Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки недійсним та виключення запису з реєстру, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), мотивуючи тим, що 3 березня 2008 року між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір іпотеки без оформлення заставної, предметом якого була квартира АДРЕСА_1. У березні 2015 року вона дізналася, що фактично такий договір був укладений з недодержанням в момент його вчинення вимог, які встановлені законом.

Зазначала, що в момент вчинення оспорюваного договору вона не була власником майна, оскільки таке її право власності на вказану квартиру було зареєстроване у спосіб визначений законом, лише 6 березня 2008 року, однак всупереч даному факту приватний нотаріус при посвідченні договору зазначила, що саме вона - ОСОБА_4 була власником даної квартири.

Вважала, що на підставі ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України договір іпотеки без оформлення заставної, укладений 3 березня 2008 року між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк», підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 1 червня

2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки без оформлення заставної укладений 3 березня 2008 року між ОСОБА_4 та

ПАТ АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 4933; виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за № 4934

від 3 березня 2008 року про накладення заборони відчуження предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі

1 102,42 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку в порядку ст. 212 ЦПК України, вірно застосовував положення ст. ст. 203, 215, 657 ЦК України, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного правового висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним, оскільки право власності у позивача на нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 3 березня 2008 року виникло саме з моменту його нотаріального посвідчення, а саме з 3 березня 2008 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова