Дата документу 20.01.2017
Справа № 334/4893/16-ц
Провадження № 2/334/545/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Матвієнко О.І.. розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за позовом заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, треті особи Орган опіки та піклування районної адміністрації ОСОБА_1 міської ради по Дніпровському району, Служба (управління) у справах дітей ОСОБА_1 міської ради, Департамент реєстраційних послуг ОСОБА_1 міської ради, Державний навчальний заклад «ОСОБА_1 вище професійне училище» про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 3 звернувся в суд в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, треті особи Орган опіки та піклування районної адміністрації ОСОБА_1 міської ради по Дніпровському району, Служба (управління) у справах дітей ОСОБА_1 міської ради, Департамент реєстраційних послуг ОСОБА_1 міської ради, за зверненням директора Державного вищого навчального закладу «ОСОБА_1 вище професійне училище» ОСОБА_3 з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, дитини-сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в даному навчальному закладі вказавши, що останньому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4, матір ОСОБА_5.

ОСОБА_5 мати неповнолітнього померла 09.09.2001 року.

16.10.2013 року помер ОСОБА_6.

ОСОБА_4 (батько неповнолітнього) помер 16.11.2014 року.

Відповідно до довідки Департаменту освіти і науки ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 04.07.2016 року директор Державного навчального закладу ОСОБА_1 вище професійне училище ОСОБА_3 є опікуном ОСОБА_2 оскільки останній навчається у зазначеному закладі і не має персонального опікуна.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 1557 від 15.08.2007 Дніпровської районної адміністрації ЗМР, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2.

Статтею 357 ЦПК України, передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статею 370 ЦК України, передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, оскільки зазначена квартира передавалася в спільну сумісну власність, а в її приватизації брали участь чотири особи, то частини кожного з них є рівними, кожна з яких складає 1/4 частини вищевказаної квартири.

18.09.2012 померла ОСОБА_7.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини квартира АДРЕСА_2.

Згідно ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги згідно закону були ОСОБА_4 (син) та ОСОБА_6 (чоловік), які фактично мешкали разом у квартирі.

16.10.2013 року помер ОСОБА_6.

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 2/4 частки квартири АДРЕСА_3 (1/4 частка квартири належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності № 1557 від 15.08.2007 виданого Ленінською районною адміністрацією ЗМР, 1/8 частка зазначеної квартиру у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_7П.)

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 був його син ОСОБА_4, який прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки фактично мешкав зі спадкодавцем у спадковій квартирі.

16.11.2014 року помер ОСОБА_4.

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 3/4 частки квартири АДРЕСА_4 (1/4 частка квартири належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № 1557 від 15.08.2007 виданого Дніпровською районною адміністрацією ЗМР, 1/4 частка зазначеної квартиру у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, 1/4 частки у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6М.)

Частиною 4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Єдиним спадкоємцем згідно закону першої черги є його неповнолітній син ОСОБА_2, який прийняв спадщину відповідно до ч.4 ст.1268 Цивільного кодексу України.

Частинами 1,3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Неповнолітній ОСОБА_2 звернувся до другої нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру, однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.06.2016 неповнолітньому ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавців на вищевказане майно. А також відсутністю будь-якої інформації та документів, що підтверджують факт родинних відносин спадкодавців: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 зі спадкоємцем ОСОБА_2

Позивач просить суд визнати за неповнолітнім ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_1 право власності на 3/4 квартири № 30 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 49а у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 Миколаєвича, який помер 16.11.2014 року, стягнути з відповідача на користь прокуратури Запорізької області в особі ОСОБА_1 місцевої прокуратури № З (, адреса: вул. Добролюбова, 14, м.Запоріжжя, 69006, розрахунковий рахунок № 0271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач прокуратура Запорізької області, , код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені у 2016 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів громадян у розмірі 4500 грн.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 позов підтримала у повному обсязі і просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 міська рада позов визнала частково, зазначила, що відповідач не погоджується з вимогою позивача щодо стягнення судового збору з відповідача.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрацій ЗМР по Дніпровському району підтримала відповідача.

Представник третьої особи Державного навчального закладу «ОСОБА_1 вище професійне училище» проти позову не заперечує.

Представники третьої особи служби (управління) у справах дітей ЗМР, департаменту реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про право власності на житло №1557 від 15.08.2007 року квартира 30 у м.Запоріжжя буд.49а на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_7, ОСОБА_9,ОСОБА_4, ОСОБА_2

18.09.2012 померла ОСОБА_7.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини квартира АДРЕСА_2.

Згідно ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги згідно закону були ОСОБА_4 (син) та ОСОБА_6 (чоловік), які фактично мешкали разом у квартирі.

16.10.2013 року помер ОСОБА_6.

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 2/4 частки квартири АДРЕСА_3 (1/4 частка квартири належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності № 1557 від 15.08.2007 виданого Ленінською районною адміністрацією ЗМР, 1/4 частка зазначеної квартиру у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_7П.)

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 був його син ОСОБА_4, який прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки фактично мешкав зі спадкодавцем у спадковій квартирі.

16.11.2014 року помер ОСОБА_4.

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 3/4 частки квартири АДРЕСА_4 (1/4 частка квартири належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № 1557 від 15.08.2007 виданого Дніпровською районною адміністрацією ЗМР, 1/4 частка зазначеної квартиру у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, 1/4 частки у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6М.)

Частиною 4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Єдиним спадкоємцем згідно закону першої черги є його неповнолітній син ОСОБА_2, який прийняв спадщину відповідно до ч.4 ст.1268 Цивільного кодексу України.

Частинами 1,3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Неповнолітній ОСОБА_2 звернувся до другої нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на ? зазначеної квартири, однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.06.2016 неповнолітньому ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавців на вищевказане майно. А також відсутністю будь-якої інформації та документів, що підтверджують факт родинних відносин спадкодавців: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 зі спадкоємцем ОСОБА_2

Проте суд вважає вимоги позивача доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому суд вважає можливим визнати право власності на 3/4 частину квартири № 30 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 49а у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4500 грн., понесені ним при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1258, 1267, 1268, 1269, 1270, 1278, 1296 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про прокуратуру», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., суд-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за за ОСОБА_2, 09.03.1999 р.н.(ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на 3/4 квартири № 30 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 49а у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 Миколаєвича, який помер 16.11.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_1 міської ради (, адреса: пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69015) на користь прокуратури Запорізької області в особі ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 3 (, адреса: вул. Добролюбова, 14, м.Запоріжжя, 69006, розрахунковий рахунок № 0271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач прокуратура Запорізької області, , код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені у 2016 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів громадян у розмірі 4500 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.