Справа № 692/46/17
Провадження № 2/692/86/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Драбівський районний суд

Черкаської області

в складі: головуючого Задорожнього В.П.,

при секретарі Савенко О.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Драбів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд позбавити ОСОБА_3, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, який народився 30 березня 2005 року в с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали і просили суд позов задоволити. Позивач пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем, останній перестав цікавитись сином, не спілкувався з ним, не телефонував, вчителі не знають батька дитини. Допомагав лише коли вона на цьому наполягала. Коли син був менший, відповідач приходив до дитини, купив йому велосипед. Визнала, що говорила відповідачу про те, що не дасть дитину для спілкування, проте, на її думку, це не причина для невиконання батьківських обов»язків. Представник позивача пояснила суду, що у зв»язку із ухиленням відповідача від своїх обов»язків, є правові підстави, передбачені п.п.2,4 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення його батьківських прав, оскільки з моменту розлучення відповідач не проявляв жодного інтересу до сина, не відвідував його, не цікавився його життям. Аліменти на утримання дитини сплачував не своєчасно і не в повному обсязі. На думку представника позивача, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обовязків, оскільки крім аліментів, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина та не спілкується з ним взагалі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, пояснив, що раніше він спілкувався з сином, відвідував його, гуляв з ним, купив йому велосипед. Матеріально допомагав чим міг, давав гроші дружині так як вона пообіцяла не передавати виконавчий лист до виконавчої служби. Але потім виявилось, що лист переданий і в нього накопились борги, які він погашав як міг, оскільки у нього тепер інша сім»я, є ще одна дитина, крім того в 2014 році згоріла квартира, де мешкала його сім»я, тому потрібні були гроші для її відновлення. Проте в 2016 році та в 2017 році він сплачував аліменти, всього на суму близько 2000 грн. Пояснив, що дружина після того як він пішов до іншої жінки, заборонила йому спілкуватися з сином. Тому, щоб не травмувати дитину сварками, він не спілкувався з сином, хоча від нього не відмовляється. З наведених причин належної уваги сину не приділяв.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно наданого суду свідоцтва про народження серії І-СР № 003702 від 17 квітня 2005 року, виданого виконкомом Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Як вбачається із свідоцтва про одруження серії 1-СР № 095731 від 11 вересня 2004 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР № 049586 від 24 листопада 2009 року, на час народження дитини батьки перебували у шлюбі.

Як встановлено судом, на даний час неповнолітній ОСОБА_4 перебуває на утриманні позивача, яка проживає в гуртожитку ТОВ «Черкасихліб ЛТД» м.Черкаси, що підтверджується довідкою ТОВ «Черкасихліб ЛТД» № 14-1/365 від 27.12.2016 року.

З показань свідка ОСОБА_5, який проживає в с. Білоусівка і доводиться батьком позивачу, встановлено, що відповідач останні роки не спілкується з сином і не відвідує його, не надає належним чином матеріальну допомогу. Із-за несплати аліментів відповідачем, він та дочка неодноразово звертались у виконавчу службу.

На думку суду, ця обставина, за умови сплати відповідачем аліментів та його пояснень про причини невиконання батьківських обов»язків, які частково визнала позивач, не дає достатніх підстав стверджувати про умисне ухилення від виконання батьківських обовязків відповідачем. Суд виходить з того, що однією із причин невідвідування дитини батьком є конфлікт відповідача із позивачем, що не заперечують обидві сторони. Сам факт заборгованості по сплаті аліментів у відповідача також не може бути підставою для припинення природного звязку батька з сином.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Відповідно ст. 9 Конституції України, Закону України про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, суд виходить з того що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини у наведеному рішенні вказав, що національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних звязків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Керуючись ст.ст. 57 ч.2, 88, 208,209,210,212,214,215 ЦПК України, ст.164 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду до апеляційного суду Черкаської області через Драбівський районний суд.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2016 року.