Ухвала

іменем україни

25 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа - комунальне підприємство «Архітектор», про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно та скасування його реєстраційного напису, визнання права власності на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 червня 1989 року вона придбала у ОСОБА_7, жительки с. Варковичі Дубенського району, яка діяла на підставі рішення зборів уповноважених колгоспу ім. Паризької комуни від 26 травня 1989 року № 2, у власність житловий будинок з надвірними будівлями у с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, розташований на земельній ділянці, закріпленій за колгоспом ім. Паризької комуни.

Указаний договір посвідчений 27 червня 1989 року секретарем виконавчого комітету Варковицької сільської ради народних депутатів Дубнівського району Рівненської області та зареєстрований у виконавчому комітеті Варковицької сільської ради народних депутатів за місцем знаходження цього будинку за № 50.

Рішенням виконавчого комітету Варковицької сільської ради від 18 листопада 1997 року їй було надано дозвіл на перебудову старого будинку по АДРЕСА_1 на новий будинок на старому місці.

У подальшому їй було розроблено генеральний план забудови земельної ділянки індивідуального будівництва, виготовлено документи по проведенню світла до будинку.

У перебудові старого будинку на новий їй допомагали батьки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, і після завершення будівництва вони стали проживати у цьому будинку. Ніяких сумнівів у вчиненні будь-яких незаконних дій зі сторони батьків щодо цього будинку у неї не виникало.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8 Після його смерті вона поряд з іншими документами, які необхідні були їй при оформленні спадщини, знайшла у його кімнаті наступні документи: копію виписки з протоколу сесії Варковицької сільської ради від 17 березня 1998 року, відповідно до якого сесія сільської ради на підставі її заяви, надала їй дозвіл подарувати незавершене будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_6 - її брату, а останній прийняв у дар вказане будівництво; копію свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15 жовтня 1999 року на підставі рішення виконавчого комітету Варковицької сільської ради від 5 жовтня 1999 року, в якому зазначено, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 На вказаному правовстановлюючому документі директором ДКМП «Архітектор» ОСОБА_10 1 листопада 1999 року зроблено відповідний реєстраційний напис у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 55-55, а також знайшла копію державного акта на право приватної власності на землю на ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_5 зазначала, що ніякої заяви до сільської ради про надання згоди на дарування будинку ОСОБА_6 вона не подавала, договору дарування з відповідачем не укладала та нотаріально його не посвідчувала.

Також їй стало відомо про те, що 6 квітня 1999 року Варковицькою сільською радою Дубенського району Рівненської області за результатом розгляду заяви ОСОБА_6 було прийнято рішення про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,60 га, з них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,35 га - для ведення особистого селянського господарства.

5 жовтня 1999 року Варковицькою сільською радою на підставі заяви ОСОБА_6 було прийнято рішення про оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (а. с. 28). При цьому у зазначеному рішенні було невірно зазначено прізвище особи - замість ОСОБА_6 - зазначено ОСОБА_6

Позивач стверджувала, що ухвалюючи 6 квітня та 5 жовтня 1999 року вищезазначені рішення, Варковицька сільська рада Дубенського району Рівненської області фактично незаконно позбавила її права власності на житло та земельну ділянку.

У зв'язку з цим ОСОБА_5 просила визнати незаконним та скасувати рішення Варковицькоїсільської ради Дубенського району Рівненської області від 5 жовтня 1999 року в частині оформлення за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1; визнати незаконним та скасувати рішення Варковицької сільськоїради Дубенського району Рівненської областівід 6 квітня 1999 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,60 га; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, видане 15 жовтня 1999 року ОСОБА_6, та зобов'язати ДКМП «Архітектор» скасувати реєстраційний напис, вчинений 1 листопада 1999 року за реєстровим №55-55; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,60 га у с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, виданий ОСОБА_6 та зареєстрований у книзі записів державних актів Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області за № 1569, скасувати його державну реєстрацію; визнати за нею право власності на спірне майно.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 5 жовтня 1999 року в частині оформлення за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. Визнано незаконним та скасовано рішення Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 6 квітня 1999 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,60 га. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, видане 15 жовтня 1999 року ОСОБА_6, та зобов'язано ДКМП «Архітектор» скасувати реєстраційний напис, вчинений 1 листопада 1999 року за реєстровим № 55-55. Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,60 га у с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, виданий ОСОБА_6 та зареєстрований у книзі записів державних актів Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області за № 1569, скасовано його державну реєстрацію.В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 20 червня 1989 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_7, жительки с. Варковичі Дубенського району, яка діяла на підставі рішення зборів уповноважених колгоспу ім. Паризької комуни від 26 травня 1989 року № 2, у власність житловий будинок з надвірними будівлями у с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, розташований на земельній ділянці, закріпленій за колгоспом ім. Паризької комуни. 27 червня 1989 року договір було посвідчено секретарем виконавчого комітету Варковицької сільської ради народних депутатів Дубнівського району Рівненської області та зареєстрований у виконавчому комітеті Варковицької сільської ради народних депутатів за місцем знаходження цього будинку за № 50 (а. с. 13).

Рішенням виконавчого комітету Варковицької сільської ради від 18 листопада 1997 року ОСОБА_5 було надано дозвіл на перебудову старого будинку по АДРЕСА_1 на новий будинок на старому місці.

Позивач розробила генеральний план забудови земельної ділянки індивідуального будівництва, виготовила документи по проведенню світла до будинку.

Згідно з випискою з протоколу сесії Варковицької сільської ради від 17 березня 1998 року сесія сільської ради на підставі заяви ОСОБА_12 надала їй дозвіл подарувати незавершене будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1, громадянину ОСОБА_6, а останній прийняв у дар вказане будівництво (а. с. 27).

У свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому 15 жовтня 1999 року на підставі рішення виконавчого комітету Варковицької сільської ради від 5 жовтня 1999 року, зазначено, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 На указаному правовстановлюючому документі директором ДКМП «Архітектор» ОСОБА_10 1 листопада 1999 року зроблено відповідний реєстраційний напис в реєстрову книгу за реєстровим № 55-55 (а. с. 23).

6 квітня 1999 року Варковицькою сільською радою Дубенського району Рівненської області за результатом розгляду заяви ОСОБА_6 було прийнято рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,60 га, з них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,35 га - для ведення особистого селянського господарства.

На підставі рішення від 6 квітня 1999 про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_6 Варковицькою сільською радою Дубенського району Рівненської області було видано державний акт на право власності на землю, зареєстрований у книзі записів державних актів за № 1569 на ім'я ОСОБА_6 (а. с. 75).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності факту звернення позивача до сільської ради з приводу отримання згоди на дарування житлового будинку ОСОБА_6 та укладення договору дарування з відповідачем. Також суди дійшли висновку про незаконність оскаржуваних рішень Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 6 квітня та 5 жовтня 1999 року та наявність підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання недійсним і скасування виданого відповідачу державного акта на землю.

Однак такі висновки судів слід визнати передчасними.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи спір, суди у порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України не перевірили належним чином заперечень відповідача щодо пред'явленого до нього позову та що, звертаючись до суду із даним позовом, позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності. При цьому про застосування строку позовної давності відповідачем було подано заяву (а. с. 85-86), яка залишилася поза увагою та оцінкою суду.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: