РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/136/17

провадження у справі № 2/0285/628/17

15 лютого 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник - головний спеціаліст служби у справах дітей Скиба О.Г.,

відповідач: ОСОБА_3

третя особа: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки і піклування до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2017 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки, у якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.. Стягувати з відповідача аліменти на користь неповнолітніх в розмірі по 400 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дітей.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач є матір'ю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Жодного з покладених законом батьківських обов'язків щодо дітей відповідач не виконує. Починаючи з 26.12.2008 року діти перебувають на обліку в службі у справах дітей, як такі, що проживають в сім'ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, вихованням дітей не займається, не утримує їх, навчанням ОСОБА_6 не цікавиться, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. В зв'язку з тим, що відповідач повністю самоухилилась від виконання своїх обов'язків щодо виховання, матеріального утримання дітей, з метою вирішення подальшої долі дитини та захисту її інтересів виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради вважає, що наявні всі підстави, для позбавлення батьківських прав відповідача.

В судовому засіданні представник позивача надала суду пояснення, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні надала усні пояснення та заперечувала проти задоволення позову, оскільки вважає, що вона належним чином виконує батьківські обов'язки.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 при вирішення позову покладається на думку суду.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення всіх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 06.07.2004 року та № 181663 від 04.12.2012 року відповідач - ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.12, 13). Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до актів обстеження матеріально побутових умов від 11.08.2010, 18.08.2010, 11.01.2011, 20.06.2011, 21.06.2011, 05.06.2013, 17.12.2013, 25.02.2015, 11.06.2015, 17.06.2015, 09.09.2015, 05.04.2016, 15.07.2016, 03.08.2016, 08.08.2016, 24.11.2016 у ОСОБА_3 разом із дітьми і співмешканцем проживає за адресою: АДРЕСА_1, в кімнатах брудно, відсутня постільна білизна на ліжках, запас продуктів мінімальний, а ОСОБА_3 постійно перебувала в стані алкогольного сп'яніння (а.с.17-38).

Згідно інформації, наданої дошкільним навчальним закладом «Світлячок» від 22.01.2009 року № 94 встановлено, що ОСОБА_6 відвідував цей заклад. Мати ОСОБА_9, приводила та забирали дитину в стані схожому на алкогольне сп'яніння, були випадки коли дитину забирала бабуся ОСОБА_4

З характеристики ЗОШ І-ІІІ ступенів № 9 встановлено, що ОСОБА_6 навчається в цій школі з 01.09.2010 року, дитина конфліктна, схильна до обману, пропускає уроки без поважних причин, займається бродяжництвом. Мати ОСОБА_3 не цікавиться вихованням та навчанням сина (а.с.39-42).

З інформації наданої КЗ «Цетром первинної медико-санітарної допомоги м. Новоград-Волинський» від 24.12.2012 року № 278 дільничею медсестрою неодноразово відвідано сім'ю ОСОБА_7. Під часм перевірок мати ОСОБА_3 перебувала в стані алкогольного сп'яніння, вела себе агресивно.

З серпня 2015 року ОСОБА_7 відвідував ДНЗ № 5 систематично. Мати неповнолітнього цікавилась його справами, проте на батьківських зборах та заходах жодного разу не була (а.с.61). Рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 01.09.2016 року № 215 ОСОБА_7 за заявою матері ОСОБА_3 влаштовано в Обласний спеціалізований будинок дитини Житомирської обласної ради у зв'язку з скрутним матеріальним становищем (а.с.62).

Відповідно до інформації Новоград-Волинського В.Н. ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.72).

Так, ОСОБА_3 притягалася до адміністративної відповідальності:

-- 23.01.2013 року, 24.04.2013 року, 28.05.2014 року за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство);

- - 11.12.2013 року, 14.11.2013 року, 16.02.2016 року, 27.03.2016 року, 17.05.2016 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП (неналежне виконання батьківських обов'язків);

-- 24.08.2006 року, 28.04.2009 року за ст. 178 КУпАП (розпиття алкогольних напоїв у громадських місцях);

-- 2.11.2006 року за ст. 198 КУпАП (умисне зіпсування паспорта чи втрата його з необережності) (а.с.4).

Висновком органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради - визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.10-11).

Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно, ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року вбачається, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 цього Закону, батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина та ін.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи слідує і в судовому засіданні встановлено, що відповідачем неналежним чином не виконувалися покладені на неї обов'язки по вихованню та утриманню дітей, вона свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей: не виявляє щодо їх батьківської турботи та піклування, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не цікавляться їх життям, здоров'ям, навчанням, свої обов'язки щодо виховання і піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей не виконує.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. слід задовольнити.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, на даний час офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей, окрім синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та непрацездатних осіб на утриманні - не має.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинна сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, у розмірі, зазначеному в позові.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, статтями 141, 150, 164-166, 180-184, 192 Сімейного кодексу України, статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 378 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_2) аліменти на користь дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред'явлення позову - з 12 січня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття: до ІНФОРМАЦІЯ_5 - на утримання сина ОСОБА_7, до ІНФОРМАЦІЯ_6 - на утримання сина ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_2) в дохід держави судовий збір на загальну суму 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 17лютого 2017 року.

Суддя Т.Б.Сташків