Справа № 367/2429/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Кухленко Д. С.

при секретарі Токач М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву Університету державної фіскальної служби України до ОСОБА_1 про стягнення грошового боргу,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що між Національним університетом державної податкової служби України та ОСОБА_1 укладено договір № 108-5з від 29 серпня 2014 року про надання освітніх послуг. Відповідно до умов договору, позивач бере на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання студента ОСОБА_1. Відповідно до п.3.1. договору відповідач повинен своєчасно вносити плату за надані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені договором. Загальна вартість освітньої послуги становила 10 390 гривень 00 коп.(десять тисяч триста девяносто грн.. 00 коп.) за 1 навчальний рік.

Національний університет державної податкової служби України повністю виконав свої зобовязання за договором. Відповідача було відраховано за невиконання навчального плану згідно Наказу Національного університету ДПС України «Про відрахування» від 08.04.2015р. № 475. Таким чином, освітня послуга була надана на суму 7 723 грн. 23 коп. Проте відповідачем було сплачено 0 грн. 00коп. Таким чином: 7 723 грн. 23коп. 0 грн.00коп. = 7 723грн. 23 коп. Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за договором складає 7 723 грн. 23коп.(сім тисяч сімсот двадцять три грн. 23 коп.). З метою досудового врегулювання зазначеного питання на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено «Претензію» про необхідність сплати боргу від 02.03.2015 р. № 594/01-12.

У звязку з вище викладеним, просить стягнути з ОСОБА_1 борг за надання освітніх послуг у розмірі 7 723 грн. 23 коп. сім тисяч сімсот двадцять три грн. 23 коп.). Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні подав заперечення, де вказав, що предявлений позов він та відповідач не визнають, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Так підставою позову є лише укладений договір № 108-5з від 29.08.2014р., жодних доказів про те, що ОСОБА_1 фактично надавалася освітня послуга з боку позивача суду не надано. Позивач, вказує, що ОСОБА_1 було відраховано згідно з наказом № 475 від 08.04.2015 року. Але наказу про те, що його було зараховано до університету відповідача не надає. Жодних доказів про те, що відповідач був зарахований суду позивач не надав. Відповідно до п.1.2. договору № 108-5з від 29.08.2014р.: «Строк надання освітньої послуги визначається датою зарахування студента». Крім того, відповідно до. п.4.3. договору, плата вноситься одноразово до 30 вересня, що передує початку першого навчального року, у розмірі загальної суми договору. Згідно з п.4.4. договору, кошти за перший рік навчання у сумі 10 390 грн. замовник має оплатити до 30 вересня 2014 року. Жодних грошових коштів по договору № 108-5з від 29.08.2014р. ОСОБА_1 позивачу не сплачував. Відповідно до п.5.3. договору: «При невиконанні замовником прийнятих на себе зобовязань визначених п.4.3., 4.4. цього договору виконавець припиняє надання освітньої послуги та відраховує студента з університету». Вказаний пункт договору викладений у імперативній формі та не дає позивачу право вибору, а зобовязує його припинити надання освітньої послуги. Отже, якщо ОСОБА_1 не оплатив до 30.09.2014 року кошти, жодних освітніх послуг позивач не міг йому надавати взагалі. Таким чином, твердження позивача, про те, що він надавав відповідачу освітні послуги, а відповідач їх отримав нічим не підтверджується, а навпаки спростовуються договором. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є належним доказом, оскільки не містить конкретних дат початку та закінчення «надання освітніх послуг», а лише вказує роки 2014/2015рр. Тому просить, відмовити у задоволенні позову Національного університету державної податкової служби України до ОСОБА_1 про стягнення 7 723грн. 23коп. за надання освітніх послуг в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що між Національним університетом державної податкової служби України та ОСОБА_1 укладено договір № 108-5з від 29 серпня 2014 року про надання освітніх послуг. Відповідно до умов договору, позивач бере на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання студента ОСОБА_1. Відповідно до п.3.1. договору відповідач повинен своєчасно вносити плату за надані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені договором. Загальна вартість освітньої послуги становила 10 390 гривень 00 коп.(десять тисяч триста девяносто грн.. 00 коп.) за 1 навчальний рік. Національний університет державної податкової служби України повністю виконав свої зобовязання за договором(а.с.5). Відповідача було відраховано за невиконання навчального плану згідно Наказу Національного університету ДПС України «Про відрахування» від 08.04.2015р. № 475(а.с.6). Відповідачем було сплачено 0 грн. 00коп. Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за договором складає 7 723 грн. 23коп.(сім тисяч сімсот двадцять три грн. 23 коп.).(а.с.7). Також встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість за надання освітніх послуг, про що свідчить претензія від 02.03.2015 р. № 594/01-12 (а.с.8-9).

Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до п.1.2. договору № 108-5з від 29.08.2014р.: «Строк надання освітньої послуги визначається датою зарахування студента», який позивач суду не надав. Також відповідно до. п.4.3. договору, плата вноситься одноразово до 30 вересня, що передує початку першого навчального року, у розмірі загальної суми договору. Згідно з п.4.4. договору, кошти за перший рік навчання у сумі 10 390 грн. замовник має оплатити до 30 вересня 2014 року. Жодних грошових коштів по договору № 108-5з від 29.08.2014р. ОСОБА_1 позивачу не сплачував. Відповідно до п.5.3. договору: «При невиконанні замовником прийнятих на себе зобовязань визначених п.4.3., 4.4. цього договору виконавець припиняє надання освітньої послуги та відраховує студента з університету».

Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 526, 610, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Університету державної фіскальної служби України відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3