Справа №592/5831/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/222/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про зміну запису у трудовій книжці, стягнення невиплачених коштів при звільненні,

в с т а н о в и л а:

17 червня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнивши (а.с. 19, 147, 190), обґрунтовував тим, що рішенням суду від 24 березня 2016 року визнано незаконним та скасовано накази КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про накладення дисциплінарного стягнення, стягнуто на його користь премію за серпень та вересень 2015 року, визнано незаконним та скасовано наказ КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про звільнення, поновлено його на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 жовтня 2015 року по 24 березня 2016 року включно у розмірі 16255 грн. 14 коп., з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за один місяць. Посилаючись на те, що відповідач вчасно не виконав рішення суду, не виплатив усіх сум, що належали йому до виплати при звільненні з посади 18 травня 2016 року та, не погоджуючись з формулюванням підстав його звільнення у наказі від 18 травня 2016 року, позивач просив суд:

- зобовязати відповідача змінити запис у трудовій книжці, зазначивши, що звільнення з роботи відбулось згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю;

- стягнути:

- середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 24.03.2016 року;

- премію за період з 12 по 18 травня (включно) 2016 року у сумі 171,58 грн.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у період з 19 травня 2016 року по 25 листопада 2016 року у розмірі 19793,06 грн.;

- суму недоплаченої вихідної допомоги при звільненні у розмірі 3229,81 грн.;

- компенсацію втрати частини доходів за час затримки виконання судового рішення від 24 березня 2016 року щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 780,25 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з КП «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь позивача середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 травня 2016 року по 25 листопада 2016 року у розмірі 16747,36 грн., щомісячну премію за період з 12 травня 2016 року по 19 травня 2016 року в розмірі 43,50 грн., невиплачену вихідну допомогу при звільненні в розмірі 3229,88 грн., компенсацію втрати частини доходів в розмірі 780,25 грн., 1500 грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю. Стягнуто з КП «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Ухвалою цього ж суду від 25 листопада 2016 року позовну заяву в частині стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду від 24.03.2016 року залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги виплату позивачу коштів згідно платіжного доручення № 3940 від 18 жовтня 2016 року. Вважає, що підстави для виплати премії ОСОБА_3 відсутні, оскільки ці кошти не є регулярними виплатами та виплачуються за трудові успіхи за підсумками роботи за попередній місяць, проте позивач не надав доказів на підставі яких йому підлягає виплата премії за період роботи з 12 по 19 травня 2016 року. Зазначає, що відсутні правові підстави для компенсації втрати частини доходів у розмірі 780,25 грн., оскільки виплати, що здійснювались позивачу, мають одноразовий характер та не відносяться до переліку доходів, які підлягають компенсації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників КП «Міськводоканал» Сумської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.308 ЦПК України підставами для зміни рішення суду є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 29 березня 2016 року про виправлення описки у рішенні, яке залишено без змін ухвалами апеляційного суду Сумської області від 28 квітня 2016 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року, визнано незаконним та скасовано наказ КП «Міськводоканал» Сумської міської ради № 192-к «Про накладення дисциплінарного стягнення» від 12 серпня 2015 року, визнано незаконним та скасовано наказ КП «Міськводоканал» Сумської міської ради № 229-к «Про накладення дисциплінарного стягнення» від 21 вересня 2015 року, стягнуто з КП «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь позивача премію за серпень 2015 року у розмірі 365,40 грн. та за вересень 2015 року у розмірі 372,65 грн., з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів, визнано незаконним та скасовано наказ КП «Міськводоканал» Сумської міської ради № 239-к «Про звільнення ОСОБА_3О.» від 01 жовтня 2015 року, поновлено ОСОБА_3О на посаді контролера водопровідного господарства абонентського відділу КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, стягнуто з КП «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 жовтня 2015 року по 24 березня 2016 року включно у розмірі 16255,14 грн., з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів, стягнуто з КП «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за один місяць (а.с. 4 11, 45 46).

У додаткових поясненнях до позову представник позивача зазначав, що вказане рішення суду в частині стягнення середнього заробітку виконано 12 травня 2016 року (а.с. 190), дана обставина підтверджується банківською випискою з рахунку позивача (а.с. 172 174) та не спростовується відповідачем.

Згідно з наказом КП «Міськводоканал» Сумської міської ради від 04 травня 2016 року № 173-к скасовані накази «Про накладення дисциплінарного стягнення» від 12 серпня, 21 вересня, 01 жовтня 2015 року, поновлено ОСОБА_3 на посаді контролера водопровідного господарства абонентського відділу з 02 жовтня 2015 року, проведено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інші виплати згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року (а.с. 13).

Згідно з табелем обліку робочого часу ОСОБА_3 був присутній на роботі 12, 13, 16, 17 та 18 травня 2016 року (а.с. 112 113).

12 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради із заявою в якій просив у повному обсязі виконати рішення суду, поновити його на попередній роботі та 12 травня 2016 року звільнити його за власним бажанням в порядку ч.3 ст. 38 КЗпП України, провести повний розрахунок, видати копію наказу про звільнення та трудову книжку (а.с. 12).

З трудової книжки позивача вбачається, що 18 травня 2016 року до неї зроблено запис під № 17 про його звільнення з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (зворот а.с.16).

Наказом підприємства від 05 жовтня 2016 року вказаний запис визнано недійсним, змінено формулювання причин звільнення на звільнення за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Головному бухгалтеру наказано здійснити ОСОБА_3 наступні виплати: вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП України, індексацію заробітної плати, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 24 березня 2016 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (а.с. 135).

Із відомостей трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що до неї інженером з кадрів внесено запис під № 18 про те, що запис за № 17 вважати недійсним, за наступним записом під № 18 датованим 18 травня 2016 року позивача звільнено з посади контролера абонентського відділу згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (а.с. 171).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу не виплачено підприємством: суми щомісячної премії за період роботи з 12 по 18 травня 2016 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 травня по 25 листопада 2016 року, повної суми вихідної допомоги та компенсації втрати частини доходів за період невиконання судового рішення стосовно виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення на користь позивача вказаних виплат, проте не можна погодитись з визначеним розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та недоплаченої вихідної допомоги при звільненні, виходячи з наступних підстав.

При стягненні на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 травня по 25 листопада 2016 року у розмірі 16747,36 грн. місцевий суд взяв до уваги ту обставину, що при звільненні позивача з роботи 18 травня 2016 року роботодавець не нарахував та не виплатив йому всіх сум, що належали від підприємства в день звільнення, тому правомірно вважав, що порушені права ОСОБА_3 підлягають захисту відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Проте, при цьому суд не взяв до уваги заперечення відповідача про виплату позивачу коштів за платіжним дорученням № 3940 від 18 жовтня 2016 року у розмірі 13767,72 грн., що також підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с. 133, 172 174).

Відповідно до розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

З довідки КП «Міськводоканал» Сумської міської ради вбачається, що позивачу нараховане відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні за травень 2016 року (9 днів) 1030,26 грн., червень 2016 року (20 днів) 2175 грн., липень 2016 року (21 день) 2175 грн., серпень 2016 року (22 дні) 2175 грн., вересень 2016 року (23 дні) 2175 грн., а всього 9730,26 грн. (а.с. 146).

Однак, вказана сума нарахована відповідачем не в повному розмірі, оскільки не включала в себе розміру щомісячної премії, яка передбачена колективним договором, положенням про преміювання працівників абонентського відділу, затвердженим директором КП «Міськводоканал» Сумської міської ради (а.с. 164 167).

Доводи апелянта про те, що підстави для виплати премії ОСОБА_3 відсутні, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про відсутність обставин для нарахування премії позивачу у розмірі 10 % від посадового окладу за його підсумками роботи у період з 12 по 18 травня 2016 року, тобто за пять робочих днів.

З урахуванням викладеного, при визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції періодом та розрахунком розміру середньоденної заробітної плати, виходячи, що у заявлений період кількість робочих днів склала 133, а розмір середньоденної заробітної плати становить 125,92 грн. (133х125,92=16747,36). Разом з цим, необхідно врахувати і той факт, що 18 жовтня 2016 року позивачу було виплачено 13767,72 грн., із яких 5252,62 грн. вихідна допомога при звільненні.

Таким чином, оскільки позивачу 18 жовтня 2016 року виплачено середнього заробітку у розмірі 8515,10 грн. (13767,72 грн. - 5252,62 грн. виплачена вихідна допомога при звільненні), що з урахуванням утримань (19,5 %) становить 10175,55 грн., з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у період з 19 травня по 25 листопада 2016 року у розмірі 6571,81 грн. (16747,36 грн. - 10175,55 грн.), з утриманням з цієї суми податку та інших обовязкових платежів при виплаті, а не 16747,36 грн. як визначив суд першої інстанції.

Також, при визначенні суми недоплаченої вихідної допомоги при звільненні у розмірі 3229,88 грн., суд взяв до уваги розрахунок позивача (а.с. 190) із якого вбачається, що розмір середньомісячної заробітної плати визначений у розмірі 2827,50 грн., проте не звернув уваги на ту обставину, що з урахуванням 10 % премії та 2175 грн. посадового окладу, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_3 становить 2392,5 грн.

Отже, розрахунок недоплаченої вихідної допомоги при звільненні виглядає наступним чином: середньомісячна заробітна плата у сумі 2392,5 грн. х 3 5252,62 грн. виплаченої 18.10.2016 року вихідної допомоги, складає 1924, 88 грн., а не 3229,88 грн. як вказав суд першої інстанції у своєму рішенні.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та недоплаченої вихідної допомоги підлягає зміні.

Не можуть бути підставою для відмови у позові твердження апелянта, що вихідна допомога при звільненні підлягає оподаткуванню, оскільки відповідно до ст. 129 КЗпП України відрахування з вихідної допомоги не допускаються, аналогічні положення містить і ст. 26 Закону України «Про оплату праці».

Крім того, не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення компенсації втрата частини доходів за час затримки виконання рішення суду від 24 березня 2016 року про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 16255,14 грн. Рішення суду в цій частині відповідає вимогам ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», так як вказані виплати не мають разового характеру та відносяться до заробітної плати.

Посилання відповідача на платіжне доручення №4042 від 24.10.2016 року висновків суду не спростовують, оскільки з призначення платежу та наданого ним розрахунку до апеляційної скарги вбачається, що позивачу перераховано 3790, 16 грн. (а.с.208) середнього заробітку за затримку виконання рішення суду від 24.03.2016 року, вимоги про стягнення якого ухвалою суду від 25.11.2016 року залишені без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.п. 1, 3; 309 ч.1 п. 1; 314 ; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року в частині розміру стягнутих середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 травня 2016 року по 25 листопада 2016 року та недоплаченої вихідної допомоги змінити.

Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 травня 2016 року по 25 листопада 2016 року у розмірі 6571,81 грн., з утриманням з цієї суми податку та інших обовязкових платежів при виплаті, а не 16747,36 грн., як зазначив суд першої інстанції, а також 1924,88 грн. недоплаченої вихідної допомоги при звільненні, а не 3229,88 грн., як вказав місцевий суд.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді