Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4028/16-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Талько О.Б.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В травні 2016р. Банк звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ОСОБА_1 24150,18грн., заборгованості за кредитним договором б/н від 15.06.2010р.: за кредитом 2867,71грн., % 16706,27грн., пеня та комісія 2950грн.; штраф (фіксована частина) 500грн., штраф (% складова) 1126,20грн. Зазначав, що згідно кредитного договору, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зобовязання виконав - надав кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобовязання не виконала, в звязку з чим станом на 31.03.2016р. утворилась вказана заборгованість.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 01 листопада 2016 року позов залишено без задоволення за спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що позичальник частково сплачувала заборгованість, що є наслідком переривання строку позовної давності. Останній платіж у розмірі 400грн. сплачено 05.09.2013р., а з позовом Банк звернувся 27.04.2016р.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 15.06.2010р. ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за яким відповідачка отримала кредит в сумі 3000грн. зі сплатою за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 по кредитному договору б/н від 15.06.2010р. (іпн.) було видано дві кредитні картки : 1354710 зі строком дії до 30.06.2015р. і 958841 зі строком дії до 31.10.2013р.

На порушення вимог ст.60 ЦПК України відповідач не надала будь - яких доказів на спростування вимог банку.

Сторони по справі, будучи учасниками цивільно - правових відносин, згідно зі ст.526 ЦК України повинні виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З кредитного договору від 15.06.2010р. вбачається, що зобовязання сторін по даному договору припиняються з моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Посилання відповідача на те, що строк дії договору закінчився, спростовуються наступним.

Відповідно до п.1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг він діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 1.1.7.31 Умов передбачено, що строк позовної давності відносно вимог Банку по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредиту, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат Банку становить 50 років.

Судом встановлено, що відповідач не подавала до Банку заяву про припинення строку дії договору, тому договір автоматично був продовжений.

Тобто строк звернення до суду Банком не пропущено.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені в тексті договору його істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами. Зазначене свідчить про відповідність договору вимогам ст. 203 ЦК України. Банківський договір недійсним не визнано. Відповідач укладеної із Банком угоди не оскаржує.

Апеляційний суд враховує, що ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

За таких обставин рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Проте позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіку погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починаються стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Відповідно до вимог ст.266, ч.2 ст.258, ч.2 ст.254,261,266 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіку погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починаються стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Матеріалами справи доведено, що розмір заборгованості по тілу кредиту станом на 30.04.2014р. складав 1557,57грн і до часу звернення до суду не збільшувався (а.с.50), що підтверджується розрахунком Банку. Тому колегія суддів не погоджується із розміром заборгованості по тілу кредиту у сумі 2867,71грн., вказаним Банком у позовній заяві.

На підставі наведеного підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту - 1557,57грн., % - 14481,78грн.; пеня (1 рік) 1100грн., штраф 500грн., штраф (%) 801,97грн.; всього 18441,32грн.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 01 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2010р. у розмірі 18441,32грн. і 1052,25грн. судового збору. В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: