились та беруть на себе зобовязання до купівлі транспортного засобу підписати додаток №3 до цього договору із установленням щомісячних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, остаточно не визначили вартості предмета лізингу, не погодили графіку сплати лізингових платежів згідно з додатком №3 до договору, на який робиться посилання у змісті договору фінансового лізингу, однак який до договору не додається.

При цьому, згідно з п. 4.3 договору фінансового лізингу разом з підписаним актом приймання-передачі лізингодавець передає лізингоодержувачу графік сплати лізингових платежів (додаток №3 до договору), який сторони зобовязані підписати до моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу.

Таким чином, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобовязань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу грошових зобовязань лізингоодержувача.

Якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу (ст. 808 ЦК України).

Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», тому що в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то умови договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності тощо суперечить положенням ст. 808 ЦК України.( а.с. 10).

ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.

За положеннями цієї статті адміністративний платіж не відноситься до витрат лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.

ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» не обґрунтувало співмірності розміру адміністративного платежу (10% вартості предмета іпотеки) за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору і вартості виконаної послуги, яка в розумінні ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» не вважається лізинговим платежем, а фактично полягала лише у виготовленні типової форми договору.

Крім того, достроково погасити лізингові платежі можна не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокове погашення лізингових платежів у термін до 12 календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 10 % від суми дострокового погашення (п. 10.14).

За змістом ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що положення договору фінансового лізингу є несправедливими, якщо містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення.

При цьому, суд першої інстанції правильно застосував положення Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року №6-330цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

Договір фінансового лізингу №005119 від 04 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» встановлює жорсткі обовязки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надає можливість продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору; надає продавцю (виконавцю, виробнику) право розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надає продавцю (виконавцю, виробнику) право не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); установлює обовязкові для споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надає продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1. ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» залишити без задоволення.

Рішення Кегічивського районного суду Харківської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - А.І. Овсяннікова

ОСОБА_2