АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/225/15-ц Номер провадження 22-ц/786/512/17Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та, збільшивши в травні 2016 року позовні вимоги, просила про стягнення з відповідача в рахунок повернення безпідставно отриманих коштів 2990 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.05.2015 року становить 61 706 грн. 30 коп. та сплачений судовий збір.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у разі порушення або неправильного застосування судом норм матеріального або процесуального права.

По справі встановлено, що 12 жовтня 2005 року ОСОБА_2 одержала від ОСОБА_4 позику в розмірі 15 тис. дол. США терміном на три роки, які зобовязалась повернути позикодавцю готівкою в цілому або частинами, але не пізніше вказаного терміну, що підтверджується розпискою позивача та встановлено рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, також встановлено, що ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором позики не виконала, внаслідок чого судом стягнуто з неї на користь ОСОБА_4 119 565 грн. еквівалент 15 тис. дол. США станом на 27 липня 2011 року.

В матеріалах справи є копія довідки АТ «Банк Форум» № 1122/3.7.5-3003 від 14 листопада 2011 року про здійснення ОСОБА_2 міжнародних термінових переказів WesternUnion 03 березня 2009 року в сумі 1900 доларів США, за відправлення якого нею сплачено комісійну винагороду банку в сумі 90 доларів США, та 10 березня 2009 року в сумі 950 доларів США, зі сплатою комісійної винагороди в сумі 50 доларів США, на імя JANNA KREMEN, країна отримувача Англія, які відправнику ОСОБА_2 не поверталися.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 вказаних коштів загальною сумою 2990 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявлено третьою особою ОСОБА_5

Однак, висновки суду не відповідають вимогам матеріального та процесуального права і колегія суддів з такими висновками погодитись не може.

Відповідно до статті 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, пята статті 267 ЦК України).

Таким чином, сплив позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові лише за відсутності поважних причин пропуску встановленого строку давності та доведення факту порушення, невизнання або оспорювання прав позивача відповідачем, тобто обґрунтованості позовних вимог, що оскаржуваним судовим рішенням не встановлено.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 та матеріалів справи, позивач просила суд про захист права власності на вказані грошові кошти, при цьому не довела ані правових, ані фактичних підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_4 2990 доларів США.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд захищає цивільне право або інтерес у спосіб, визначений договором або законом.

Згідно статті 391 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Негаторний позов це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження майном. Перешкодою в здійсненні правомочностей власника є неправомірні дії порушника цих прав.

Тобто, норми ст. 391 ЦК України можуть застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобовязальних правовідносин.

Між тим, на час здійснення міжнародних переказів, позивач ОСОБА_2 мала невиконане грошове зобовязання за договором позики, укладеним з відповідачем ОСОБА_4, що встановлено рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року, що виключає застосування обраного нею способу захисту.

За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1