АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1501/17 Справа № 189/769/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа без заявлення самостійних вимог - територіальний сервісний центр № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про визнання договорів купівлі продажу автомобілів недійсними, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа без заявлення самостійних вимог - територіальний сервісний центр № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про визнання договорів купівлі продажу автомобілів недійсними задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 743/02/1247/2016 від 30.03.2016 року, оформлений в присутності адміністратора Територіального сервісного центру № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_1. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 759/02/1247/2016 від 31.03.2016 року, оформлений в присутності адміністратора Територіального сервісного центру № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_2. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 733/02/1247/2016 від 31.03.2016 року, оформлений в присутності адміністратора Територіального сервісного центру № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_3. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 742/02/1247/2016 від 31.03.2016 року, оформлений в присутності адміністратора Територіального сервісного центру № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_4. Визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 026604 від 30.03.2016 року, видане Територіальним сервісним центром № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та скасовано державну реєстрацію права власності на автомобіль ТАТА д.н. АЕ 96-49СВ за ОСОБА_4. Визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 026655 від 31.03.2016 року, видане Територіальним сервісним центром №1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та скасовано державну реєстрацію права власності на автомобіль НОМЕР_5 за ОСОБА_4. Визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №026629 від 31.03.2016 року, видане Територіальним сервісним центром №1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та скасовано державну реєстрацію права власності на автомобіль НОМЕР_3 за ОСОБА_4. Визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХО№026605 від 30.03.2016 року, видане Територіальним сервісним центром № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та скасовано державну реєстрацію права власності на автомобіль Hyundai Tucson д.н. АЕ42-19ЕА за ОСОБА_4 Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 О., ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6. судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уклали шлюб 10 лютого 1996 року (а.с.9). На час ухвалення рішення судом першої інстанції шлюб не розірвано.

Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серійний номер СХО026604 - автомобіль ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_6, належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу транспортного засобу №743/02/1247/2016 від 30.03.2016, який він придбав у ОСОБА_5 (Дата реєстрації 30.03.2016 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серійний номер СХО 026655 - автомобіль БАЗ, д.н. АЕ85-4НВ, належить ОСОБА_4, який він придбав відповідно до договору купівлі продажу транспортного засобу №759/02/1247/2016 від 31.03.2016, у ОСОБА_6О.(а.с. 11, 64).

Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серійний номер СХО 026605 автомобіль НОМЕР_7 належить ОСОБА_4, який він придбав у ОСОБА_5 Дата реєстрації 30.03.2016 (а.с.12, 62).

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серійний номер СХО 026629 - автомобіль НОМЕР_8, належить ОСОБА_4, який він придбав на підставі договору купівлі-продажу №733/02/1247/2016 від 29.03.2016 у ОСОБА_5. Дата реєстрації 31.03.2016 (а.с.13, 61).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5, який уклав договір щодо спільного майна подружжя та другий відповідач ОСОБА_4 - покупець за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Однак, із висновками суду першої інстанції не можна погодитися, виходячи з наступного.

Згідно відомостей, наданих суду першої інстанції Територіальним сервісним центром № 1247 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, спірні автомобілі зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 31.03.2016 (а.с.60-64).

В провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області з 13.05.2016 р. перебуває справа про поділ майна подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в якій предметом спору є вищезазначені транспортні засоби. Наявність даного судового спору не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частини вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Указане узгоджується із роз'ясненнями, викладеними у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Крім того, п. 6 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку вбачається, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-1912цс15.

В своїх апеляційних скаргах та в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що домовленість про продаж автомобілів була узгоджена подружжям.

Однак, позивачем ОСОБА_6. суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що спірний автомобіль було реалізовано без її згоди особисто відповідачем та кошти витрачено не в інтересах сімї під час спільного їх проживання. Позивачем не доведено, що ОСОБА_5 укладаючи договір щодо спільного майна та ОСОБА_4 діяли недобросовісно.

Одночасно матеріали справи свідчать, що продаж автомобілів здійснено під час перебування сторін в шлюбі та до подачі позивачкою позову про розподіл майна подружжя.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи та не звернув увагу на відсутність підстав для визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу автомобілей, виходячи із того, що при розгляді спорів про розподіл цінного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Враховуючи наведене, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа без заявлення самостійних вимог територіальний сервісний центр № 1247 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про визнання договорів купівлі продажу автомобілів недійсними - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Судді: