Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, він вчасно прийняв спадщину після смерті батька, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки квартира перебуває під арештом, який було накладено постановами державного виконавця Білоцерківської ДВС від 31.08.2011 року та 20.06.2013 року у зв'язку з кредитною заборгованістю перед ПАТ КБ «Надра». Позивачем заборгованість спадкодавця перед банком повністю погашено, кредит закрито, необхідність арешту відпала, на його звернення до міського відділу ДВС з письмовою заявою про зняття арешту було в цьому відмовлено. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батька, а тому він просить суд зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представники відповідачів до суду не з'явилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, від Білоцерківського міського відділу ДВС надійшло клопотання щодо розгляду справи без участі їх представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про його смерть /а.с.4/.

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Іванчишиною Ларисою Григорівною 14.06.2016 року заведено спадкову справу № 16/2016, що слідує з копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 44166400 /а.с.7/.

Згідно роз'яснення приватного нотаріуса щодо вчинення нотаріальної дії від 22.12.2016 року № 340/01-16 на заяву ОСОБА_1 /а.с.6/, видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві ОСОБА_1 можливо тільки після внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки органами ДВС накладено арешти 20.09.2013 року /постанова ВП № 38589008/ та 31.08.2011 року /постанова № 26664955/ на майно спадкодавця, об'єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 /бувший 50 років Перемоги/ в місті Білій Церкві.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні також встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 28.12.1999 року, що слідує з копії цього договору, який було посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1-4726, на договорі є реєстровий напис Білоцерківського МБТІ про реєстрацію права власності на дану квартиру на ім'я ОСОБА_2 29.12.1999 року, реєстрова книга № 106, реєстр № 12419 /а.с. 5/.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 року № 76662506, 20.02.2004 року зареєстровано право власності на вказану вище квартиру на ім'я ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 28.12.1999 року /а.с.8/.

Отже, в даному випадку спадкодавець ОСОБА_2 набув права власності на спірну квартиру згідно вимог діючого законодавства, позивач прийняв спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку.

Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, 26.07.2013 року внесено запис про обтяження № 1851449, підстава виникнення обтяження: постанова міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ від 20.06.2013 року ВП № 38589008; особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_2; відомості про об'єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.06.2013 року державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38589008 з примусового виконання виконавчого напису № 473 від 25.04.2013 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. про звернення стягнення на вказану вище квартиру в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «Надра» в сумі 221 392,12 грн., також 20.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника на оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_2.

Наведене стверджується копією матеріалів виконавчого провадження /а.с.32-55/.

У даному виконавчому провадженні 05.12.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю боржника, але арешт з нерухомого майна не було знято.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Таким чином, оскільки, як установлено судом, власником спірної квартири, на яку судом накладено арешт, був ОСОБА_2, прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеною квартирою виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на квартиру (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23.01.2013 року № 6-164цс12.

Тобто, позивач, який успадкував спірну квартиру після смерті батька, може звертатися за захистом права власності на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

На звернення позивача до відділу ДВС про зняття арешту з майна, листом від 12.12.2016 року № 25537 йому було рекомендовано звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому судом при вирішенні спору враховуються ті обставини, що зняття арешту з даного нерухомого майна не порушує прав ПАТ КБ «Надра», оскільки згідно копії довідки в матеріалах справи від 29.11.2016 року за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» /а.с.9/, видану ОСОБА_1, який є спадкоємцем ОСОБА_2 -позичальника банку по кредитному договору від 04.02.2008 року, станом на 29.11.2016 року кредитну заборгованість погашено в повному обсязі, кредит закрито.

Представником позивача надано в судовому засіданні копію довідки Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області /а.с.67/ про те, що ОСОБА_2 станом на 23.12.2016 року не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів.

А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо скасування арешту з квартири № 8 по бульвару Олександрійському /бувший 50 -річчя Перемоги/, 60 в місті Білій Церкві, оскільки позивач, прийнявши спадщину, позбавлений можливості оформити свої спадкові права на дану квартиру, а іншого способу захисту прав позивача не існує.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 182, 321, 328, 391, 396, 1217, 1223, 1261, 1267, 1268, 1270, 1296, 1299 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного ОСОБА_2, а саме: з квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. М. Дмитренко