Справа № 342/247/16-ц
Провадження № 2/342/95/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики згідно розписки у сумі 2000 американських доларів та 900 євро, що еквівалентно 78079 грн. і три проценти річних від суми богу за два роки на час вирішення справи, що становить 4685, а всього разом 82764 грн. та понесені судові витрати, а саме оплату судового збору згідно представленої квитанції. Позовні вимоги мотивовані тим, що у грудні 2013 року відповідач позичив у позивача 2000 американських доларів та 900 євро для своїх потреб і зобов'язався повернути ці гроші до лютого 2014 року, написавши при цьому власноручно розписку на отриману суму, а також залишив у заставу свій паспорт. Повернути борг ОСОБА_3 відмовляється, хоча постійно обіцяє, що борг поверне. ОСОБА_1 неодноразово навідувався до відповідача і нагадував про повернення боргу, однак він скривається, обіцяє що найближчим часом поверне борг, але до цього часу жодної копійки не повернув. Викладене змушує позивача звернутися до суду з вимогою про повернення боргу і стягнення процентів за порушення грошового зобов'язання у відповідності до ст. 625 п.2 ЦК України.

До суду позивач ОСОБА_1 подав заяви про уточнення позовних вимог, в яких просить стягнути з ОСОБА_3, 1987 р/н в його користь борг за договором позики згідно розписки у сумі 2000 американських доларів еквівалентно 53020 грн. та 900 євро еквівалентно 26532, що разом становить 79552 грн та понесені судові витрати, що мають бути нараховані від суми 79552 грн.

Заочним рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2016 року по справі № 342/247/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики, за яким з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 борг за договором позики згідно розписки у сумі 2000 дол. США, що еквівалентно 53020 (п'ятдесят три тисячі двадцять) грн. та 900 євро, що еквівалентно 26532 (двадцять шість тисяч п'ятсот тридцять дві) грн., що разом становить 79552 (сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) грн. Також стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 795,52 грн.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2016 року скасовано заочне рішення Городенківського районного суду від 16.05.2016 р. по справі № 342/247/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики.

В судовому засіданні позивач пояснив, що ОСОБА_3 в нього позичив 25 тисяч гривень, ще пізніше позичив ще 10 тисяч гривень, що підтверджується розписками, пізніше він попросив ОСОБА_3 написати розписку про позику 25 тисяч гривень в доларах, а 10 тисяч гривень в євро. Також суду пояснив, що є рішення суду про стягнення боргу в гривнях, але він ще просить стягнути в доларах та євро і це ті самі гроші, що в розписках від 28.12.2013 року та 04.01.2014 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що є один факт позики коштів і є рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 37100 та 637.20 судових витрат, сам позивач не заперечив, що розписка позики в доларах і євро продубльована розпискою в гривнях.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Згідно із ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст. ст. 58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що надав ОСОБА_3 за договором позики згідно розписки кошти у сумі 2000 американських доларів та 900 євро.

Судом встановлено, що за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області справа №342/1370/15-ц з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1, стягнуто борг за договором позики у сумі 37100 (тридцять сім тисяч сто гривень) та 637.20 ( шістсот тридцять сім гривень 20 копійок) судових витрат.

В матеріалах справи № 342/1370/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики знаходяться письмові розписки від 28.12.2013 року де вказано, що ОСОБА_3 серія паспорта СЕ 262864 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, бере у борг у ОСОБА_1 25 тисяч гривень та від 04.01.2014 в розмірі 10 тисяч грн, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, у тому числі, грошових коштів.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року, розглянувши справу № 6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Так, судом встановлено, що представник ОСОБА_3 факт отримання ним грошових коштів в позику від ОСОБА_1 не заперечує, отримані на підставі розписок від 28.12.2013 року та 04.01.2014 року, грошові кошти з ОСОБА_3 стягнуто за рішенням суду від 09.03.2016 року, в користь ОСОБА_1

Щодо отрмання коштів в борг в сумі 2000 доларів США та 900 євро згідно розписки від 28.12.2013 року та залишення власного паспорта в залог серія та номер якого вказано в розписці як СЕ 262869 представник відповідача та відповідач не визнають і вказують, що його серія паспорта СЕ №262864, паспорт знаходиться у нього на руках, гроші в сумі 2000 доларів та 900 євро від ОСОБА_1 не отримував, розписку про отримання коштів в іноземній валюті власноручно не писав.

Крім цього, судом встановлено, що позивачем повністю визнано, що ОСОБА_3 в нього взяв у борг 25 тисяч гривень, пізніше ще 10 тисяч гривень, що підтверджується розписками від 28.12.2013 року та 04.01.2014 року, не повернувши вчасно гроші ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 35 тисяч гривень та 3% річних від суми боргу, позов задоволено. Поданий позов про стягнення боргу в сумі 2000 доларів та 900 євро це сума грошей, що вказана в розписках від 28.12.2013 року та 04.01.2014 року, тільки еквівалентна в іноземній валюті.

Свідок ОСОБА_7 вказала, що була присутня коли ОСОБА_3 писав розписку, коли передавалися гроші вона присутня не була і не бачила яка була валюта.

Свідок ОСОБА_6 дочка ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 позичав у батька гроші це було літом, рік не памятає, суму яку батько давав їй не відома, вона прийшла коли вже розписка була написана, на столі бачила гривні, євро не бачила, скільки розписок в той день було написано не знає.

Свідок ОСОБА_5 зять ОСОБА_1 пояснив, що у його присутності оформлялась одна розписка, в якій валюті гроші тесть давав ОСОБА_3 він не бачив.

З врахуванням пояснень позивача встановлено, що сума грошових коштів 2000 доларів США та 900 Євро відповідає сумі 25 тисяч гривень та 10 тисяч гривень, які рішенням Городенківського районного суду з відповідача стягнуто, а розписка про взяття позики в доларах та євро не підтверджує факту укладенння сторонами договору позики, оскільки була відсутня передача позикодавцем грошової суми в доларах та євро позичальнику, тому відсутні підстави для висновку про існування між сторонами договірних зобов'язань по договору позики та виникнення боргового зобовязання по договору позики, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213- 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд ст., ст. 526, 530, 549-552, 611, 625, 1050 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд.

Суддя: Федів Л.М.