Справа № 362/6154/15-ц Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/13/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 25.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивував тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 127/Л від 09 квітня 2004 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 За умовами даного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредити у сумі 16000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. В результаті порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 станом на 10 травня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом, еквівалентну 499897,64 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають із кредитного договору, 11 лютого 2010 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки № 127/Л-Р-1, за яким ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідають як солідарні боржники. Просив стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 499897,64 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, стягнуто із відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 499897,64 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В доводах апеляційної скарги посилався на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів відступлення права вимоги за його кредитним договором, а позичальник та поручитель не були повідомлені про відступлення права вимоги. Судом першої інстанції не було встановлено, чи отримувала ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення кредиту, і чи не припинилася порука. Також судом першої інстанції не перевірено розрахунок заборгованості, та не враховано, що розрахунок заборгованості не містить відомості про платежі до 18 червня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 уклав кредитний договір з АКБ «ТАС-Комерцбанк», забезпечений порукою ОСОБА_3, права вимоги за яким були відступлені позивачу, і оскільки в зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань по погашенню кредиту утворилася заборгованість, вона підлягає солідарному стягненню із відповідачів на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 09 квітня 2004 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 127/л, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у сумі 16000 доларів США, на строк з 09 квітня 2004 року по 09 квітня 2009 року, а позичальник зобов'язується повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. За користування кредитом сплачуються відсотки у розмірі 15 % річних.

Згідно п. 3.3 договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 1 до 10 числа на рахунок процентів через касу банку.

Згідно п. 8. договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.3 даного договору, від суми простроченої заборгованості. Кількість днів у році приймається за 360. У випадку невиконання умов, зазначених у п.п. 5.1.7, 5.1.8, 5.1.9, 5.1.10, 5.1.11, 5.1.12, 9.3, 9.4 даного договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 15 % від суми, зазначеної в п. 1.1 даного договору.

26 квітня 2005 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 127/л від 09 квітня 2004 року, за умовами якої банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у сумі 28000 доларів США, на строк до 09 квітня 2009 року.

02 червня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 127/л від 09 квітня 2004 року, за умовами якої банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у сумі 46000 доларів США, на строк до 09 квітня 2009 року.

12 квітня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 127/л від 09 квітня 2004 року, за умовами якої банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у сумі 50000 доларів США, на строк до 09 квітня 2009 року.

18 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 127/л від 09 квітня 2004 року, за умовами якої банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у сумі 50000 доларів США, на строк до 09 квітня 2014 року. Розмір залишку коштів, якими може скористатись позичальник в межах наданої кредитної лінії, що поновлюється, станом на 18 березня 2008 року складає 15786 доларів США. Також змінено порядок погашення заборгованості.

11 лютого 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору № 127/л від 09 квітня 2004 року, за умовами якої сторони домовились з дати підписання цього договору перевести поновлювальну кредитну лінію у не поновлювальну та зафіксувати ліміт кредитування у розмірі 34930 доларів США та з дати підписання цього договору встановити графік зменшення розміру ліміту кредитної лінії.

11 лютого 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 6 до кредитного договору № 127/л від 09 квітня 2004 року, за умовами якої сторони домовились вважати кошти, надані позичальнику у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, кредитом в розмірі, що складає 34930 доларів США. На дату укладення цього договору про внесення змін і доповнень розмір строкової заборгованості за кредитною лінією, що не поновлюється, складає 34930 доларів США. Прострочена заборгованість за договором відсутня. Весь кредитний договір № 127/л від 09 квітня 2004 року викладено у новій редакції.

Згідно із п. 1 кредитного договору, банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 34930 доларів США по 09 квітня 2014 року включно під 15 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Згідно п. 3 кредитного договору, починаючи з 10 квітня 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 957,63 долара США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну, вказаного в абзаці 1 цього підпункту п. 3.1 позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа наступного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення даного договору.

Пунктом 8 кредитного договору сторони домовились, що за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за цим договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі за день погашення простроченої заборгованості. За невиконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених п.п. 5.5, 5.8 цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1 % від суми, зазначеної в п. 1.1 цього договору, за кожен випадок такого невиконання.

Сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю три роки.

Згідно п. 9 кредитного договору у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 3.1, 3.3 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в передбаченому порядку.

Таким чином, додаткового угодою від 11 лютого 2010 року сторони зафіксували відсутність простроченої заборгованості позичальника.

11 лютого 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 7 до кредитного договору № 127/л від 09 квітня 2004 року, за умовами якої сторони дійшли згоди збільшити термін повернення кредиту до 09 квітня 2019 року і зменшити суму ануїтетних платежів до 602,02 доларів США.

В матеріалах справи наявні додатки № № 1 - 6 до кредитного договору і додаткових умов до нього, якими є графіки погашення заборгованості.

Також 11 лютого 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено договір поруки № 127/Л-Р-1 до кредитного договору, за умовами якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 127/л від 09 квітня 2004 року, у сумі 34930 доларів США, строком до 09 квітня 2019 року, з процентною ставкою 15 % річних за їх використання.

В матеріалах справи наявні заяви на видачу готівки ОСОБА_2 на загальну суму 67200 доларів США, остання від 02 липня 2008 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, в тому числі право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 09 квітня 2004 року № 127/Л, а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу зазначених прав вимоги, за умовами даних договорів продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права перемоги переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Обов'язок продавця передати права вимоги покупцю та підписати акт приймання-передачі прав вимоги залежить від отримання продавцем повної суми загальної купівельної ціни у дату підписання.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 станом на 10 травня 2015 року становить 24123,47 доларів США, що еквівалентно 499897,64 грн. та складається із заборгованості по кредитом 22857,39 доларів США, що еквівалентно 473661,35 грн., по відсотках 1041,17 доларів США, що еквівалентно 21575,60 грн., по пені 224,91 долар США, що еквівалентно 4660,69 грн.

10 червня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» направило на адресу відповідачів рекомендованим листом вимогу про дострокове повернення кредиту.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

З врахуванням наведених вимог закону судом першої інстанції обґрунтовано було зроблено висновок про стягнення із відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості в розмірі 499897,64 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру заявленої заборгованості, оскільки на його підтвердження позивачем надано розрахунок заборгованості, розбитий по періодам з відомостями про нарахування та фактичну сплату, і наданими відповідачам ОСОБА_2 квитанціями, із яких можна прослідкувати динаміку погашення кредиту, повного погашення не вбачається.

На підтвердження належної сплати відповідачем надано квитанції за весь період, які були досліджені апеляційним судом.

Так, із матеріалів справи вбачається, що із 2004 року позичальником сплачено близько 109000 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. Колегія враховує також, що додатковою угодою від 11 лютого 2010 року зафіксовано відсутність простроченої заборгованості, а сума кредиту за невідновлювальною кредитною лінією становить 34930 доларів США. Разом із тим, сторонами в додатковій угоді не зазначалося обставин переплати грошових сум згідно графіку погашення, а отже необхідно прослідкувати правильність погашення відповідачем кредитних коштів із 11 лютого 2010 року. При цьому за 2010 рік квитанцій відповідачем надано не було, за 2011 рік вони починаються із травня і підтверджують систематичне рівномірне погашення кредиту по 603 долари США щомісячно, як вимагалося умовами договору, до серпня 2014 року, в подальшому погашення здійснювалися також повністю або частково в гривневому еквіваленті, і в частині періоду, зазначеного в розрахунку, доданому до позовної заяви, із червня 2012 року надані відповідачем квитанції відповідають нарахованим в розрахунку даним.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності графіку погашення заборгованості спростовуються матеріалами справи, а саме додатками до кредитного договору і додаткових угод до нього, кожен із яких підписаний позичальником.

Колегія суддів враховує, що під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції за участі відповідачів останніми не заявлялося клопотання про призначення судової експертизи з метою перевірки правильності нарахування заборгованості, а тому доводи в частині доцільності її призначення в суді апеляційної інстанції відхиляються колегією суддів.

Відхиляються колегією судді доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджено період утворення заборгованості і про те, що порука другого відповідача за цей час могла припинитися. Так, із матеріалів справи вбачається, що останній платіж за даним кредитним договором був здійснений 10 березня 2015 року, до суду із даним позовом позивач звернувся 27 серпня 2015 року, відтак відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука не припинена і відповідач ОСОБА_3 несе солідарно відповідальність за кредитним договором разом із ОСОБА_2

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги, що позивач не надав докази звернення до поручителя з повідомленням про факт невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Ненадіслання поручителю письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права боржника звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки поручитель у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог кредитора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Відхиляються доводи апелянта, що суд не перевірив додержання банком ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регламентує право кредитора на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, відповідно до якої якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Пунктом 10.3 кредитного договору в редакції 11 лютого 2010 року встановлено, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, змінювати строки виконання зобов'язань позичальника за цим договором та/або, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника повернення кредиту та інших передбачених договором платежів та/або прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи, що позичальником порушено умови договору, якими погоджено вчасне погашення кредитних коштів, дане порушення вважається істотним і банк набув права, передбачені п. 10.3 кредитного договору, а тому доводи апеляції є безпідставними.

Оцінюючи доводи апеляції щодо ненадання належних та допустимих доказів відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги щодо не доведення позивачем здійснення належного повідомлення про заміну кредитора, які є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема наданими самим відповідачем квитанціями про погашення заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк», тобто відповідач знав про перехід прав вимоги до позивача, визнавав зазначені обставини і не заперечував проти цього при внесенні грошових коштів на рахунок даного банку.

Відтак безпідставними є доводи щодо прострочення кредитора відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України.

При цьому колегія суддів враховує, що договори купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року та від 15 червня 2012 року відповідачами не оспорювались в передбаченому законом порядку, чинність даних договорів, які укладались за участі вказаних банків в процесі передачі активів і кредитних зобов'язань, не була предметом розгляду суду першої інстанції і відповідачами зустрічного позову з цього приводу не заявлялося, тому в силу вимог ст. 204 ЦК України вони є правомірними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.