Справа №278/2026/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

06 лютого 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ :

23.08.2016 року позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АМОС» (далі - ТОВ "ВКФ "АМОС" або ОСОБА_1) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 10.12.2015 року між відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «ВКФ» АМОС» було укладено договір поруки №10/12/15-п. Зі змісту договору вбачається, що ТОВ «ВКФ «АМОС» поручається за виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо повернення ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3000000,00 грн. Вважає, що він укладений з дефектом волі та відсутності належного волевиявлення з боку ТОВ «ВКФ «АМОС», та вчинений внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 як директора підприємства.

Враховуючи, що між ТОВ «ВКФ «АМОС», тобто його належним керівником ОСОБА_5 та відповідачами жодних договорів не було укладено, а вище зазначений договір поруки укладений з порушенням положень цивільного законодавства у якості забезпечення грошових зобовязань, які реально не виникли, просив суд визнати договір поруки №10/12/15-п від 10.12.2015 року недійсним, судові витрати стягнути з відповідачів.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, зазначених у ньому. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені через оголошення в пресі - газета «Урядовий курєр» та шляхом направлення повісток (а.с. 91, 104, 106). Заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

10.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики №10/12/15 на суму 3000000,00 грн. (а.с. 9), де ОСОБА_2 виступив у якості позикодавця, а ОСОБА_3 у якості позичальника.

10.12.2015 року між відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ "ВКФ "АМОС" в особі директора ОСОБА_4 укладено договір поруки №10/12/15-п. Зі змісту договору вбачається, що ТОВ «ВКФ «АМОС» поручається за виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо повернення ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3000000,00 грн. (а.с. 11-12).

Згідно Статуту ОСОБА_1 в редакції від 19.02.2015 року єдиним учасником ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" є ОСОБА_6 (а.с. 15-17).

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі Реєстру) встановлено, що станом на 28.01.2015 р., особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи ТОВ «ВКФ «АМОС» без довіреності, у тому числі підписувати договори, є ОСОБА_5 директор (а.с.13-14, 76, 77), що не суперечить вимогам ст. ст. 97 та 145 Цивільного кодексу України.

Таким чином, при розгляді даної справи, суд виходить з того, що керівником (директором) ОСОБА_1, який має право і повноваження діяти від імені ОСОБА_1 без довіреності і який має право видавати довіреності іншим особам на представлення інтересів ОСОБА_1 станом як на день звернення з позовом до суду, так і станом на день розгляду справи є ОСОБА_5

Щодо визначення керівника ОСОБА_1 станом на день підписання оспорюваного договору поруки, то суд виходить з наступного.

З представлених і наведених нище доказів вбачається, що з 28 січня 2015 року директором, і відповідно, єдиною особою, яка мала право діяти від імені ОСОБА_1 без довіреності, в тому числі укладати договори, був і є директор ОСОБА_7

Щодо повноважень ОСОБА_4 та наявності (відсутності) у нього права підписання договорів від імені товариства, то суд виходить з наступного.

В жовтні 2015 року у Реєстр були внесені зміни до відомостей про учасника ОСОБА_1, де учасником ТОВ "ВКФ "АМОС" зазначено ОСОБА_4, підстава: договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 21.10.2015 р.; також в Реєстр були внесені зміни до відомостей про виконавчий орган, керівником товариства зазначено ОСОБА_4, підстава: протокол №21/10/15 загальних зборів учасників ОСОБА_1 від 21.10.15 року.

З витягу з ЄРДР вбачається, що порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 358 КК України: підробка протоколу №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 року та договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ОСОБА_1 від 21.10.15 року (а.с. 18, 30-31).

Згідно Висновку експертизи Київського НДІСЕ №3875/3876/16-32 від 15.03.2016 р., проведеної у даному кримінальному провадженні, підпис в графі "Продавець" від імені ОСОБА_6 в договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ОСОБА_1 від 21.10.15 р. виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою; підпис в графі "Учасник" від імені ОСОБА_6 в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 р. виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою; підпис в графі "Запрошений" від імені ОСОБА_5 в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 р. виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с. 19-27).

Згідно Висновку експертизи Київського обласного НДЕКЦ МВС України № 4-05/4 від 12.01.2016 р. підпис в графі "Продавець" від імені ОСОБА_6 в договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 року виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою; підпис в графі "Учасник" від імені ОСОБА_6 в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 року виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою; підпис в графі "Запрошений" від імені ОСОБА_5 в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 р. виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с. 40-44).

Згідно Висновку експертизи Київського обласного НДЕКЦ МВС України № 4-05/69 від 05.02.2016 року відтиск круглої печатки ТОВ «ВКФ «АМОС» в графі підписи в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ОСОБА_1 від 21.10.15 р. нанесений за допомогою кліше для високого друку, відтиск нанесений не печаткою ТОВ «ВКФ «АМОС», зразки відтисків якої надані у якості порівняльного матеріалу (а.с. 34-39).

Суд дані докази приймає до уваги як належні, допустимі і достовірні, враховуючи, що в них є відповіді на питання, що стосуються даної справи, експертні висновки зроблені у кримінальному провадженні, компетентними установами, і дані докази були прийняті і відповідні факти встановлені у рішенні господарського суду Київської області від 17.02.2016 року (а.с. 45-54).

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.02.2016 р., справа №911/5479/15, за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «ВКФ «АМОС», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та рішення загальних зборів, визнання права власності позов задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВКФ «АМОС», укладений 21.10.15 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 (тобто договір, за яким ОСОБА_4 викупив у єдиного учасника товариства ОСОБА_6 її частку у статутному капіталі); визнано за ОСОБА_6 право власності на частку в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «ВКФ «АМОС»; визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «ВКФ «АМОС», оформлене протоколом загальних зборів учасників цього ОСОБА_1 №21/10/15 від 21.10.15 р. (про призначення директором ОСОБА_4О.).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 року рішення суду першої інстанції від 17.02.2016р. у справі №911/5479/15 залишено без змін (а.с. 55-66).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, зокрема, у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Даним рішенням встановлено, що підписи учасника товариства у договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 21.10.2015 р. підроблені, що було відсутнє волевиявлення дійсного учасника ОСОБА_6 на продаж своєї частки ОСОБА_4, що учасник товариства ОСОБА_6 втратила право власності на належну їй частку 100% у статутному капіталі у звязку з підробленням договору купівлі-продажу від 21.10.2015 року; даний договір визнаний недійсним і він є недійсним з моменту його укладення, тобто з 21.10.2015 року і такий договір не створив юридичних наслідків (у даному випадку не створив набуття ОСОБА_4 прав учасника товариства). Даним рішенням застосовано наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, і всі права учасника товариства повернуті ОСОБА_6, її порушене право підлягає відновленню шляхом встановлення факту наявності у позивача права власності на частку 100% у статутному капіталі ТОВ «ВКФ «АМОС».

Також даним судовим рішенням встановлено той факт, що рішення загальних зборів від 21.10.2015 року (про призначення ОСОБА_4 директором ТОВ «ВКФ «АМОС») прийнято в незаконному та неповноважному складі і є сфальсифікованим.

Враховуючи встановлені у судовому рішенні факти і обставини, враховуючи, що згідно ст. 236 ЦК недійсний правочин є недійсним з моменту його укладення, що згідно ст. 216 ЦК недійсний правочин не створив юридичних наслідків, то слід зробити висновок, що у ОСОБА_4 відсутні права керівника ТОВ «ВКФ «АМОС» з самого моменту їх виникнення на підставі недійсного договору, і повноваження ОСОБА_4, як директора, так само відсутні з моменту їх отримання на підставі недійсного рішення зборів, тобто з 21.10.2015 року.

Оскільки не відбулось у законному порядку зміни директора ТОВ «ВКФ «АМОС» за вказаний період, то законно призначеним директором даного товариства був і залишився ОСОБА_5, який станом на день підписання спірних договорів, у тому числі і договір поруки, був єдиною особою з правом діяти від імені ОСОБА_1 без довіреності, в тому числі укладати договори.

Враховуючи, що судове рішення згідно ст. 105 ГК України набрало законної сили одразу після розгляду справи апеляційним судом, то встановлені у рішенні факти вважаються встановленими з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 11.04.2016 року, і вони є обовязковими для учасників судового процесу. Всі права, обовязки, правовідносини, які визначені судовим рішенням, вважаються набутими, зміненими або припиненими з дня набрання рішенням законної сили.

Даним судовим рішенням визнано недійсними всі підстави, з яких ОСОБА_4 були набуті статус директора ТОВ «ВКФ «АМОС» і його повноваження як виконавчого органу товариства з самого моменту їх набуття. Тому з 10.12.2015 року - на день підписання як договору позики №10/12/15, так і оскаржуваного договору поруки №10/12/15, вважається встановленим відсутність у ОСОБА_4 повноважень директора товариства (з моменту набуття таких повноважень), і відповідно даним рішенням відновлені всі права і повноваження дійсних учасника ТОВ «ВКФ «АМОС» (ОСОБА_6К.) і керівника (ОСОБА_5А.).

Відповідно до ст. 317 ЦК України право власності складається з права розпорядження, володіння та користування майном. Під правом розпорядження розуміється юридично забезпечена можливість власника визначати долю майна за власним розсудом.

Відповідно до змісту ст. 319 ЦК України лише власнику належить сукупність права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд і в тому числі право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно ст. 97 ЦК України органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 99 ЦК виконавчий орган товариства створюється рішенням загальних зборів; виконавчий орган може складатись з однієї або кількох осіб.

Таким чином, станом на 10.12.2015 року ОСОБА_4 не мав ніяких повноважень щодо розпорядження майном ТОВ «ВКФ «АМОС», зокрема він не мав повноважень директора данної юридичної особи, і тому не мав права від імені ОСОБА_1 вчиняти будь-які юридичні дії, у тому числі і укладати та підписувати договори, які мали б наслідки саме для юридичної особи - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АМОС».

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою статі 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Право укладення договору поруки мав лише власник майна або уповноважена ним особа, в даному випадку таке право мав виконавчий орган - директор ОСОБА_5 або особа, уповноважена ним.

Укладаючи оспорювані договори ОСОБА_4 діяв протиправно, зловживаючи наявністю запису в Реєстрі щодо нього як керівника ТОВ «ВКФ «АМОС», при цьому достовірно знаючи, що такий запис з 10.12.2015 року не відповідає дійсному стану речей, і достовірно знаючи про відсутність волевиявлення позивача щодо вчинених ним дій.

У даному випадку встановлено, що оспорюваний позивачем договір поруки №10/12/15-п, укладений 10 грудня 2015 року від його імені - ТОВ «ВКФ «АМОС», у дійсності укладений і при відсутності волевиявлення данної юридичної особи, тобто дійсно з дефектом волі сторони у договорі.

При таких обставинах договір поруки №10/12/15-п, укладений між ТОВ "ВКФ "АМОС" в особі директора ОСОБА_4, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суд визнає недійсним з підстав, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 203 та ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 20, 203, 215, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №10/12/15-п від 10.12.2015 року, укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" (ідентифікаційний код юридичної особи 34899817), ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який 10 грудня 2015 року був укладений у забезпечення виконання договору позики №10/12/15 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" (місцезнаходження юридичної особи: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22; ), судові витрати по 689 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дубовік