Справа № 372/1828/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/452/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 56 15.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Таргоній Д.О., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортного пригодою,-

встановила:

в липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником автомобіля НОМЕР_1.

13.02.2016 року близько 03.10 години в м. Українка по вул. Промисловій 2-А сталася ДТП учасником якої був ОСОБА_3

В результаті даної ДТП вона зазнала матеріальних збитків, оскільки автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою суду ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.124 КУПАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №2-01 від 12.11.2015 року цивільно-правова відповідальність позивача та ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «ВУСО». Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп» від 29.06.2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Хюндай» в результаті його пошкоджень в ДТП складає 124289 грн.

Вартість оцінки пошкоджень складає 1000 грн. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про виконання зобов'язань передбачених договором страхування.

24.04.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, оскільки згідно п.17.2.14. Договору вказаний випадок не є страховим, а саме водієм ТЗ перевищена максимально допустима швидкість руху.

Просив стягнути з АВТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 в сумі 124289 грн. 50 коп., 5344 грн. 90 коп. пені, 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. понесених витрат за проведення експертизи для визначення розміру завданого збитку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та незаконність, а також таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Українка по вул. Промисловій, не був уважним, не врахував погодні умови та стан дорожнього покриття, не обрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, та безпечно керувати ним при виникненні небезпеки у русі, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого з'їхав на узбіччя та допустив зіткнення з деревом.

29 червня 2016 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп» було підготовлено звіт №5438/06/16 про призначення вартості матеріального збитку. Відповідно до вказаного звіту: вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 124289 грн. 50 коп.

Крім того, суд першої інстанції, приймаючи доводи відповідача, а саме те, що ОСОБА_3 було порушено вимоги п.12.4 ПДР України (перевищення швидкості більш ніж 20 км/год.), що і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Жодних відомостей в протоколі про адміністративне правопорушення чи в постанові Обухівського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року, не міститься про те, що було ДТП відбулося внаслідок невдалого «маневру» чи перевищення максимально допустимої швидкості руху ОСОБА_3

Також, апелянт зазначає, що для відмови у виплаті страхового випадку стала підміна понять: не обрання безпечної швидкості руху та перевищення до максимально допустимої швидкості руху, а в розумінні ПДР України, не обрати безпечну швидкість руху, ще не означає її перевищити.

Також, вважає, що висновок експертного дослідження обставин ДТП від 13 лютого 2016 року, наданий експертом на замовлення відповідачем не є допустимим доказом, тобто таким, що може бути покладений судом в основу судового рішення, щодо визнання винуватосні ОСОБА_3

Крім того, апелянт, вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, неповно були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Просила скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 пеню в сумі 5344 грн. 90 коп., 1000 грн. за проведення товародослідницького висновку з визначення вартості завданого збитку,10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 13.11.2013 року ОСОБА_2 є власником автомобіля «Хюндай», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

12.11.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2-01, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним позивачу транспортним засобом. Страхове покриття діє у разі експлуатації транспортного засобу: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Вигодонабувачем згідно розділу 2 вказаного договору є ПАТ «Укрсиббанк».

Істотні умови страхування визначені п.5.5 договору, випадки, які не є страховими визначені п.17.2 вказаного договору.

Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 24.02.2016 року ОСОБА_3 13 лютого 2016 року о 03 год. 10 хв. в місті Українка по вулиці Промисловій, 2а, керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_3, не був уважним, не врахував погодні умови та стан дорожнього покриття, не обрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним при виникненні небезпеки в русі не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого з'їхав на узбіччя та допустив зіткнення з деревами. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, власнику завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 2.3б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. За вказане правопорушення на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

З довідки №8545672 про дорожньо-транспортну пригоду Обухівського РВГУ МВС України від 16.02.2016 року вбачається, що транспортний засіб в ДТП отримав механічні пошкодження.

Відповідно до звіту №5438/06/16 про оцінку транспортного засобу ТОВ «Сател Груп» від 29.06.2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику легкового автомобіля Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП складає 124289 грн. 59 коп.

Листом ПрАТ «СК «ВУСО» №2386/662733 від 25.04.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування по події за участю автомобіля Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_5, яка відбулася 13.02.2016 року о 03.10 годині за адресою м.Українка вул.Промислова б.2-А з посиланням на п.5.5. та 17.2.14 Договору добровільного страхування наземного транспорту №2-01 від 12.11.2015 року.

Згідно п.17.2.14 вказаного Договору «…Випадки які не є страховими: …ДТП з урахуванням умов договору страхування визначених як «Маневр», а саме - у разі страхування із застереженням «маневр» не є страховим випадком подія, яка відбулася внаслідок порушення чи не відповідності дій страхувальника (водія ТЗ) нормам Правил Дорожнього руху, що регламентують (встановлюють): допустиму швидкість руху, умови проїзду перехресть відповідно до р.16 ПДР; правила обгону (відповідний дорожній знак або п.14.6 ПДР); заборону виїзду на смугу зустрічного руху в місці де такий виїзд заборонено (подвійна/одинарна лінія розмітки або відповідний знак).

Згідно висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення атотехнічного дослідження № 5173/16-52 від 15.04.2016 року водій автомобіля Hyundai мав діяти у відповідності до вимог п.12.4,12.1 ПДР, а у випадку наявності невстановленого ТЗ, який виїхав на смугу руху автомобіля Hyundaі, з моменту виникнення небезпеки для руху - у відповідності до вимог п.12.3 та 10.1 ПДР. З причин, викладених у дослідницькій частин даного висновку у діях водія автомобіля Hyundaі вбачаються невідповідності вимогам п.12.1 та 12.4 ПДР.

Згідно зазначених вище пунктів ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Також, судом першої інстанції встановлено, що при укладенні Договору, позивач погодився з усіма його умовами, що підтверджено підписами сторін та свідчить про добровільність згоди (волевиявлення) сторін при укладанні договору. З часу укладення Договору позивач не звертався до суду з позовом про визнання Договору чи окремих його пунктів недійсним, що підтверджено позивачем в позовній заяві і його представником в судовому засіданні та свідчить про сприйняття позивачем умов Договору.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ДТП за участю ОСОБА_3 відбулося в наслідок невідповідності дій останнього нормам правил дорожнього руху, що регламентують допустиму швидкість руху. А відповідно до умов договору добровільного страхування така подія не є страховим випадком.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 4 даного Закону, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язанні з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Згідно з п. 8.4.1 Правил добровільного страхування страховик зобовязаний ознайомити Страхувальника з правилами та умовами страхування. Підписання Договору Страхувальником свідчить про те, що він згоден із викладеними в Правилах та Договорі умовами страхування.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.626, ст.627, ч.1 ст.638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді