Справа № 308/1174/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», в особі представника ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ФІДОБАНК», в особі представника ОСОБА_1, звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Зокрема ч.8 ст.119 ЦПК України встановлено, що якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва у суді, за винятком осіб, визначених у ст. 41 ЦПК України.

Згідно пунктів 1 та 2 ч.1 ст.42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи, довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.

Натомість, при зверненні до суду з вищевказаною позовною заявою особою, якою подано та підписано позов ОСОБА_1 не було дотримано вимоги ст. 42 ЦПК України, оскільки до позовної заяви долучено фотокопію довіреності юридичної особи на підтвердження повноваження діяти від імені позивача, яка належним чином не завірена, як і документи додані до матеріалів позову. Крім того, позовна заява подана від імені юридичної особи, не засвідчена відбитком печатки Товариства.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 року, затверджено Національний стандарт України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003. Пунктами 1.1, 5.26, 5.27 Стандарту визначено, що при видачі копії документів, які виходять від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, робиться відмітка про засвідчення копії, яка складається зі слів: «Згідно з оригіналом, назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали, прізвище, дата засвідчення копії». Використання факсимільного підпису при засвідченні копій документів не допускається. Підпис посадової особи, яка засвідчує копію документа засвідчується відбитком печатки підприємства, установи та організації, яка її видає.

Крім того, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (п.п.2, 3, 5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Так, згідно із розясненнями, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у рішенні щодо грошових зобовязань має бути висновок суду про розмір грошових сум та детальний порядок його обчислення за кожною з вимог.

Позивачем заявлена вимога про стягнення загальної суми заборгованості в певній сумі за кредитним договором станом на 8 листопада 2016 року. У доданих до позовної заяви документах та розрахунку позивач наводить лише загальну суму заборгованості за договором, яка складається з тіла кредиту, відсотків та пені, однак не проводить такий розрахунок із посиланням на відповідні формули такого розрахунку, не вказує періоди нарахування, дати здійснення оплати та нарахувань, тощо. Позивач не наводить розрахунку суми заборгованості в розмірі 6761,14 дол.США (еквівалент у гривні по курсу НБУ становить 172886,77 грн.) та 156217,02 грн., яку він просить стягнути з відповідача, не зазначено яким пунктом якого саме договору передбачено нарахування та сплата кожного з платежів.

Зазначене свідчить про те, що заявлені банком вимоги є неконкретними. Вказана обставина створюватиме для суду ускладнення під час перевірки розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст.121, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху.

Повідомити позивача (представника) про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 14 лютого 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3