АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/2726/16-ц Головуючий суддя І інстанції Ковригін О. С.
Провадження № 22-ц/790/2343/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом та відповідно до ст.ст. 1281, 1282 ЦК України просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом у сумі 17834,78 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, 01.02.2015 року Позичальник помер, однак мається заборгованість за договором перед банком. У звязку з чим у банка зявилось право вимоги до спадкоємців позичальника, які прийняли спадщину та повинні погасити заборгованість за кредитним договором.

Позивач представник ПАТ КБ «ПриватБанк», в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в позовній заяві зазначив про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідачів судові витрати понесені по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, при цьому посилався на те, що рішення незаконне.

Зазначив, що неправильно обраний спосіб захисту порушеного права є окремою та самостійною підставою відмови у задоволенні позову від недоведеності позовних вимог фактом прийняття спадщини, такі підстави є взаємовиключними, тому судом першої інстанції помилково зауважив що ПАТ «Приватбанк» обрало неналежний спосіб захисту порушеного права. Судом першої інстанції не розглянуто клопотання про направлення судом запиту до державної реєстраційної служби з метою виявлення нерухомого майна, яке належало померлому ОСОБА_3 та входить до спадкової маси, запиту до відповідного реєстраційно-екзаменаційного підрозділу Державтоінспекції з метою виявлення рухомого майна, та не постановлена відповідна ухвала суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги.

Стаття 1282 ЦК України передбачає, такий обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора:

1. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

2. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Судовим розглядом встановлено, що 20.07.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір, згідно якого останній отримав 14100,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 01.02.2015 року позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 481367 (а.с. 34).

12.01.2016 року позивачем було отримано відповідь з Чугуївської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, які подали заяви про прийняття спадщини, є ОСОБА_1, ОСОБА_2.

24.03.2016 року до ОСОБА_1, ОСОБА_2 направлено лист претензію, згідно якої позивач предявив свої вимоги до спадкоємців.

Суд правильно, на підставі наявних у справі доказів встановив, що дружина померлого боржника, відповідач ОСОБА_1, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги за законом, тоді як ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 за наявності спадкоємця попередньої черги, ОСОБА_1, не успадкував зазначений борг за договором кредиту, оскільки існує спадкоємець попередньої черги, який прийняв спадщину, а тому відповідно до нього в порядку спадкування не перейшли обовязки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази у справі щодо наявності спадкового майна, яке було прийнято ОСОБА_1, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, а подання заяв про прийняття спадщини не свідчить про фактичне прийняття спадщини і оформлення спадкових прав.

Крім того, оскільки зі смертю боржника відносини між кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» і боржником кредитного договору ОСОБА_3 припинилися, а його спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту.

Зобовязання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку боржник помер і у нього є спадкоємці, які прийняли спадщину, суд першої інстанції правильно вказав, що належним способом захисту порушеного права є звернення банка - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, - про накладення стягнення на спадкове майно, й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Тому заявлений в цій справі позов про стягнення заборгованості відповідно до ст. 16 ЦК України також не може вважатися належним способом захисту порушеного права.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про наявність у спадкодавця - божника ОСОБА_3 майна, на яке в рахунок погашення боргу відповідно до ст. 1282 ЦК України можливо накласти стягнення. За запитом апеляційного суду нотаріус за місцем відкриття спадщини та спадкової справи за заявами спадкоємців - таких даних також не надав. Банком всупереч положень ст. 60 ЦПК України не було надано до суду доказів про склад спадкового майна боржника, у тому числі під час апеляційного провадження справи.

Той факт, що порушення належного способу захисту права є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, не обмежує суд встановити недоведеність передбачених ч. 2 ст. 1282 ЦК України підстав для накладення стягнення на спадкове майно, оскільки на обґрунтування позову банк посилався на ст.ст. 1281, 1282 ЦК України (а.с. 2-3).

А таке звернення ж до суду кредитора спадкодавця з позовом до спадкоємців про стягнення заборгованості за кредитом не може вважатися належним способом захисту порушеного права кредитора, оскільки у зв'язку з тим, що відносини між кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» і боржником кредитного договору ОСОБА_3 припинилися в зв'язку з його смертю, а його дружина ОСОБА_1 та брат ОСОБА_2 сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії