Справа № 461/6171/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/2440/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просило суд стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 23.12.2007 року у розмірі 5 921 грн. 16 коп. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 23.12.2007 року ОСОБА_6 на підставі укладеного між ним та Банком договору № б/н (в подальшому «Кредитний договір») отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 22.02.2008 року ОСОБА_6 помер. Позивачем 22.02.2016 року з Другої Львівської державної нотаріальної контори було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_6 є відповідачка ОСОБА_5. Відтак, 10.05.2016 року до ОСОБА_5, як спадкоємця померлого, було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив їй свої вимоги, які відповідачкою виконано не було. Станом на дату смерті ОСОБА_6 його заборгованість перед Банком за Кредитним договором становить 5 921 грн. 16 коп., яка складається з 2 109 грн. 20 коп. заборгованості за кредитом та 3 811 грн. 96 коп. заборгованості за відсотками (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 60-62).

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4 - представник Банку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що повідомлення Банку від 31.10.2016 року про те, що ОСОБА_5 не має заборгованості перед Банком, є неналежним доказом, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування.

Вважає, що судом не дано належної оцінки доказу, який було подано Банком в підтвердження заборгованості відповідачки перед Банком за Кредитним договором (а.с. 68-70).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта (Банку) на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1282 ЦК України на спадкоємців померлого покладено обовязок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Відтак, виходячи з предмета позову, саме на позивача (Банк) покладається обовязок доведення перед судом кола осіб спадкоємців, факту прийняття ними спадщини та вартості майна одержаного кожним з них у спадщину.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Докази про наявність заповіту померлого ОСОБА_6 відсутні і сам позивач (Банк) не посилається на наявність такого заповіту.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1) і що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.2), а ст.ст. 1261-1265 ЦК України встановлено коло осіб, які належать до спадкоємців першої-пятої черги спадкоємців за законом.

Позивачем не подано до суду будь-яких доказів щодо кола осіб, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), та доказів про їх належність до відповідної черги спадкоємців за законом (ст.ст. 1261-1265 ЦК України), оскільки сам лише факт постійного проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути безспірним доказом належності цієї особи до відповідної черги спадкоємців за законом.

Також позивачем не було подано до суду будь-яких доказів про наявність у померлого майна, яке б могли успадкувати спадкоємці, і його вартість.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що:

-кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.2);

-якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3);

-кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4).

Як вбачається з вище наведеного, недотримання строків, які встановлені статтею 1281 ЦК України і які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (долученим самим позивачем до позовної заяви в обгрунтування позовних вимог), померлий ОСОБА_6, одержавши 23.12.2007 року в кредит 5 000 грн. під 24 % річних, до дня своєї смерті (22.02.2008 року) жодних платежів по цьому договору не здійснював (а.с. 4-7), про що Банку добре було відомо, однак з даним позовом Банк звернувся до суду лише 22.09.2016 року через 8 (вісім) років і 7 (сім) місяців після смерті позичальника.

Крім цього, як вбачається з позову, предметом позовних вимог є заборгованість у розмірі 5 921 грн. 16 коп. з незрозумілих причин розрахована Банком станом на 15.07.2016 року (а.с. 7), хоча позичальник ОСОБА_6 помер ще 22.02.2008 року.

А в претензіях кредитора (Банку), надісланих на адресу нотаріальної контори 14.01.2016 року та на адресу відповідачки ОСОБА_5 05.05.2016 року, ця ж заборгованість («станом на ОСОБА_7 позичальника») зазначена у розмірі 5 651 грн. 66 коп. (а.с. 25, 28).

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що позов Банку за недоведеністю та необгрунтованістю позовних вимог до задоволення не підлягає, а відтак приходить до висновку про те, що підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні і апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк «ПриватБанк», відхилити та залишити рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: