УхвалА

іменем україни

1 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року, що набрало законної сили, задоволено позов публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» (далі - ПАТ «Укргазпромбанк») та стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 502 398 грн 81 коп. На виконання указаного судового рішення 24 лютого 2016 року було видано виконавчий лист.

Посилаючись на те, що виконавчий лист, який було видано на виконання вище указаного рішенням суду, не підлягає виконанню, оскільки у нього, як у поручителя товариства з обмеженою відповідальність «Лев» (далі - ТОВ «Лев») повністю відсутній обов'язок по сплаті банку заборгованості за кредитним договором, оскільки вся заборгованість добровільно погашена ОСОБА_6, як іншим майновим поручителем ТОВ «Лев» шляхом передачі банку у власність частини іпотечного майна, вартість якого значно перевищує розмір заборгованості.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 24 лютого 2016 року, у справі за позовом ПАТ «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 липня 2016 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Визнано виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 24 лютого 2016 року, у справі за позовом ПАТ «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє його представник - ОСОБА_5, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 369 ЦПК України, дійшов до правильного висновку про те, що підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про те, що заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року не може бути виконане, оскільки вся заборгованість за кредитним договором добровільно погашена ОСОБА_6, як іншим майновим поручителем ТОВ «Лев», а у зв'язку з цим виконавчий лист виданий на його виконання необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, є безпідставними, оскільки відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому виконанню. Оскільки рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, не скасовано, воно є чинним, тому відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Іншим доводам заяви суд дав належну правову оцінку.

За таких обставин, у силу п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України колегія суддів відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, оскільки її прийнято з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник В.І. Журавель С.П. Штелик