Справа №359/247/15-ц
№ 2/359/237/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

22.11.2012 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, після уточнення вимог якого просив суд: визнати квартиру №101 загальною площею 91,3 кв.м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2; розділити між ним та відповідачем сумісно набуте майно шляхом визнання за позивачем права власності на ? частину квартири №101 загальною площею 91,3 кв.м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.2-4, 66-67)

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2 вересня 2006 року по 7 листопада 2009 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, та за час шлюбу ними спільно придбана квартира №101 загальною площею 91,3 кв.м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1. Після розлучення шлюбу вони з відповідачем не дійшли згоди щодо поділу квартири, в зв'язку з чим ним обраний зазначений спосіб захисту цивільних прав.

Справа розглядалась судами неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року у даній справі скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с.42-44).

В судовому засіданні представник позивача позов повністю підтримав, просив задовольнити, додатково пояснив, що спірна квартира була придбана за рахунок позивача та відповідача, та що половину від вартості квартири, яка була сплачена в жовтні 2006 року, була надана позивачу його батьком ОСОБА_4, іншу частину коштів надали родичі відповідача. Крім того, позивач за згодою відповідача отримав кредит в банку на ремонт квартири, та витратив отримані кошти на ремонт, а відповідач, за його згодою передала квартиру в іпотеку для забезпечення повернення кредиту. На даний час права вимоги за кредитним договором перейшло до матері позивача, яка уклала з банком відповідну угоду, проте відповідач не визнає права позивача на частку даному спільному майні.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що спірна квартира придбана на особисті кошти відповідачки, частину яких їй надала її бабуся ОСОБА_5 після продажу будинку та земельної ділянки, а частину відповідач отримала у борг у чоловіка її матері ОСОБА_6. Вони вважають, що та обставина, що позивач отримав за згодою відповідача кредит не доводить того, що відповідач визнавала квартиру спільною сумісною власністю, а також звертають увагу суду, що отримані в кредит кошти позивач витратив на свої потреби, оскільки допитані в судовому засіданні свідки показали, що особливого ремонту в квартирі не здійснювалось.

Третя особа ОСОБА_3 в жодне судове засідання не з'явилась, заперечень по суті позову не подала.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, в тому числі роз'яснено вищенаведені вимоги ст.60 ЦПК України.

У судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2006 року по 07.11.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 02 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області та відміткою в паспорті позивача серії НОМЕР_2, виданому 03 квітня 1997 року Хмельницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області, копія якого долучена до матеріалів справи та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 07.11.2009 року (т.1 а.с.8,15-16, т.3 а.с.92).

Ця обставина повністю визнана сторонами.

Судом встановлено, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі, сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була набута у власність спірна квартира №101 загальною площею 91,3 кв.м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Так, судом встановлено, що 05.10.2016 року між відповідачем ОСОБА_2 та ЗАТ «Агробудмеханізація» (Будівельником) був укладений Договір про дольову участь у будівництві житлового будинку №85/101, предметом якого було фінансування відповідачем у будівництво коштів та отримання у власність об'єкту інвестування (т.1 а.с.24-28). Факт укладення такого договору сторонами не оспорюється.

Також встановлено, що 06 жовтня 2006 року від імені відповідача ОСОБА_2 за вищевказаним договором про дольову участь у будівництві №85/101 було сплачено 365497 (триста шістдесят п'ять тисяч чотириста дев'яносто сім гривень), що підтверджуєтеся відповідною квитанцією Бориспільського відділення №1 АТ «Морський транспортний банк» (а.с.29).

09.10.2006 року за №749 ЗАТ «Агробудмеханізація» видано довідку в тому, що ОСОБА_2, що проживає за адресою АДРЕСА_5, паспорт серії НОМЕР_4 від 4.10.2006 року здійснила інвестування коштів в розмірі 100% (сто) загальної вартості площі об'єкту інвестування (квартира №101, загальна площа 92,58 кв.м за адресою: АДРЕСА_1).

На підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №266 від 25 березня 2008 року Бориспільською міською радою 09.04.2008 року на ім'я ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме право власності спірну на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 91,3 кв.м, житловою площею 49.7кв.м. (т.1 а.с.28), а також в той же день здійснена реєстрація права власності на квартиру у Комунальному підприємстві «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» (т.1 а.с.9,10).

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту частин 1,2,3 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Встановлено, що жодного договору про набуте майно між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладалось.

Перевіряючи заперечення відповідача про те, що кошти на придбання квартири були отримані нею від її бабусі ОСОБА_5, а також від ОСОБА_6, тобто за особисті кошти, суд прийшов до висновку, що ця обставина відповідачем достатніми належними і допустимими доказами не доведена, враховуючи наступне.

Так, на підтвердження своїх заперечень відповідач посилається на показання допитаних в якості свідка ОСОБА_5, яка підтвердила, що частину отриманих від продажу належних їх будинку та земельної ділянки коштів, вона передала своїй онуці на придбання квартири, а також показання свідка ОСОБА_11, який підтвердив, що надав кошти у борг відповідачці для придбання квартири, яка йому їх повністю повернула.

Також відповідачем надано копію договору купівлі-продажу домоволодіння та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 6 жовтня 2006 року, укладених між ОСОБА_5 (Продавцем) та ОСОБА_12 (Покупець), за якими ОСОБА_5, свідок у справі, продала належні їй на праві власності домоволодіння АДРЕСА_5 та земельну ділянку розміром 0,100гектара, що знаходиться в АДРЕСА_5, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку (т.1 а.с.98-99, 100-101).

Як вбачається зі змістом договорів продаж домоволодіння здійснений за 34285,00гривень (п.4 Договору купівлі продажу домоволодіння), а продаж земельної ділянки - за 211340,00гривень (п.3 Договору купівлі-продажу земельної ділянки), всього на загальну суму 245625,00гривень які продавець повністю отримала від покупця до підписання договорів.

Отже твердження свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 про те, що фактично ОСОБА_5 було здійснено продаж будинку та земельної ділянки за 230000 доларів США, є недопустимими доказами, оскільки ціна договору купівлі-продажу нерухомого майна - є істотною умовою, та не може встановлюватись показаннями свідків в силу вимог ст.218 ЦК України.

Не спростовує цих висновків і долучена до матеріалів справи розписка ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_12 грошей в сумі 230000 доларів США за продану земельну ділянку та будинок за адресою АДРЕСА_5 (т.1 а.с.149), оскільки сам факт знаходження цієї розписки у свідка суперечить змісту ч.1 ст.545 ЦК України, за містом якої, п рийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, а отже, якщо така розписка ОСОБА_5 видавалась ОСОБА_12, то, враховуючи зміст розписки вона мала бути передана ОСОБА_12 як боржнику на підтвердження виконання зобов'язання.

Суд також критично оцінює показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_13, а також долучену до матеріалів справи розписку відповідача ОСОБА_2 про те, що вона отримала від своєї бабусі ОСОБА_5 240000грн. в рахунок її частки будинку (т.1 а.с.150).

Так, зі змісту укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 договору купівлі-продажу домоволодіння та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 6 жовтня 2006 року вбачається, що вказане домоволодіння АДРЕСА_5, належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_14, державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області, 04.05.1998 року за реєстровим №1620, та зареєстрованим Бориспільським МБТІ Київської області 05.05.1998 року за реєстраційним №101 (п.3 договору т.1 а.с.98), вказана земельна ділянка розміром 0,100гектара, що знаходиться в АДРЕСА_5,належить ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_5, виданого 09.08.2006 року, Бориспільським міським управлінням (відділом) земельних ресурсів Київської області, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №79, кадастровий НОМЕР_6 (п.2 договору т.1 а.с.100).

Крім того, з долученої до матеріалів справи виписки по рахунку НОМЕР_7, відкритому на ім'я ОСОБА_5 у відділенні №42 філії КРУ ВАТ «КБ «НАДРА» вона внесла кошти на депозит банку в сумі 30000 доларів США, що на дату 06.10.2006 року згідно з офіційним курсом валют НБУ - 505,00грн. за 100 доларів США, - становило 151500 гривень (т.1 а.с.155). Ці кошти були зняті ОСОБА_5 з рахунку 11.01.2007.

Згідно з долученої до матеріалів справи виписки по рахунку НОМЕР_8, відкритому на ім'я ОСОБА_5 у відділенні №42 філії КРУ ВАТ «КБ «НАДРА» вона здійснила вклад на вимогу в сумі 61000 доларів США, що на дату 06.10.2006 року згідно з офіційним курсом валют НБУ - 505,00грн. за 100 доларів США, - становило 308050 гривень (т.1 а.с.156). Згідно з випискою по рахунку, кошти були зняті ОСОБА_5 з рахунку 12.10.2006 - 1000 доларів США, 23.10.2006 - 51000 доларів США, 11.11.2006 - 2000доларів США, 11.01.2007 - 7082,02 доларів США.

Таким чином, кошти були зняті ОСОБА_5 після того, як відповідачем ОСОБА_2 06.10.2006 року було здійснено інвестування 100% загальної вартості квартири АДРЕСА_1 за договором про дольову участь у будівництві житлового будинку, та використані, як стверджує свідок, на придбання власної квартири.

Щодо показань свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_13 та долученої до матеріалів справи копії розписки відповідача ОСОБА_2 (т.1 а.с.151) про отримання відповідачем 06 жовтня 2016 року у борг у ОСОБА_6 грошей в сумі 125000,00 гривень на придбання квартири по АДРЕСА_1, які за змістом розписки були повернуті ОСОБА_6 23 жовтня 2006 року, суд вважає, що вони не спростовують висновків суду, що спірна квартира є спільної сумісної власністю подружжя, оскільки за змістом ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України, такий договір був укладений в інтересах сім'ї, а отже отримані відповідачем за договором позики кошти, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2.

Крім того, з показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 вбачається, що з метою придбання квартири для його сина ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 він за домовленістю з родиною дружини сина передав своєму сину, позивачу у справі грошові кошти в сумі 175000 гривень, що складала близько ? частки від вартості квартири.

Враховуючи викладено, суд прийшов до висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, оскільки була придбана в інтересах сім'ї за кошти, отримані сторонами для цієї мети від своїх рідних.

Крім того, суд враховує, що відповідач у справі ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом про визнання спірної квартири її особистою власністю і рішенням апеляційного суду Київської області від 07 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2010 року було скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_1, - відмовлено (т.1 а.с.88-91). При цьому суд також надавав оцінку усім вищевказаним доказам.

Та обставина, що сторони під час шлюбу сприймали квартиру як спільну сумісну власність, придбану з метою її використання в інтересах сім'ї, підтверджується тією обставиною, що сторонами спільними зусиллями та коштами здійснювався ремонт у квартирі, сам факт якого відповідачем не заперечується, а також участь в якому працівників, найманих батьком позивача, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_13

Крім того, судом встановлено, що 16 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2608/0508/88-023, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 25000доларів США, сума якого була збільшена відповідно до умов укладеної Додаткової угоди №1 від 04 липня 2008 року до 30000 доларів США ( т.2 а.с.33-37,38), в забезпечення виконання зобов'язань за яким між ВАТ «Сведбан» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір від 16 травня 2008 року за реєстровим №12417, предметом іпотеки за яким є спірна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6(т.2 а.с.55-57).

При цьому судом встановлено, що укладення договорів здійснювалось за взаємною згодою подружжя.

Так, згідно з долученою до матеріалів справи заявою ОСОБА_2, адресованої начальнику відділу кредитування приватних клієнтів Солом'янського відділення ВАТ «Сведбанк», від 16 травня 2008 року, вона надає свою згоду на отримання кредиту в ВАТ «Сведбанк» її чоловіком ОСОБА_1 в сумі 25000 доларів США (т.3 а.с.93).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 16 травня 2008 року, реєстровий №12416, він цією заявою підтверджує, що не заперечує проти передачі в заставу дружиною, ОСОБА_2, квартири, адреса якої: АДРЕСА_1, придбаної ними в період зареєстрованого шлюбу (т.3 а.с.90).

Згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухомого майно про реєстрацію іпотеки №452819 від 13.02.2013 року іпотекодержателем за вищевказаним іпотечним договором є ОСОБА_3, третя особа у справі, яка згідно з нотаріально посвідченою заявою-згодою на реєстрацію права власності від 06 жовтня 2014 року дає згоду на реєстрацію права власності на ? частку квартири №101, загальною площею 91,3 кв.м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, позивачем у справі (т.2 а.с.102,103).

Перехід права вимоги до третьої особи за вищезазначеними укладеними сторонами Кредитним договором №2608/0508/88-023 від 16.05.2008 року та Іпотечним договором від 16 травня 2008 року за реєстровим №12417 підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованими та повністю доведеними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути понесені ним документально підтверджені судові витрати на загальну суму 3654 гривні 49 копійок (1939,08грн.+107,30грн.+1827,00грн., т.1 а.с.1,4, т.2 а.с.182)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати квартиру №101 загальною площею 91,3 кв.м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Розділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сумісно набуте майно шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири №101 загальною площею 91,3 кв.м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 3654 гривні 49 копійок (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні сорок дев'ять копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів