Справа №464/2227/17
пр.№ 6/464/65/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю: стягувача ОСОБА_2,

боржника ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

зацікавлених осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові подання державного виконавця про визначення частки, належної ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд -

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Сихівського відділу ДВС м.Львів звернувся до суду 31.03.2017 з поданням про визначення частки, належної боржнику ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1.

Обґрунтовує подання тим, що на виконанні у Сихівському відділі ДВС м.Львів перебуває зведене виконавче провадження №53654955, в яких боржником є ОСОБА_3, а стягувачами ОСОБА_8, ОСОБА_2 Оскільки боржником рішення добровільно не виконано, у звязку з чим вживаються заходи щодо їх примусового виконання. За результатами вжитих заходів встановлено, що єдиним майном, що належить боржнику, за рахунок якого можна задоволити вимоги стягувачів є частка у квартирі АДРЕСА_1, яка знаходиться у спільній сумісній власності з іншими особами ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 Тому для виконання судового рішення необхідно визначити частку, яка належить боржнику ОСОБА_3

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні подання підтримав.

Боржник ОСОБА_3 в судовому засіданні подання про визначення частки заперечив, вказав, що в нього не має іншого майна, крім частки у квартирі, в якій він проживає.

Представник боржника ОСОБА_4 в судовому засіданні подання заперечила, вважає, що для визначення і виділу 1/6 частини квартири не має правових підстав. Вказала, що при зверенні з поданням державний виконавець не врахував норми права, а саме ст.371 ЦПК України та п.12 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і криінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», де сказано, що за правилами ст.379 ЦПК України суд не просто визначає, а саме виділяє частину майна. Зазначає, що у випадку задоволення подання, визначаючи частку ОСОБА_3 як 1/6 частка квартири, загальною площею 64,1 кв.м, в арифметичному розрахунку це становитиме 10,7 кв.м. Наполягає, що це є технічно неможливо, призведене до позбавлення права проживання ОСОБА_3, що є порушенням його конституційних прав на житло. Вважає, що чисельні процесуальні порушення є підставою для відмови в задоволенні подання.

Зацікавлені особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні подання заперечили, вказали про технічну неможливість виділення частини у квартирі, вважають, що таким чином будуть порушені їх права на житло, оскільки невідомо хто в подальшому буде користуватись часткою боржника.

Їх представник ОСОБА_7, діючи на підставі договору, подання заперечив.

Суд розглядає подання у відсутності представника ВДВС, інших зацікавлених осіб, які в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином. Їх неявка згідно ч.2 ст.379 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що подання слід задоволити.

Судом встановлено, що на виконанні у Сихівському ВДВС м.Львів перебуває зведене виконавче провадження №53654955, до якого входять: виконавчий лист, виданий Сихівським районним судом м.Львова 10.11.2016 у справі про стягнення з ОСОБА_3 219 051 грн. 54 коп. в користь ОСОБА_12; виконавчий лист, виданий Сихівським районним судом м.Львова 14.12.2016 у справі про стягнення з ОСОБА_3 264 244 грн. 33 коп. в користь ОСОБА_2

02.12.2016 відкрито виконавче провадження щодо стягнення суми з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8, 28.02.2017 відкрито виконавче провадження щодо стягнення сум з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, 27.03.2017 виконавчі провадження обєднані у зведене виконавче провадження.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 14) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Встановлено, що боржник рішення суду не виконує, обізнаний про існування зведеного виконавчого провадження, не працює, немає іншого майна.

Як роз'яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Згідно із ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України.

Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Зясовано, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності шести особам: ОСОБА_9 Леопольдовичу, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6.

Згадана квартира загальною площею 64,1 кв.м, приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, виданої 27.03.2017, квартира АДРЕСА_2 є у спільній сумісній власності, в тому числі, у власності боржника.

Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Зважаючи на зазначені норми вимог матеріального та процесуального закону та врахувавши право державного виконавця на звернення до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, яке передбачене ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 379 ЦПК України, суд приходить до висновку про підставність вимог подання з врахуванням доведеності факту належності майна боржнику, яким він володіє з іншими співвласниками.

Враховуючи те, що частки квартири, яка є у спільній сумісній власності боржника ОСОБА_3 та інших співвласників ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6 не визначені, виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності, з огляду на те, що рішення суду залишаються не виконаними, і протягом тривалого часу з моменту набрання ними законної сили боржник не виконує їх, не працює, не повертає кошти, немає іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, тому з метою виконання судових рішень слід ввважати, що частки є рівними і одному із співвласників квартири боржнику належить 1/6 частка спірної квартири.

Заперечення боржника та інших співвласників спірної квартири про те, що визначення частки у спірній квартирі призведе до звуження існуючих житлових прав боржника не заслуговують на увагу і є безпідставними, оскільки предметом розгляду даного подання є не звернення стягнення на майно боржника, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Доводи зацікавлених осіб, що в них як співвласників можуть виникнути незручності з моменту визначення ідеальної частки ОСОБА_13 не можуть бути підставою для відмови у задоволенні подання. Задоволення подання не порушує їх прав, оскільки за ними залишається право спільної сумісної власності на спірне помешкання як 5/6 часткок.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 379 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Задовольнити подання про визначення частки, належної ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Визначити, що 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інша 5/6 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності співвласникам: ОСОБА_9 Леопольдовичу, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали через Сихівський районний суд м.Львова до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя О.Ю.Горбань