АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/4748/2017 Головуючий у1-й інстанції - Комаревцева Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє за дорученням ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сторони у справі, а також син позивачки - ОСОБА_5, зареєстровані в зазначеній квартирі, яка в порядку приватизації на праві власності належить у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Між тим, відповідач, зі слів позивача, ніколи не проживав за указаною адресою, а тому підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Посилається на те, що відповідач не проживає в спірній квартирі, не є членом сім'ї власника житлового приміщення, оскільки шлюб між сторонами розірвано в 2013 році, а тому, на думку скаржника, позов підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 28.10.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.10.2016 року - розірвано /а.с. 6, 8/.

На підставі розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.10.2008 року №1464 ОСОБА_4 видано ордер №03426 серії Б на квартиру АДРЕСА_1. Ордер видано на сім'ю з однієї особи /а.с.41/.

Відповідно до довідки форми №3 від 20.12.2016 року, виданої ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер», у зазначеній квартирі з 16.01.2009 року зареєстрований та проживає ОСОБА_4, а з 03.04.2009 року - ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Крім того, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.06.2009 року, квартира АДРЕСА_1 приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та в рівних долях належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що позивачем не доведено факт тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин.

Так, в позовній заяві ОСОБА_3 посилається на ст. 71 та ст. 72 ЖК України, згідно яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Разом з тим, зазначені правові норми можуть бути застосовані виключно до жилих приміщень державного і громадського житлового фонду. Враховуючи, що спірна квартира є приватизованою, колегія суддів не вбачає підстав для застосування зазначених норм права.

Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За змістом ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Крім того, згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи слідує, що до ухвалення судом рішення від 31.10.2016 року про розірвання шлюбу, відповідач був членом сім'ї власника жилого приміщення.

Таким чином, звертаючись до суду з відповідним позовом, ОСОБА_3 в порядку ст. 60 ЦПК України зобов'язана довести факт не проживання ОСОБА_4 без поважних причин у спірній квартирі протягом встановленого законодавством терміну.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини. Так, позивачем не надано суду належно оформленого акту про не проживання особи за відповідною адресою, не заявлено клопотання про виклик свідків тощо.

Колегія суддів не надає доказового значення доводам апеляційної скарги про те, що відповідач не є членом сім'ї власника житлового приміщення, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Крім того, за змістом ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Таким чином, незважаючи на факт припинення сімейних відносин між сторонами у справі, ОСОБА_4 не позбавлений права користуватися відповідним приміщенням.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати пояснення відповідача, з яких слідує, що в 2009 році ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування протягом одного року із симптомами хвороби туберкульоз. Під час перебування відповідача в лікарні позивач здійснила приватизацію спірної квартири.

При цьому, колегія наголошує на тому, що квартира АДРЕСА_1 була надана саме ОСОБА_4 згідно ордеру №03426 серії Б на сім'ю з однієї особи: ОСОБА_4.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за дорученням ОСОБА_3, відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: