Справа № 602/38/17
Провадження № 2/602/66/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2017 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді- Костів Л.І.,

з участю:

секретар - Домчук В.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лановецького районного суду з позовом до Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться в с.Верещаки, вул.Надрічна, 39 Лановецького району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом, що залишився після померлої 18 березня 2013 року ОСОБА_2

Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2013 року померла його бабця, яка за життя склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, що знаходиться в с.Верещаки по вулиці Надрічній, 39 Лановецького району Тернопільської області, заповіла йому - ОСОБА_1 Після смерті спадкодавиці, рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області йому було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після чого позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, проте приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу ОСОБА_3 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на земельну ділянку (пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Верещаки по вулиці Надрічній, 39 Лановецького району Тернопільської області приватним нотаріусом йому було відмовлено в звязку з тим, що ним не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Вказані правовстановлюючі документи не видавались, що є перешкодою для отримання ним свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату і є підставою звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, виходячи з обставин, викладених в позовній заяві та подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в звязку з виготовленням технічної документації на будинок, щодо розмірів та площі кімнат будинку.

Представник відповідача - Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справи, однак від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнає.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, з'ясував наступні обставини.

ОСОБА_2 померла 18 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ИД № 150429, виданим Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільській області 18 березня 2013 року, актовий запис № 12.

Відповідно до заповіту, посвідченого 16 травня 2007 року секретарем Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за №10, ОСОБА_2 все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, що знаходиться в с.Верещаки по вулиці Надрічній, 39 Лановецького району Тернопільської області заповіла ОСОБА_1

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №38731699, виданої 27 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_3, спадкова справа після смерті 18 березня 2013 року ОСОБА_2 не заводилась.

Постановою приватного нотаріуса Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_3 від 05 січня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Верещаки по вулиці Надрічній, 39 Лановецького району Тернопільської області, що належить ОСОБА_2 через те, що ним не було подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме документи, що посвідчують право власності спадкодавиці на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями.

Згідно акту обстеження господарства №11, виданого 11 січня 2017 року комісією Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, від дня смерті ОСОБА_2 в її житловому будинку, що знаходиться в с.Верещаки, вул.Надрічна, 39 Лановецького району Тернопільської області, ніхто не зареєстрований і не проживає. Житловий будинок побудований у 1948 році.

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, що належала померлій ОСОБА_2, знаходиться в с.Верещаки по вул.Надрічна, 39 Лановецького району Тернопільської області біля житлового будинку і становить в загальному 0,3397 га, що підтверджується довідкою №12, виданою 11 січня 2017 року Верещаківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області.

Відповідно до довідки №48, виданої 20 лютого 2017 року КП «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», інвентарна вартість житлового будинку №39 з господарськими будівлями, що розташований в с.Верещаки по вул. Надрічна Лановецького району Тернопільської області, станом на 20 лютого 2017 року становить 12108 грн. 00 коп.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №39, вулиця Надрічна, с.Верещаки Лановецького району Тернопільської області, виготовленого станом на 20 лютого 2017 року та завіреного в.о.керівника КП «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1.

У 1948 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 /з подальшими змінами/.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього Переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1948 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

В даний час позивач ОСОБА_1 бажає оформити право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами №39 по вул.Надрічна в с.Верещаки Лановецького району Тернопільської області.

У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України ОСОБА_1 має право прийняти спадщину після смерті своєї бабусі в порядку спадкування за заповітом. Однак, в звязку з відсутністю документів про первинну реєстрацію житлового будинку з надвірними господарськими будівлями на імя спадкодавця позивач не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Статтею 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.328, 392 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізувавши докази, надані сторонами і ті, що здобуті у судовому засіданні, суд вважає, що спадкодавиця на день смерті мала право на отримання документів про право власності на спадкове майно, однак не зробила цього. Позивач ОСОБА_1 набув право власності на майно на підставі заповіту, оскільки прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі можливості не має через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця.

На підставі наведеного, ст.ст.319, 321, 328, 392, 1220, 1221, 1233, 1234, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.197, 209, 213-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, що складається із: літера а 1.1 веранди площею 8,30 м.кв., літера А 1.2 коридор площею 3,10 м.кв., літера А 1.3 житлової кімнати площею 17,50 м.кв., літера А 1.4 кухня площею 4,10 м.кв., літера А 1.5 житлова кімната площею 9,20 м.кв. з господарськими будівлями: літера Б хлів площею 50,16 м.кв., літера Г гараж площею 18,80 м.кв., літера Пг льох площею 7,50 м.кв., літера К криниця площею 17,0 м.кв., що в с.Верещаки, по вул.Надрічна, під номером 39 Лановецького району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом, що залишився після померлої 18 березня 2013 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4