Головуючий суду 1 інстанції - Юхимчук Р.С.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 428/4475/13-ц
Провадження № 22ц/782/41/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді - Єрмакова Ю.В.,

суддів: Луганської В.М., Кострицького В.В.,

за участю секретаря - Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

в с т а н о в и л а:

В червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 16 032,80 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позову вказав, що він з квітня 2012 року користувався та мав право розпоряджатися на підставі довіреності від 04.04.2012 року посвідченої приватним нотаріусом Ровеньківського міського нотаріального округу автомобілем Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1.

10.01.2013 року він передав автомобіль ОСОБА_2, який керуючи автомобілем Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 потрапив в ДТП, в результаті якої автомобіль Daewoo Nubira зазнав механічних пошкоджень, які зафіксовані протоколом огляду та перевірки технічного стану транспорту.

ОСОБА_2 постановою Сєвєродонецького міського суду від 18.02.2013 р. було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілю Daewoo Nubira заподіяні значні пошкодження та згідно з висновком звіту про оцінку транспортного засобу №01/02 від 10.02.2013 р. складеного експертом оцінщиком ОСОБА_4, розмір матеріальної шкоди складає 15 477, 24 грн., вартість оцінки складає 555,56 грн.. Окрім того, позивач вказує, що йому нанесена моральна шкода, яка полягає у тому, що він був вимушений після пошкодження автомобіля шукати іншу роботу, оскільки автомобіль був єдиним джерелом його доходів, у зв'язку з чим просив задовольнити позов.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 квітня 2014 року позов задоволено частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 032 грн. 80 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн, а також судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення , яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

У квітні 2014 року дана цивільна справа разом з апеляційною скаргою була направлена до апеляційного суду Луганської області, але не була розглянута у зв'язку з тим, що Апеляційний суд Луганської області був розташований на території м.Луганськ, який станом на сьогоднішній день знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження по справі №428/4475/13-ц задоволено. Відновлено повністю втрачене судове провадження по цивільній справі 428/4475/13-ц; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 22 грудня 20166 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на ст.23, 1166,1187 ЦК України та виходив з того, що був встановлений факт спричинення позивачу моральної та матеріальної шкоди, яка повинна бути відшкодована, а тому дійшов висновку про обгрунтованість позову.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи, а також нормам матеріального та процесуального права, які правильно були застосовані судом першої інстанції при вирішенні справи.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідност.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля Daewoo Nubira реєстраційний номер НОМЕР_1 вказаний ОСОБА_5.

Як вбачається з довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Бойко Г.Г. від 25.03.2009 року за реєстровим №667,ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_7 володіти, користуватись, знімати з обліку та продавати належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Daewoo Nubira реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ровеньківського міського нотаріального округу Луганської області Єресько Т.Г. 04.04.2012 року за реєстровим №364, ОСОБА_7 від імені ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 продати, а в зв'язку з цим користуватись, знімати з обліку та інше належний ОСОБА_5 автомобіль Daewoo Nubira реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 лютого 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Постанова є чинної.

Як слідує зі звіту № 01/02 від 10.02.2013р. про оцінку транспортного засобу спеціаліста по оцінці вартості матеріальної шкоди ОСОБА_4, спричиненої власнику транспортного засобу Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається, що вартість матеріальної шкоди на момент проведення дослідження складає 15 477,24 грн.

З копії квитанції № ЕЛ0019 від 08 лютого 2013 року вбачається, що за проведення оцінки матеріальної шкоди ОСОБА_3 сплачено 555,56 грн.

Згідно з положеннями ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 2, 5ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст.27 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібності потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, враховуючи наведені обставини, а також норми матеріального та процесуального права, якими керувався суд при вирішенні вказаної позовної заяви, судова колегія вважає, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення позову та ухваленні рішення про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, яка була спричинена діями відповідача.

Доводи апелянта про те, що в довіреностях вказаний номер кузова, який не співпадає з номером, вказаним в оцінки шкоди транспортного засобу, на увагу не заслуговує, оскільки судом першої інстанції була зроблена відповідна правова оцінка з цього приводу, з якою судова колегія погоджується, приймаючи до уваги ті обставини, що до звіту була надана ксерокопія технічного паспорту транспортного засобу та фотозвіт транспортного засобу, який було надано на оцінку пошкоджень.

Посилання апелянта на те, що звіт про оцінку транспортного засобу проводилась через місяць та за заявою ОСОБА_9, що можливо, на думку апелянта, вплинуло на звіт оцінювача шкоди, не можуть бути прийняті до уваги.

По перше, як вбачається з довіреності, ОСОБА_10, так як і ОСОБА_3, вказані в довіреності, як представники ОСОБА_5 з відповідними правами, у зв'язку з чим не має підстав вважати, що остання не могла звертатися з заявою про оцінку автомобілю шкоди.

Що стосується завданої автомобілю шкоди, то позивачем відповідно до ст.10,60 ЦПК України на обгрунтування своїх позовних вимог були надані вказані докази, які відповідачем не були спростовані, при розгляді справи не було заявлено також і клопотання про проведення експертизи щодо встановлення характеру пошкоджень та розміру завданої шкоди, а тому ці доводи є припущеннями апелянта.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в звіті, який було надано позивачем на обгрунтування своїх вимог, не вказано про попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст.147 ГПК України, оскільки експертизи не проводилось, позивачем було надано звіт про оцінку завданої шкоди.

З приводу моральної шкоди, судова колегія вважає, що у суду першої інстанції були підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки діями відповідача фактично була спричинена позивачу і моральна шкода, враховуючи ті обставини, що було пошкоджено автомобіль, що вплинуло на його душевний спокій та стало для нього емоційно болючим, змінило уклад його життя та, як наслідок, настання негативних явищ, а тому суд правильно виходив з принципів розумності, зваженості та справедливості.

Отже, враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги .Зазначені апелянтом обставини не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході розгляду справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий суддя Єрмаков Ю.В.

Судді: Луганська В.М.

Кострицький В.В.