Номер провадження 2/754/1012/17
30 січня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Галась І.А.
при секретарі - Ленській Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивачем подано до суду позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі є колишніми власниками житлового приміщення, у родинних відносинах з позивачем не перебувають, договору найму жилого приміщення не укладали, спільного господарства з позивачем не ведуть, протягом тривалого часу в спірній квартирі АДРЕСА_1 не проживають, особистих речей в квартирі не мають, витрат по утриманню квартири не несуть. Реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу перешкоди в реалізації його права володіння, користування та розпорядження цим майном, викликає необґрунтовані додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.
В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судові засідання двічі не з'являлися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, за адресою реєстрації, про причини неявки суду не повідомляли.
Представник Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести в його відсутність, прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства.
Зважаючи на викладене суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечують позивачі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2016р. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою 54603442 від 04.03.2016р.
Згідно довідки КП "Центр комунального сервісу" від 10.08.2016р. у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Як вбачається з акту, складеного комісією ЖЕД -318 від 07.09.2016 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживають з червня 2015року. Даний факт також підтверджують сусіди НОМЕР_1 та НОМЕР_2.
Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В п. 34 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідачі з червня 2015 року в спірній квартирі не проживають, що підтверджується наявними у справі актами.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, оскільки відповідачі не є членами сім'ї позивача, будь-яких домовленостей з позивачем щодо проживання відповідачів у квартирі не існує.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 212-215, 223-226 ЦПК України, ст. 72 ЖК Української РСР,
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: