Номер провадження: 22-ц/785/3415/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення, стягнення коштів, треті особи - ОСОБА_3 акціонерне товариство «Банк «Михайлівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр», -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» про скасування рішення про визнання договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Банк «Михайлівський» нікчемними, стягнення коштів, внесених за вказаними депозитними договорами, вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, що входять до складу виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та керівництва ПАТ «Банк «Михайлівський» в період 2016 року.

Ухвалою суду від 18.01.2017 року провадження у справі в частині вимог про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, що входять до складу виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та керівництва ПАТ «Банк «Михайлівський» в період 2016 року, закрито(а.с.35)

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 18.01.2017 року залучено в якості співвідповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_3 акціонерне товариство «Банк «Михайлівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр»(а.с.36-37)

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що:

- 11.01.2016 року між позивачем та третьою особою ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр» в особі ПАТ «Банк «Михайлівський» було укладено договір № 980-035-000173157, предметом якого є надання позивачем третій особі через повіреного грошові кошти в розмірі 35 000 грн. на строк 367 днів зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 34,78 % річних, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 7-8);

- 23.08.2016 року позивач звертався до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами;

- повідомленнями від 12.09.2016 року отримав від уповноваженої особи повідомлення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», також повідомили, що переказ коштів на рахунок позивача є нікчемним, а у разі нікчемності правочину кожна сторона повинна повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В повідомленні зазначено, що позивача не включено до загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» про скасування рішення про визнання договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Банк «Михайлівський» нікчемними, стягнення коштів, внесених за вказаними депозитними договорами, суд першої інстанції виходив з правомірності відмови позивачу у включенні його до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, що діяла на момент прийняття рішення про не включення позивача до реєстру вкладників 12.09.2016 року, не було передбачено можливості відшкодування коштів за договорами, укладеними банками від імені іншої особи. Позивачем не надано доказів звернення до відповідачів з відповідними заявами в період після набрання чинності зазначеним законом, й існування між сторонами по справі принаймні, на час вирішення справи в суді, спору щодо повернення позивачу коштів на підставі його положень.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам.

Законом України від 15.11.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг», розділ Х зазначеного закону «Прикінцеві та перехідні положення», було доповнено пунктом 15, відповідно до якого до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Водночас цим же законом були внесені зміни до ч.5 ст. 52 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , відповідно до яких Фонд або уповноважена особа Фонду отримали право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів. Кошти, стягнуті з повязаних із банком осіб як відшкодування шкоди, а також з небанківських фінансових установ, зазначених в абзаці першому цієї частини, включаються до ліквідаційної маси банку.

Вказані зміни набули чинності 19.11.2016 року.

Звернення позивача до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» із заявою про виплату гарантованої суми по вкладам та відповідь Фонду про відмову у такій виплаті відбулися до набуття чинності змін ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо прирівнення до вкладу коштів, які залучені від фізичної особи, як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором.

Тобто звернення позивача виявилося формально передчасним і мало місце у період відсутності у Фонду законних повноважень здійснити виплату позивачу взагалі.

Проте у звязку із набуттям чинності змін до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які відбулися в подальшому, такі повноваження Фонду надані повноваження здійнювати виплати гарантованої суми за залученими від фізичної особи коштами як позики або вкладу до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором, оскільки такі кошти законодавчо були прирівняні до вкладу до Банку, в якому введено тимчасову адімністрацію або якій перебуває у стані ліквідації, що в розумінні данного закону є підставою для проведення Фондом гарантованої виплати в межах, встановлених даним Законом.

Оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, звернення позивача до Фонду після набуття чинності змін до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не відбулося, суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задовлення заявлених вимог з посиланням на їх передчасність.

Крім того, як вбачається з письмових заперечень відповідача від 08.02.2017 року на позов ОСОБА_2 (а. с. 56), Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» також вказав про передчасність звернення позивача до суду та зазанчив про наявність у позивача можливості отримати гарантовану суму у разі звернення до Фонду, мотивуючи це набуттям чинності змін до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Сутність даних змін наведено апеляційним судом в цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги на незаконність відповіді відповідача щодо нікчемності правочину, не можуть бути взятими до уваги, оскільки у повідомленні Фонду йдеться не про нікчемність договорів укладених між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Михайлівський», а про транзакції (перерахування) коштів від ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» фізичним особам в тому числі й позивачу. В даному випадку нікчемність транзакцій не впливає на правильність висновків районного суду щодо передчасності заявлення позивачем вимог до суду та відсутності доказів про виникнення спору між сторонами щодо повернення коштів з підстав, викладених в заочному рішенні районного суду від 09.02.2017 року та у цій ухвалі суду апеляційної інстанції (не подання позивачем звернення до відповідача після набуття відповідних змін у законодавстві, про які детально зазначено в оскаржуваному заочному рішенні та в ухвалі апеляційного суду).

Інших доводів в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.А. Гірняк

ОСОБА_4