Справа № 697/1025/17
№ пров. 2/697/505/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2017 р. р. м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області, перевіривши виконання вимог ст.118-120 ЦПК України за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасове вивезення дитини за кордон без згоди її батька ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасове вивезення дитини за кордон без згоди її батька.

Справа не може бути призначена до розгляду, а позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України, а саме:

Назва позовної заяви «Позовна заява про надання дозволу вивезення дитини за кордон без згоди її батька», одначе з її тексту вбачається вивезення дитини на тимчасовоокуповану територію Криму, що є територією України і тому посилання в позовній заяві на вивезення дитини за кордон є нікчемним.

Відповідно до цього, представник позивача обґрунтовує позовні вимог законодавством, що регулює правила виїзду чи перетинання державного кордону України з іншими державами. При цьому не бере до уваги та не посилається на законодавство, що регулює правовідносини на тимчасово-окупованій території, а саме :

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

.Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Крім того, зважаючи на те, що підставою розгляду судом справ зазначеної категорії є наявність спору між батьками з приводу виїзду дитини за кордон, позовна заява повинна містити відомості про ставлення відповідача до виїзду дитини за кордон. Оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обовязковою. На підставі ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків, тому позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог.

До того ж, з тексту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається надання дозволу іншій особі ОСОБА_4, одначе вона не зазначена як позивач та не сплачено судовий збір щодо її позовних вимог, а в додатках не має жодних даних про родинні звязки з ОСОБА_4 та неповнолітньою.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги носять не конкретизований характер - предмет позову носить загальний характер, оскільки не конкретизовано, до якого міста позивачка просить суд надати дозвіл; не вказано де там буде проживати дитина та навчатись, оскільки дитина шкільного віку, не вказано період перебування в АРК малолітньої дитини, дату поїздки, не зазначено хто супроводжуватиме дитину під час поїздки; не вказано мету виїзду дитини до тимчасово-окупованої території.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 119-120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Позовну заяву подано без додержання цих вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасове вивезення дитини за кордон без згоди її батька - залишити без руху.

Рекомендувати позивачу усунути недоліки на протязі 5 днів з моменту отримання ухвали (до 15.05.2017 року).

У разі не усунення їх в указаний строк, позовна заява буде повернута і вважатиметься неподаною.

Суддя Г. С. Русаков