Справа № 211/5191/16-ц
Провадження № 2/211/418/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого Папариги В.А.

при секретарі Ручки М.Л.,

у відсутність сторін,

розглянувши в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товарної біржі «Словянська універсальна біржа» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Товарної біржі «Словянська універсальна біржа» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, вказавши, що 01.11.1999 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Військове містечко-33АДРЕСА_1. Вказаний договір був укладений на виконання біржового контракту, посвідченого Товарною біржею «Нове століття», правонаступником якої є Товарна біржа «Словянська універсальна біржа». Вказаний договір було зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» та здійснено запис в реєстровій книзі під № 2ПВ-537-537. Не маючи примірника договору купівлі-продажу, він позбавлений можливості розпоряджатися квартирою, яку купив, так як було втрачено правовстановлюючий документ. Крім того, при укладанні договору не були дотримані правові вимоги закону про нотаріальне посвідчення дійсного договору сторонами. Договір, який не посвідчений нотаріально може бути визнаний дійсним в судовому порядку. Таким чином, на сьогодні, він не має змоги провести державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомості, яку він набув у власність на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, що перешкоджає йому розпорядитись власністю на свій розсуд. Оскільки, він повністю виконав умови договору, однак розпорядитись своєю власністю не має змоги, він змушений звернутись до суду. Просив у судовому порядку визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Військове містечко-33АДРЕСА_1, зареєстрований 01.11.1999 року на товарній біржі «Нове століття» за № 1-342, укладений 01.11.1999 року між ним та ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на вказану квартиру.

У судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені ( а.с. 37, 38, 39, 44, 45,46,47,48,49,50).

Позивач та відповідач ОСОБА_3 до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: ОСОБА_2 на позовних вимогах наполягає: ОСОБА_3 проти позовних вимог не заперечує ( а.с. 40, 42 заява).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Військове містечко-33АДРЕСА_1, зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 2 ПВ-537-537 на імя ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 01.11.1999 року на товарній біржі «Нове століття», за № 1-342 ( а.с. 6 копія довідки).

Після підписання договору ОСОБА_2 зареєструвався за вказаною адресою та сплачує комунальні платежі за рахунками, постійно проживає в ній та здійснює ремонт ( а.с. 10 копія акту, ас. 11 копія договору).

Встановленим обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору міни нерухомого майна, передбаченими ст.227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди. Згідно до ст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Згідно до ч.2ст.220 ЦК України: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо міни нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з введенням в дію ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (1999 рік) норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України « Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Зважаючи на те, що угода купівлі-продажу нерухомого майна фактично відбулася, а сторони всі свої зобовязання за договором виконали, нерухоме майно на час укладання договору було належним чином зареєстроване, суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Дійсно, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_3 і покупцем ОСОБА_2, зареєстрований 01.11.1999 року на товарній біржі «Нове століття» за № 1-342.

Здійснивши державну реєстрацію в КП «ДОР «Криворізьке БТІ» права власності на квартиру, яку ОСОБА_2 придбав за договором купівлі-продажу від 01.11.1999 року, держава цим самим визнала право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, як таке, що виникло на незаборонених законом підставах.

Відповідно до п.1.4 Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству за №56 від 13.12.1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, які були чинними на час укладення біржової угоди, державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток № 1), за рахунок власників нерухомого майна.

В Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться така державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних чи фізичних осіб (додаток № 1 до Правил) серед інших у п.6 визначено - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею.

Отже, реєстрація в КП ДОР «Криворізьке БТІ» права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 01.11.1999 року не суперечила чинному законодавству.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 47, 153, 227 ЦК України 1963 року, ст. 267 ЦК України 2003 року, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товарної біржі «Словянська універсальна біржа» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований 01.11.1999 року на товарній біржі «Нове століття» за № 1-342, укладений 01 листопада 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Військове містечко-33АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_4