АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3947/16-ц Номер провадження 22-ц/786/274/17Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Лобова О.А.

суддів: Дорош А.І., Кузнєцової О.Ю.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним додаткові витрати на дочку в розмірі 8480,75 грн. та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування зазначеного позову посилався на те, що сімейні стосунки у сторін не склалися, дочка перебуває на його утриманні та проживає разом з ним, а відповідачка не надає матеріальної допомоги на виховання і утримання дитини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.05.2016 року і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування додаткових витрат, викликаних лікуванням дитини, 7939,25гривень.

В задоволенні інших позовних вимог позивачу відмовлено за недоведеністю. Вирішено питання судових витрат. Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_3 на відшкодування додаткових витрат, викликаних лікуванням дитини, 7939,25 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін..

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, суд не врахував, що позивачем не надано належних доказів, як на підтвердження факту необхідності таких витрат, так і факту їх понесення у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів, відповідно ст.303 ЦПК України, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.08.1998 року, який рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11.06.2015 року розірвано (а.с.13).

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05.11.2015 року, яке набрало законної сили 18.01.2016 року, визначено місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком (а.с.14-16).

Судом першої інстанції також встановлено, що дитина виховується батьком, мати дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на лікування дочки, у розмірі 15878,50 гривень, що підтверджується квитанціями на придбання ліків та проведення медичних досліджень(а.с.18-45).

Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

Окрім цього, відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З матеріалів справи встановлено, що загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на дитину, які були пов'язані із хворобою останньої та святкування дня народження дитини в ТРЦ Екватор, заявлена як така, що становить 16901 гривень 50 копійки.

З цих коштів суд вірно виділив 1023 гривні витрат на святкування дня народження, як такі, що не можуть бути віднесені до додаткових витрат на утримання дитини.

Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Колегією суддів не встановлено обставин, які б вказували на неправомірність оцінки доказів місцевим судом.

З урахуванням викладеного, взявши до уваги надані позивачем докази лікування зубів, встановлення лінз та докази необхідності проведення даного лікування, а також понесення позивачем витрат на лікування, виходячи із принципу першочерговості інтересів дитини та рівності обов'язку батьків утримувати дитину, встановленого ст. 140 СК України, суд вірно дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 50% додаткових витрат на лікування дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду. Факт укладення договору оренди (а.с.132) відповідачкою не стосуються обов'язку участі у додаткових витратах на виховання та зростання дитини.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

О.Ю.Кузнєцова

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов