Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/2701/16-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 50 Доповідач Косигіна Л. М.

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області
в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.
суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.
при секретарі Гайдамащук Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 січня 2017 року
встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначила, що дочка після розлучення проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач кошти на дитину не надає, чим ставить їх у скрутне матеріальне становище.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення змінити в частині визначення розміру аліментів, зменшивши їх з 1/4 до 1/5 частини. Зазначив, що при визначенні розміру аліментів судом не враховано, що під час його перебування на військовій службі в АТО, позивачка зрадила його, знайшла іншого чоловіка, у зв`язку з чим він вимушений був покинути будинок, залишивши житло дружині та дочці, а сам повернувся жити до пристарілих батьків. За таких обставин, суд повинен був врахувати, що дитина забезпечена нормальними умовами проживання та матеріально забезпечена. Крім того, позивачка працює, має певний дохід. Судом не взято до уваги, що його батьки постійно хворіють, потребують допомоги, в т.ч. і матеріальної. У зв`язку із перебуванням в зоні АТО у нього погіршився стан здоров`я, він потребує лікування. Крім того, встановлений судом розмір аліментів, що буде складати 1750 грн., є значно більшим, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, що становить 1355 грн.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
З роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 24.10.2009 року по 28.09.2016 року, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_5 , яка на даний час проживає з позивачкою (а.с. 3, 4, 6).
Дитина перебуває на диспансерному обліку, діагноз: хронічний тонзиліт, аденоїди та потребує санаторно-курортного лікування (а.с. 25). ОСОБА_6 навчається у класі хореографії Високопічської школи мистецтв (а.с. 26).
ОСОБА_2 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 39), зареєстрований та проживає з батьками: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є пенсіонерами, мають ряд захворювань (а.с. 31-37). Відповідач страждає на пролапс мітрального клапана серця, стресовий синдром після АТО, потребує лікування (а.с. 38).
При апеляційному розгляді представник апелянта зазначила, що зі слів довірителя їй відомо, що відповідач отримує грошову винагороду приблизно 7000 грн. на місяць, батьки ОСОБА_2 є пенсіонерами, потребують допомоги з боку апелянта. Відповідач після розлучення залишив будинок позивачці та дитині, незважаючи на те, що вклав багато грошей на його поліпшення і ремонт, відтак, матеріально забезпечив дочку. Питання щодо поділу спільного майна між сторонами не вирішувалося. Крім того, вказала на те, що розмір аліментів, визначений судом, є занадто великим, оскільки 1/4 частина буде складати 1750 грн., що є значно більшим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 у зоні АТО, у нього погіршився стан здоров`я, він потребує лікування, а відтак додаткових матеріальних витрат. Позивачка працює, має певний заробіток, а тому, вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/5 частини заробітку.
Доказів щодо розміру доходу відповідача, суду не надано.
Представник позивачки в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 працює продавцем у приватного підприємця, розмір її заробітку становить 1800 грн. Дитина позивачки відвідує дитячий садочок, за який потрібно платити 285 грн. щомісячно та відвідує гурток танцю (оплата 60 грн. щомісячно). Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити. Також, представник зазначив, що батьки відповідача отримують пенсію (батько 2500 грн., мати 1486 грн.), вони працюють (мати прибиральницею у санаторії « ОСОБА_7 », батько охоронцем у приватній фірмі «Сателіт»), а отже мають постійний дохід, у зв`язку з чим не потребують матеріальної допомоги з боку ОСОБА_2 . Представник посилався і на те, що будинок, в якому раніше проживала сім`я ОСОБА_8 , належав на праві власності бабусі позивачки, яка, після розлучення ОСОБА_1 , подарувала частину будинку правнучці ОСОБА_9 . Відтак, вважає, що твердження відповідача про те, що він залишив будинок дружині та дочці, є безпідставними, оскільки цей будинок ніколи йому не належав.
Слід зазначити, що ОСОБА_1 та її представником не надано суду будь-яких доказів на підтвердження розміру заробітку позивачки, відповідача та його батьків (розміру їх пенсії), витрат на дитину тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дочку та може платити аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, оскільки є працездатною особою, має стабільний дохід. При цьому, суд правильно зменшив розмір аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, врахувавши матеріальне становище і стан здоров`я сторін та дитини, наявність у відповідача батьків пенсійного віку, які мають певні захворювання. При цьому, колегія суддів вважає, що апелянтом не подано суду доказів в обґрунтування необхідності зменшення розміру аліментів до 1/5 частини, а всі доводи скарги зводяться до переоцінки доказів, наданих суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 січня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуюча Судді