АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1504/17 Головуючий 1 інст. - Глібко О.В.
Справа № 644/3274/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» січня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Малінської С.М.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання дій приватного нотаріуса неправомірними, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобов'язання приватного нотаріуса вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 22 листопада 2006 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитний договір № 5109039 на суму 33000 доларів США, а також договір іпотеки № 5109192.

29 березня 2016 року ним отримано постанову про відкриття Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції виконавчого провадження № 50544636, відповідно до якої приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. 27 січня 2016 року здійснив виконавчий напис № 1560 про стягнення на користь банку заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору.

Зазначив, що на його адресу направлялося попередження від банку ще 07 лютого 2015 року з вимогою про сплату лише заборгованості перед банком у розмірі 118,10 доларів США, в якому було зазначено, що у випадку непогашення простроченої заборгованості банк набуде право вимагати дострокового повернення всього кредиту.

30 січня 2016 року на його адресу поступила вимога банку датована 11 січня 2016 року щодо дострокового повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом у загальному розмірі 17345,05 грн. У відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження виконавчий напис № 1560 нотаріусом здійснено 27 січня 2016 року про звернення стягнення на користь банку заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року.

Зазначив, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження та вищевказаного виконавчого напису розмір заборгованості становить 497355,79 грн., що не відповідає дійсності, адже відповідно до вимоги банку від 11 січня 2016 року щодо дострокового повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом сума заборгованості становить 17345,05 грн., тобто нотаріусом не встановлено факт безспірності заборгованості; що відповідачами не дотриманий 30-денний термін; що виконавчий напис здійснено до його повідомлення про необхідність погашення заборгованості в повному обсязі, а повідомлення, отримані ним у 2015 році визначають суму заборгованості лише у розмірі 118,10 доларів США.

Вказав, що державним виконавцем також порушено вимоги чинного законодавства, оскільки відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження нотаріусом здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на користь банку заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року з боржника ОСОБА_2, проте, боржником відповідно до вказаної постанови визнається ОСОБА_2, тобто він.

Просив визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. по вчиненню 27 січня 2016 року виконавчого напису про звернення стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року - неправомірними; визнати виконавчий напис, вчинений 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 1560 про звернення стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2016 року таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. виконавчий напис вчинений 27 січня 2016 року про звернення стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року виключити з реєстру нотаріальних дій; судові витрати на його користь солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 1560 про звернення стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року; в частині позовних вимог щодо визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. по вчиненню 27 січня 2016 року виконавчого напису про звернення стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року та зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. виключити з реєстру нотаріальних дій вищевказаний виконавчий напис - відмовлено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 551,21 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_2 у повному обсязі. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 не здійснював погашення чергових платежів у встановлені кредитним договором строки, внаслідок чого банк набув право вимагати дострокового повернення кредиту разом зі сплатою процентів за користування кредитом, а ОСОБА_2 повинен був виконати таку вимогу і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом в строк не пізніше тридцяти календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги, яка була направлена позивачу рекомендованим листом на адресу його місця реєстрації 05 жовтня 2015 року і отримана ним 23 жовтня 2015 року, але зазначена вимога у встановлений кредитним договором 30-денний строк з дня отримання виконана не була, у зв'язку з чим станом на 23 листопада 2015 року у позивача виникла заборгованість на суму 19906,09 доларів США та 17416,66 грн., яка до наступного часу не погашена; що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, підтверджується тим, що боржник був обізнаний про кінцевий строк виконання зобов'язань за кредитним договором у строк до 22 листопада 2015 року; що вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом ним отримано 23 жовтня 2015 року, тобто до вчинення виконавчого напису; що нотаріусом отримані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, у тому числі підтвердження того, що позивач був належним чином обізнаний про порушення основного зобов'язання та можливі наслідки не усунення вказаних порушень; що позивачем не надано суду жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості, що стягнута згідно виконавчого напису, відтак, немає підстав вважати, що банком не була підтверджена безспірність вимог; що надання нотаріусу документів первинної бухгалтерської документації для вчинення виконавчого напису чинним законодавством не вимагається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» необхідно відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в оскаржуваній частині, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з того, що надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 листопада 2006 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитний договір № 5109039 на суму 33000 доларів США, а також договір іпотеки № 5109192.

07 лютого 2015 року, 05 жовтня 2015 року, 05 жовтня 2015 року, 11 січня 2016 року на адресу ОСОБА_2 направлено відповідно попередження про необхідність погашення простроченої заборгованості в розмірі 118,10 доларів США, вимогу про дострокове повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом в розмірі 19570, 14 доларів США, вимогу про усунення порушення основного зобов'язання, а саме простроченої заборгованості за кредитом та сплаті процентів в сумі 2162, 97 доларів США, загальної заборгованості за кредитним договором в розмірі 19570,14 доларів США, вимогу про дострокове повернення суми кредиту в розмірі 17345, 05 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що із всіх листів банку, він отримав тільки попередження про необхідність погашення простроченої заборгованості в розмірі 118,10 доларів США 30 січня 2016 року особисто, про що зазначено на аркуші № 12, т. 1.

Представник банку в свою чергу в суді апеляційної інстанції пояснила, що одержаний ОСОБА_2 лист - попередження про необхідність погашення простроченої заборгованості в розмірі 118,10 доларів США не є вимогою, а вимогу від 05 жовтня 2015 року він отримав 23 жовтня 2015 року, про що зазначено на аркуші справи № 88, т. 1.

Однак, як вбачається з матеріалів справи 05 жовтня 2015 року направлено на адресу ОСОБА_2 дві вимоги: перша - на прострочену заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом в сумі 2162, 97 доларів США станом на 28 вересня 2015 року, друга - на прострочену заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом в сумі 2162, 97 доларів США та загальну заборгованість за кредитним договором - 19570, 14 доларів США станом на 28 вересня 2015 року

23 листопада 2015 року надано заяву про вчинення виконавчого напису, в якій зазначено, що стягнення заборгованості необхідно провадити за період з 27 січня 2015 року по 23 листопада 2015 року і сума заборгованості складає 19906, 09 доларів США та 17416, 66 грн.

27 січня 2016 року здійснено виконавчий напис № 1560, згідно якого з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто заборгованість за період з 27 січня 2015 року по 23 листопада 2015 року в розмірі 497355, 79 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту склала 1235, 79 доларів США, що еквівалентно 29639, 90 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1547, 79 доларів США, що еквівалентно 37123, 09 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 16912, 55 доларів США, що еквівалентно 37123, 09 грн., строкова заборгованість за відсотками - 209,96 доларів США, що еквівалентно 5035, 80 грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту 99, 46 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту в розмірі 17000, 48 грн., строкова заборгованість за відсотками - 316, 72 грн. за зазначеним кредитним договором.

Для здійснення виконавчого напису надано наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису, оригінал кредитного договору, витяг з особового рахунку з 27 жовтня 2015 року по 23 листопада 2015 року.

Постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби від 17 березня 2016 року відкрито виконавче провадження за цим виконавчим написом та надано ОСОБА_2 в строк до 24 березня 2016 року добровільно виконати виконавчий напис.

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість за кредитним договором не погашено.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року із змінами та доповненнями.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року із змінами та доповненнями нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною другою статті 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172.

Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктом 4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 року передбачено зміст виконавчого напису, згідно якого виконавчий напис повинен містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження".

Контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Такими документами можуть бути: зокрема, первинні облікові документи та регістри бухгалтерського обліку, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року із змінами та доповненнями.

Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов'язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів справи у вимозі, яка надіслана ОСОБА_2, у виконавчому написі, витягах заборгованості відсутні докази безспірності заборгованості, зокрема, зазначено різний період, за який необхідно стягнути заборгованість (у першому зазначено заборгованість станом на 28 вересня 2015 року; у другому - за період з 27 січня 2015 року по 23 листопада 2015 року, у третьому - з 27 жовтня 2015 року по 23 листопада 2015 року), у зв'язку з чим і різні суми заборгованості, про які ОСОБА_2 належним чином не був повідомлений, що є порушенням положень Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що підстав для здійснення виконавчого напису не було, оскільки заборгованість за кредитним договором, яка зазначена у виконавчому написі не була відома ОСОБА_2 та є спірною.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, зазначив у рішенні про доведеність позовних вимог позивача.

Оскільки рішення суду переглядалося тільки в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що воно в оскаржуваній частині є законним та обгрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування або зміни в оскаржуваній частині немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду в оскаржуваній частині не спростують.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Питання щодо стягнення судових витрат вирішено відповідно до статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії