АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Вербової І.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

у червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача зарахувати його на квартирний облік у Солом`янському районі міста Києва зі складом сім`ї 2 особи, з використанням права першочергового забезпечення житловою площею, як учасника бойових дій з 6 листопада 2015 року.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він був призваний при мобілізації Солом`янським районним у місті Києві військовим комісаріатом та проходив військову службу з 6 вересня 2014 року по 14 вересня 2015 року та є учасником бойових дій з 11 листопада 2014 року

Після повернення до Києва 6 листопада 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про зарахування його на квартирний облік із складом сім`ї 2 особи з використанням права першочергового забезпечення житловою площею, як учасника бойових дій. Листом від 10 грудня 2015 року він отримав повідомлення про відмову у взятті на соціальний квартирний облік.

На своє повторне звернення від 12 березня 2016 року він отримав відповідь Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про неможливість зарахування на квартирний облік за адресою реєстрації, оскільки будинок по АДРЕСА_1 є закладом соціального захисту.

Позивач вважав таку відмову неправомірною та такою, що суперечить нормам матеріального права, а саме п. 2 ст. 34 Житлового Кодексу Української РСР.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 5 грудня 2016 року в позові відмовлено.

Справа №760/10408/16-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/5418/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки прийнявши до уваги лише посилання відповідача на п.п. 2, 5, 7 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок від 30 квітня 1991 року №234,
- 2 -

суд не застосував пункти 13, 15 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 грудня 1984 року № 470, які діють до цього часу, та згідно яких громадяни, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.
Також позивач вважає, що суд не врахував, що пільга першочергового забезпечення житлом для осіб, учасників бойових дій, що потребують поліпшення житла, надана Законом України, а постанова виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та розпорядження Київської міської адміністрації, на які посилається відповідач, є підзаконними актами і не можуть звужувати права надані законом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що згідно посвідчення, виданого 25 вересня 2015р. Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , позивач має статус учасника бойових дій.

Згідно довідки Центру обліку бездомних громадян від 5 листопада 2015р. позивач перебував на обліку у Центрі обліку бездомних громадян по АДРЕСА_1 з 24 вересня 2015р. по 20 березня 2016р.

Довідкою Центру обліку бездомних громадян від 5 травня 2016р. підтверджено, що реєстрація місця перебування позивача у Центрі обліку бездомних громадян по АДРЕСА_1 продовжено з 24 березня 2016р. по 6 липня 2016р.

На підставі договору оренди житлового приміщення, укладеного 30 квітня 2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній орендує житлове приміщення у с. С. Борщагівка.

6 листопада 2015р. позивач звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про зарахування на соціальний квартирний облік, як учасника бойових дій АТО та зареєстрованого по АДРЕСА_1 .

Розпорядженням № 774 від 9 грудня 2015р. Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації у прийнятті на соціальний квартирний облік ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку із тим, що сукупний дохід його та його матері ОСОБА_3 перевищує суму опосередкованої вартості найму житла у відповідному населеному пункті та прожитковий мінімум на одну особу.

Позовна заява не містить обґрунтування незаконності вищезазначеного розпорядження.

12 березня 2016р. позивач разом із ОСОБА_3 звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про взяття його на квартирний облік у Солом`янському районі м. Києва зі складом сім`ї дві особи: він та ОСОБА_3 , з використанням права першочергового забезпечення житловою площею, як учасника бойових дій.

Листом першого заступника голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 22 березня 2016р. ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні на квартирний облік, оскільки він зареєстрований у закладі соціального захисту, який не є постійним місцем проживання, що унеможливлює видачу довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію, які необхідні для зарахування на квартирний облік.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та безпідставності.

Колегія суддів, вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним

- 3 -

обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.
Згідно п. 14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій надаються пільги у вигляді першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

У статті 34 Житлового Кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) надається перелік громадян, які визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до п. 2 ст. 34 ЖК УРСР він є таким, що потребує поліпшення житлових умов.

Разом з тим, позивачем суду не було надано доказів проживання у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам.

Статтею 31 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЖК УРСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районного, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

З наданих суду першої інстанції документів встановлено, що позивач перебуває на обліку у Центрі обліку бездомних громадян.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» облік бездомних осіб за місцем їх проживання або місцем перебування ведеться відповідними закладами для бездомних осіб - центрами обліку, що створюються органами місцевого самоврядування та місцевими органами виконавчої влади.

Діяльність центрів обліку регулюється типовим положенням, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 135 від 19 квітня 2011р., який зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 750/19488 22 червня 2011р., затверджене Типове положення про центр обліку бездомних осіб, згідно пункту 1 якого Центр обліку бездомних осіб є закладом соціального захисту, утвореним для виявлення та ведення обліку бездомних осіб.

Завданнями Центру є: виявлення та ведення обліку бездомних осіб; забезпечення

- 4 -

реалізації бездомними особами прав та свобод, визначених законодавством України; видача посвідчення про взяття на облік установленого зразка; вивчення наявності у регіоні закладів соціального захисту для бездомних осіб та вільних ліжко-місць у цих закладах для вирішення

питання організації тимчасового притулку бездомних осіб; сприяння забезпеченню реалізації конституційного права бездомних осіб брати участь у виборах та подання органам ведення Державного реєстру виборців відповідних відомостей згідно із законодавством; інформування населення про роботу Центру, його завдання, принципи діяльності; надання соціальної послуги "представництво інтересів" (наприклад: допомога в оформленні або відновленні документів; сприяння в реєстрації місця проживання або перебування; сприяння у забезпеченні доступу до ресурсів і послуг за місцем проживання/перебування, встановлення зв`язків з іншими фахівцями, службами, організаціями, підприємствами, органами, закладами, установами тощо).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 2080 від 15 листопада 2002р. «Про заходи щодо створення будинку соціального піклування та проведення капітального ремонту будівлі по АДРЕСА_1 для розміщення будинку соціального піклування», затверджено Положення про Будинок соціального піклування.

У пункті 1 вказаного Положення зазначено, що будинок соціального піклування є закладом соціального захисту (соціальний готель), що надає соціальні послуги бездомним громадянам, створений для перебування бездомних громадян, який має у своєму складі відділення нічного перебування.

Отже, Центр обліку бездомних громадян по АДРЕСА_1 не є місцем постійного проживання позивача, позивач перебуває у центрі на обліку, як бездомна особа, а тому відповідно до положень ст. 36 ЖК УРСР відповідач не має правових підстав для взяття його на облік у Солом`янському районі м. Києва відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 ЖК УРСР.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п. 5 ст. 34 ЖК УРСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають тривалий час за договором найму (оренди) у будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності, а позивач надав суду договір оренди житла, тому відповідач мав правові підстави для взяття його на квартирний облік, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

З наданого суду першої інстанції копії договору оренди, укладеного 30 квітня 2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вбачається, що останній орендує житлове приміщення у с. С. Борщагівка. Проте, договір не містить ні конкретної адреси, ні опису орендованого житлового приміщення. Також суду не надано доказів, що вказане орендоване житло перебуває у приватній власності.

Крім того, вказане орендоване житло не знаходиться на території Солом`янського району м. Києва.

Відповідно до пункту 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, які затверджені постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11 грудня 1984р., квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Пунктом 15 вказаних Правил передбачено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.

Абзац другий вказаного пункту визначає, що громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний

облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

- 5 -

Під час судового розгляду було встановлено, що позивач не проживає на території Солом`янського району м. Києва, перебуває тільки на обліку у Центрі обліку бездомних осіб, який знаходиться на території Солом`янського району м. Києва і не є житловим будинком, а нормами матеріального права, які передбачають підстави для взяття на квартирний облік, не передбачена можливість взяти на квартирний облік особу, яка перебуває на обліку у Центрі обліку бездомних осіб, і не має реєстрації постійного місця проживання.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що реєстрація бездомної особи за адресою спеціалізованої установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, створених органами місцевого самоврядування, не є тотожним поняттю реєстрації постійного місця проживання особи, що є підставою для взяття на квартирний облік, на що посилається позивач у апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: