АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2535/17 Головуючий 1 інстанції - Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/9337/16-ц Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Котелевець А.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

встановила:

12 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом. Позивач просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що відповідач надавав матеріальну допомогу дітям нерегулярно, а після звернення до суду відповідач до дітей не приходить, матеріально не підтримує, не телефонує, участі у вихованні не приймає. Позивач самостійно не може забезпечити дітей та задовольнити їх необхідні потреби, які складають приблизно 4500 гривень на місяць. Крім того, син потребує додаткових занять з логопедом. Відповідач має можливість виплачувати зазначену суму, оскільки він працездатний, займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід, інших осіб на утриманні немає.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень з індексацією відповідно до закону, починаючи з 12 грудня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач з таким рішенням не погодився. В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми аліментів скасувати, та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 700 гривень (по 350 гривень на кожну дитину).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За приписами ч.1 ст.182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На час розгляду справи діти проживають разом із матір'ю.

Встановлено також, що позивач працює і її щомісячний дохід складає 2100 гривень.

Відповідач інших утриманців крім дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не має, займається підприємницькою діяльністю, має мінливий дохід, об'єктивних даних про розмір свого доходу суду першої інстанції він не надав.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю, має мінливий дохід, його реальні доходи встановити неможливо, але він отримує прибуток від підприємницької діяльності і за своїм матеріальним становищем може сплачувати аліменти у розмірі по 750 гривень на кожну дитину щомісячно. Враховано судом і стан здоров'я та матеріальне становище дітей і відповідача, а також той факт, що ОСОБА_1 інших утриманців не має.

Судова колегія з таким висновком погоджується.

З огляду на встановлені судом обставини, доводи апеляційної скарги стосовно того, що реальний дохід відповідача від підприємницької діяльності у 2016 році склав приблизно 4000 гривень на місяць, не свідчить про неможливість сплачувати ним аліменти на двох дітей у визначеному судом розмірі - по 750 гривень щомісячно на кожну дитину.

Не впливають на правильність висновків суду і посилання в апеляційній скарзі на те, що на утриманні відповідача перебувають його непрацездатні батьки, які мають низку захворювань. Та обставина, що батьки ОСОБА_1 є пенсіонерами та хворіють не свідчать про те, що вони є його утриманцями у розумінні закону. У суді апеляційної інстанції відповідач не заперечував, що батьки отримують пенсію і, що крім нього у батьків є ще один син.

Обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, і висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів чи непогодження з їх оцінкою судом першої інстанції, та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: