АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/239/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І., Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 червня 1988 року на підставі ордеру на житлове приміщення № НОМЕР_1 на склад сім'ї 4 особи, (вона ОСОБА_6, донька ОСОБА_10, сини ОСОБА_8, ОСОБА_9) була надана 4 кімнатна квартира АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що її донька ОСОБА_10 одружилася з відповідачем ОСОБА_7, який заселився в спірну квартиру та з 21 листопада 2003 року був зареєстрований в ній.

На даний час в квартирі зареєстровані шість осіб: вона ОСОБА_6, донька ОСОБА_11 її двоє повнолітніх доньок ОСОБА_12, ОСОБА_13, син ОСОБА_8 в тому числі і відповідач, який фактично в квартирі не проживає з 19 січня 2010 року.

Зазначила, що ОСОБА_7 без поважних причин не проживає в спірній квартирі, шлюб з її донькою розірвано, теперішнє його місце проживання позивачу не відоме. Крім того, особовий рахунок на відповідача не відкривався, квартирну плату та комунальні послуги він не сплачує. Тому позивачка, змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та була позбавлена права на оформлення субсидії.

Просила визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до вимог ст. 71-72 ЖК України із зняттям з реєстраційного обліку в зв»язку з розірванням шлюбу з дочкою ОСОБА_11 та не проживанням за даною адресою з 19.01.2010 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що рішення ухвалене при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

Визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, в зв'язку з розірванням шлюбу 23.09.2014 року та несплатою комунальних послуг.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка не довела в судовому засіданні обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог та не надала докази, що відповідач ОСОБА_7 без поважних причин не проживає у спірній квартирі АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Частиною ч. 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.1988 року на підставі ордеру на житлове приміщення № НОМЕР_1 ОСОБА_6 та її сім'я в складі донька ОСОБА_10, сини ОСОБА_8, ОСОБА_9 вселились в квартиру АДРЕСА_2

У 1991році донька позивачки - ОСОБА_10 одружилася з ОСОБА_7

Згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС, УДМС України в Черкаській області від 24.05.2016 року ОСОБА_7 з 21.11.2003 року зареєстрований в спірній квартирі.

Згідно довідки Соснівської СУБ від 24.06.2016 року № 3327 в квартирі зареєстровані шість осіб: ОСОБА_6,, донька ОСОБА_11 її двоє повнолітніх доньок ОСОБА_12, ОСОБА_13, син ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_7

Згідно акту обстеження від 26.09. 2015 року ОСОБА_7 не проживає в даній квартирі з 19.01.2010 року

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.11.2012 року по справі №2-294/11 вселено ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_3 в. м. Черкаси, зобов'язано ОСОБА_6 надати ОСОБА_7 ключі від вхідних дверей та зобов'язано не чинити перешкоди йому в користуванні квартирою.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області 07.05.2015 року по справі №22ц/793/500/13 рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 листопада 2012 по справі №2-294/11 залишено без змін.

Однак, рішення суду про вселення відповідача не виконано, що підтверджено численними актами державного виконавця останнім є акт від 08.12.2015 року.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, гарантовано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону.

За положеннями ч. ч. 1, 2, п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пп. 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Що стосується вимоги позивачки про зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, то колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права при вирішенні даного питання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р., про що зазначив і суд, є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання. Положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

При цьому також необхідно врахувати, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України). Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку без вирішення у встановленому законом порядку з дотриманням положень ст. 11 ЦПК України питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав не є належним способом захисту.

Слід зазначити, що відповідач ОСОБА_7 зареєстрований в спірній квартирі як член сім'ї позивача ОСОБА_6 і останній не навів правових підстав, з яких слід визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, були предметом розгляду в суді першої інстанції, носять суб'єктивний характер та не мають в собі підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування чи зміна судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий :

Судді :