Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1026/16-ц
26 квітня 2017 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,
при секретарі Твердун Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, третя особа Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану,
ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він з 27 жовтня 2001 року по 3 травня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Під час шлюбу, а саме 19 січня 2002 року у них народився син ОСОБА_3. На даний час йому стало відомо, що відповідачка до вагітності, крім нього, мала ще статеві стосунки з іншими чоловіками. Оскільки у нього виникли сумніви щодо походження дитини, тому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження вказаної дитини за №37 від 20 березня 2002 року, вчиненого Березівським відділом РАЦС.
Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася та в підтвердження неявки до суду надала консультативний висновок спеціаліста поліклінічного відділення КУ МКЛ №10 Малиновського району Одеси про її хворобу, крім того, у судовому засіданні 27 вересня 2016 року з позовом повністю не погодилась й зазначила, що позивач дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3, а тому підстави для задоволення позову та проведення експертного дослідження походження дитини відсутні.
Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у судове засідання також не зявився, однак своїм листом №03-1009/81 від 14 грудня 2016 року виконуючий обовязки начальника відділу державної РАЦС просить розглядати справу без його участі.
Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги позовної заяви такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
За правилами ч.3 ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що у сторін під час шлюбу, який розірвано 3 травня 2012 року, 19 січня 2002 року народився ОСОБА_3 (а.с.4-5).
За рішенням Березівського районного суду Одеської області з позивача на користь відповідачки на утримання сина стягуються щомісячно до його повноліття, тобто до 19 січня 2020 року, у твердій грошовій сумі аліменти у розмірі 500 грн. (а.с.6).
Як слідує з пояснень представника позивача, у ході сварки сторін відповідачка повідомила, що дитина народилася від іншої особи, а тому суд, у звязку з неявкою останньої до експертної установи на предмет визначення походження цієї дитини, повинен визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена.
Проте, суд ставиться критично до цих пояснень представника позивача, оскільки вони не узгоджуються з вищенаведеними відповідачкою обставинами, які вважати недостовірними у суду підстав немає.
Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частина 1 ст.58 ЦПК України регламентує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
З наведених норм закону свідчить, що сторона, а в даному випадку позивач, на якого покладався тягар доказування, повинен був під час розгляду цієї справи обґрунтувати з наданням відповідних належних доказів наявність обставин, що з достовірністю могли б підтвердити вимоги позову.
Відповідно до ст.179 ЦПК України та п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Не звертаючи увагу на встановлений процесуальним законом порядок доказування та на вимоги ст.ст.10,11 ЦПК України позивач не обґрунтував належним чином підставу й предмет своїх позовних вимог, які могли б мати юридичне значення для вирішення справи відповідно до положень ст.213 ЦПК України.
Слід ще раз зазначити, що відповідно до ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим та таким, що задоволений бути не може.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, третя особа Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: