АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 661/81/17 Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В. Номер провадження 22-ц/791/893/17 Доповідач: Пузанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, зазначаючи, що на виконанні у Новокаховському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебуває виконавчий лист № 2117/3798/12, виданий Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що відповідач аліменти у визначеному розмірі не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2016 року становила 11 597,80 грн., позивачка з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 3350,44 грн. та судові витрати в сумі 640 грн., всього: 3990,44 грн.

Рішенням суду від 23 березня 2017 року позов задоволено.

Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду змінити і ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що висновки суду щодо наявності підстав для стягнення пені, за відсутності заборгованості зі сплати аліментів та пропуску строку позовної давності, не відповідають положенням цивільного законодавства, обставинам справи і зроблені всупереч положенням сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_7 доводи скарги не визнала, рішення суду просила залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 11 липня 2012 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).

На підставі зазначеного рішення суду 20 серпня 2012 року видано виконавчий лист № 2117/3798/12, який перебуває на примусовому виконанні у Новокаховському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (а.с. 4).

ОСОБА_6 допустив заборгованість по сплаті щомісячних платежів зі сплати аліментів, розмір якої відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця за період з 01.01.2013 року по 21.03.2017 року складає 10542,50 грн. (а.с. 37-38).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Враховуючи встановлені судом обставини справи і положення норм матеріального права, які регулюють відносини батьків щодо утримання дитини та зважаючи на те, що заборгованість зі слати аліментів утворилась з вини відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявленої позивачкою вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 3350,45 грн.

При цьому, суд при визначенні розміру пені врахував положення ст. 196 СК України та правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 16 березня 2016 року (справа № 6-300цс16), відповідно до якої нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, при цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Обставин, що давали б підстави для зменшення розміру неустойки або звільнення від її сплати судом не встановлено і на такі відповідач не посилається.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, колегія суддів, не приймає до уваги посилання ОСОБА_6 на те, що прострочення сплати аліментів не відбулося у звязку з перерахуванням ним коштів на картковий рахунок доньки Карини, оскільки за рішенням суду аліменти стягнуті з відповідача на користь позивачки, із якою питання щодо зміни способу та порядку виконання судового рішення не погоджувалося, як не погоджувалося це питання із державною виконавчою службою, на виконанні якої перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів.

Крім того, згідно з положеннями сімейного законодавства обовязки батьків щодо утримання неповнолітніх дітей не обмежуються аліментними зобовязаннями, розмір яких за рішенням суду у спірних правовідносинах є незначним.

Із наданих суду доказів, перекази грошових коштів на картковий рахунок Карини у спірний період здійснював як відповідач так і позивачка.

Як пояснив заявник в суді апеляційної інстанції, необхідність у переказі грошових коштів дочці повязана із її навчанням, а він не впевнений в тому, що позивачка витрачає сплачені ним аліменти на утримання дитини, тому й вирішив передавати грошові кошти безпосередньо Карині. Однак такі дії ОСОБА_6 вчинив поза межами виконавчого провадження та домовленості з позивачкою як із стягувачем, тому не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачкою строку позовної давності також не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ст. 20 СК України позовна давність не застосовується до вимог про стягнення аліментів та до застосування передбаченої ст. 196 СК України відповідальності за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_3