Справа №339/89/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2017 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Бойко Н.З.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача адвоката ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожно-танспортної пригоди,-
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті вказаної ДТП автомобіль Mercedes Benz Sprinter 315 CDI під його керуванням отримав значні технічні ушкодження, а пасажир, який перебував в автомобілі, ОСОБА_4 - середньої тяжкості тілесні ушкодження. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 закрито у звязку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_4 Зобовязавшись відшкодувати шкоду завдану ДТП, 11.07.2014року в присутності адвоката, ОСОБА_3 написав розписку, де вказав, що він визнає себе винним у ДТП та зобовязується відшкодувати позивачу заподіяну ним шкоду.
Однак відповідач відмовився здійснити відшкодування, що стало підставою для звернення до суду.
Відповідач в судові засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоч про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (том 2 а.с.16,24).
Зі згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши докази у справі, надані позивачем та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено, що 20.01.2014 року о 16 год.30 хв. на 545 км. дороги Київ-Чоп поблизу с.Солонка Пустомитівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 В результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль Mercedes Benz 315 CDI зазнав значних технічних пошкоджень.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.07.2014 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України та закрито провадження у справі у звязку з примиренням обвинуваченого та потерпілого ( а.с.57).
В ухвалі суду вказано, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген Таурег», д.н.з. НОМЕР_3, будучи неуважним до оточуючої обстановки, не вжив заходів для збереження здоров'я громадян, порушив вимоги п.п.1.2,1.5 ч. 1., п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до того, що водій ОСОБА_3, під час руху не обрав безпечної швидкості, на слизькій ділянці дороги, пересік суцільну осьову лінію, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1, що рухався у зустрічному напрямку.
Сам відповідач не заперечував того факту, що він є винуватцем ДТП, про що власноручно виклав в письмовій заяві (а.с.58).
У відповідності до п.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.
Позивач є власником транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.59), яку заподіяно майнову шкоду з вини відповідача.
Оскільки завдана майнова та моральна шкода шкода не відшкодовані, то позивач звернувся з позовом до суду про їх стягнення.
Згідно ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2ст. 1187 ЦК України).
Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Визначення розміру ремонтно-відновлювальних робіт потребує спеціальних знань, а тому ці обставини з'ясовуються призначенням та проведенням, за клопотанням осіб, що беруть участь у справі, експертизи (ст. 143 ЦПК України).
Для визначення вартості заподіяних збитків судом призначалася експертиза, яка встановила вартість збитків, як в цінах на час ДТП (20.01.2014 року) , так і в цінах на момент розгляду справи та проведення експертизи ( 15.02.2017 року).
Зясовано, що з моменту скоєння ДТП та спричинення збитків, тобто з 20 січня 2014 року минуло більше 3 років.
За цей час в країні відбулись істотні інфляційні процеси, внаслідок яких ринкова вартість автомашини " Mercedes Benz Sprinter 315 CDI " істотно зросла, і становить на даний час значно більше, ніж в цінах на час ДТП.
Тому суд вважає, що застосування до спірних правовідносин норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які регламентують порядок визначення шкоди, пов'язаної із фізичним знищенням транспортного засобу, і орієнтують на визначення розміру шкоди за ринковою вартістю транспортного засобу на момент його пошкодження, суперечило б конституційному принципу щодо захисту приватної власності і вимогам названих вище норм Цивільного Кодексу України, якими встановлено відшкодування спричиненої шкоди в повному об'ємі.
При цьому суд приймає до уваги роз'яснення, викладене у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року із змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", стосовно того, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Така позиція підтверджена у правовому висновку Верховного суду України, висловленому у Постанові від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14.
Окрім того, у відповідності до ст.1192 ЦКУкраїни розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 15 лютого 2017 року, проведеної на підставі ухвали суду встановлено, що на момент проведення експертизи ринкова автомобіля Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, враховуючи стан КТЗ ( строк експлуатації, пробіг та ін.) на момент його пошкодженого в результаті ДТП 20 січня 2014 року ( без врахування пошкоджень, отриманих у ДТП), становить 607416.01 грн., вартість відновлювального ремонту після ДТП становить 808717.20 грн., а вартість автомобіля у пошкодженому стані від ДТП становить 218133.48 грн. ( т.1 а.с.197- 208).
Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Виходячи з того, що згідно висновку експертиз вартість відновлюваного ремонту автомобіля (808717.20грн.) перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження (607416.01грн.) і матеріальний збиток визначений в розмірі, що дорівнює його ринковій вартості на цей момент, то з врахуванням зазначених вимог закону автомобіль Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнається фізично знищеним.
Отже, відновлюваний ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, про що зазначено у висновку експерта.
Із пояснень позивача встановлено, що автомобіль на даний час відремонтований, позивач не погоджується передати автомобіль відповідачу.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, розмір відшкодування становить : 389282, 53 грн., виходячи з такого розрахунку: 607416.01 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 218133,48 грн. (вартість автомобіля після ДТП).
Однак, як зазначено в ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб в межах заявленим ними вимог. Особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 235499,53 грн. матеріального збитку.
Таким чином, беручи до уваги те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, до сплати підлягає сума 235499,52 грн., що становить вартість заподіяних матеріальних збитків.
Що ж стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 5 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача пошкоджено автомобіль, власником якого є позивач.
Отже, неправомірними діями відповідача було завдано душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнав у зв'язку із пошкодженням майна. Позивач був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом та був змушений докласти додаткових зусиль для організації життя й відновлення автомобіля.
Враховуючи зазначене та виходячи з принципу справедливості, виваженості та розумності суд приходить до висновку, що розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду слід визначити в сумі дві тисячі грн., що цілком буде відповідати спричиненій моральній шкоді та характеру душевних страждань позивача.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
В даному спорі судові витрати становлять: витрати, пов"язані зі сплатою судового збору , витрат на експертизу та правову допомогу.
Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2906 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору на час пред"явлення позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( за вимоги немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди 551 грн.20 коп. + 2355 грн. - 1 процент від суми задоволених вимог).
Вимоги про відшкодування витрат, здійснених позивачем за сплату експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 2500 грн., проведеного експертом ОСОБА_5 від 04.05.2015 року (а.с.8-54), не підлягають до відшкодування, оскільки при визначенні заподіяної шкоди суд не взяв їх до уваги і виходив із даних експертного дослідження, проведеного згідно ухвали суду.
Водночас, до задоволення підлягають вимоги позивача про відшкодування вартості експертизи, затраченої на її проведення згідно ухвали суду та предявлених квитанцій, рахунків експертної установи в сумі 4500 грн. (т.2 а.с.1) і стягуються з відповідача.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу.
Як вбачається із матеріалів справи, правову допомогу позивачу надавав адвокат ОСОБА_2 на підставі договору про надання юридичних послуг.
Відповідно до квитанції від 20.03.2017року року оплата юридичних послуг за договором у розмірі 5000грн. здійснена позивачем.
Разом з тим, ст. 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.
За змістом ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Однак, здійснюючи розрахунок компенсації витрат суд врахував вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", згідно якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
З матеріалів справи вбачається, що згідно журналів судових засідань адвокат ОСОБА_2, як представник позивача, брав участь у розгляді справи протягом 2 год. 40 хв., тому виходячи з норм вищезазначеного Закону слід стягнути з відповідача на користь позивача 40% мінімальної заробітної плати (3200.00 грн.) у місячному розмірі за годину участі, що складає 1280.00 грн. за одну годину, за 2 години 40 хвилин - 3072.00 грн.
На підставі наведеного, ст. 30 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.23,386, 1187, 1192 ЦК України, керуючись ст.10,11,60,64,88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов в уточненій редакції задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1:
235499 ( двіста тридцять пять тисяч чотириста девяносто девять) грн. 53 коп. завданої майнової шкоди;
- 2000 ( дві тисячі) моральної шкоди ;
- 4500 ( чотири тисячі п"ятсот) грн. витрат на проведення судової експертизи;
- 2906 (дві тисячі дев"ятсот шість) грн. сплаченого судового збору;
- 3072 ( три тисячі сімдесят дві) грн. витрат на правову допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.
Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Болехівським міським судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Головенко О.С.