АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження №22-ц/796/4512/2017 Головуючий у 1 інстанції - Комаревцева Л.В.
Справа №753/4213/16-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення порядку користування житловим приміщенням та вселення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ТОВ «Перший український експертний центр» про визначення порядку користування житловим приміщенням та вселення, зобов'язання вчинити дії, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником 2/6 часток, а її син- 1/6 частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідач ОСОБА_2 є власником 3/6 часток вказаної квартири. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з жовтня 2007 року по липень 2015 року. В 2014 році, коли сім'ї фактично розпалась, ОСОБА_2 змінив замки на вхідних дверях спірної квартири, ключі від якої має лише він, цим створює перешкоди в користуванні власністю , а тому вона просить усунути ці перешкоди та вселити її з дитиною в спірну квартиру. Дана квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 46,6 кв.м., у тому числі перша кімната 17,33 кв.м., друга кімната 17,17 кв.м. та третя кімната 12,19 кв.м. Також спірне житлове приміщення обладнане кухнею площею 14,19 кв.м., коридорами площею 3,65 кв.м., 7,03 кв.м. та 7,09 кв.м., санвузлами площею 4,98 кв.м. та 4,8 кв.м., та балконом площею 4,8 кв.м. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про користування спірним нерухомим майном, позивач просила вселити її та її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру АДРЕСА_1, визначити порядок користування квартирою, виділивши їй в користування житлову кімнату площею 17,17 кв.м.; виділити сину в спільне користування з відповідачем житлову кімнату площею 12,19 кв.м.; в користування ОСОБА_2 - житлову кімнату площею, 17,33 кв.м., балкон площею 4,8 кв.м та санвузол, площею 4,8 кв.м. У спільне користування позивача та сина виділити санвузол площею 4,98 кв.м та коридор площею 3,65 кв.м. У загальному користування всіх співвласників залишити кухню площею 14,9 кв.м. та коридори загальною площею 14,2 кв.м., зобов'язати ОСОБА_2 надати позивачу ключі від вхідних дверей до вказаної квартири, а також зобов'язати ТОВ «Перший український експертний центр» розподілити особові рахунки.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, разом з неповнолітнім сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 дублікат ключів від замків вхідних дверей трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору на суму 1102,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині задоволення позову скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення в частині задоволення позовних вимог не відповідає нормам матеріального та процесуального права, дійсним обставинам справи, ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Посилається на те, що суд не перевірив факту, чи придатне зазначене приміщення для проживання неповнолітньої дитини відповідно до санітарно-гігієнічних умов та побутових вимог, які не завдають шкоди для його фізичного та розумового розвитку.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині вселення та зобов'язання передати ключі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що власник має право володіти користуватися та розпоряджатися своєю власністю і всі перешкоди, які вчиняються власнику у здійсненні свого права власності повинні бути усунуті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з жовтня 2007 року по липень 2015 року (а.с. 14).

Від даного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

На даний час згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно спірна квартира належить: ОСОБА_2 (3/6 частки квартири), ОСОБА_3 (2/6 частки квартири) та ОСОБА_4 (1/6 частка квартири) (а.с. 19, 21-22).

Зазначена квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 46,6 кв.м., у тому числі перша кімната 17,33 кв.м., друга кімната 17,17 кв.м. та третя кімната 12,19 кв.м. Також спірне житлове приміщення обладнане кухнею площею 14,19 кв.м., коридорами площею 3,65 кв.м., 7,03 кв.м. та 7,09 кв.м., санвузлами площею 4,98 кв.м. та 4,8 кв.м., та балконом площею 4,8 кв.м. (а.с. 23).

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апелянтом оскаржується рішення в частині вселення позивача та неповнолітнього сина сторін та зобов'язання надати їм ключі від спірної квартири.

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому повинно бути залишено без змін.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє , користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач та її неповнолітній син є співвласниками спірної квартири, а тому мають право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Позивач зазначила, що ключі від квартири , яка є спільною власністю сторін , знаходяться у відповідача, а тому вона та їх неповнолітній син не мали доступу до своєї власності, а тому вселити їх в квартиру та надати ключі від вхідних дверей.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції, вселяючи неповнолітню дитину в спірну квартиру, не перевірив санітарно-гігієнічні та побутові умови в цій квартирі, не пересвідчився, що дитина матиме змогу там проживати, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач та неповнолітній син сторін є співвласниками квартири і мають право користуватися, володіти своєю власністю і підстав для відмови у їх вселенні немає.

Відповідача саме тому і зобов'язано надати ключі позивачу від квартири для приведення житла у відповідний санітарно-гігієнічний стан для подальшого вселення в зазначену квартиру.

Вселення позивача та неповнолітньої дитини до квартири АДРЕСА_1 не порушує прав апелянта, а відмова у задоволенні позовних вимог про вселення призвела б до порушення прав позивачів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 6 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :