Справа №636/2110/16-ц
Провадження №2/636/78/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за Кредитним договором №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, станом на 12.05.2016 року, яка складається: з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 57276 гривень 47 копійок, заборгованість за відсотками в сумі 40453 гривні 82 копійки, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 42278 гривень 60 копійок, штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 12515 гривень 34 копійки, а загалом в сумі 152524 гривні 23 копійки. Позов пред'явлений, до ОСОБА_2 - як до позичальника, до ОСОБА_3 - як до поручителя. В позовній заяві позивач вказав та у судовому засіданні його представник пояснив, що 26.12.2005 року між банком та відповідачем був укладений договір кредиту за яким він отримав від банка 16600 доларів США для придбання автомобіля, строком на шістдесят місяців. Гроші були перераховані банком торгівельній організації одночасно з укладанням договору застави на придбаний автомобіль. Також між банком та другим відповідачем був укладений договір поруки №6/4/2005/840-П/1220 від 26.12.2005 року за яким на строк дії договору кредиту поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники за виконання зобов'язань. До наступного часу зобов'язання в повному обсязі відповідачами не виконанні і заборгованість за кредитним договором не погашена. Оскільки між банком та відповідачем була укладена додаткова угода, то договір діє по наступний час, тому строк позовної давності не пропущений, і просить суд стягнути з відповідачів вказану суму договору, у зв'язку з відкриттям процедури ліквідування банку.

Відповідач ОСОБА_2 категорично заперечуючи проти позову, вказував на те, що ним у 2012 році кредит був повністю сплачений. Строк договору був дійсно подовжений за додатковою угодою до 2012 року, але після здійснення ним повного погашення усієї заборгованості у серпні-вересні цього року, усі стосунки з банком були припинені. В 2012 році банком була знята заборона на відчуження заставного автомобіля і він переоформив його на ім'я сина. За спливом часу у нього збереглися квитанції щодо погашення заборгованості частково, і тому він надає квитанцію про сплату останньої суми. З 2012 року і до подачі позову до суду, не яких претензій або додаткових вимог банк до нього не пред'являв і заявлений позов для нього повна несподіванка. Більш того, наданий розрахунок сум заборгованості повністю суперечить умовам договору та додаткової угоди укладених між ним та банком, оскільки за умовами п.1.3.1 договору проценти за користування кредитом встановлені у розмірі 10% річних, а в розрахунку чомусь вказано 18% річних. Розрахунок пені наданий за рік до подачі позову до суду зроблений за п'ять місяців із ставки 60%, а потім із ставки 44% від суми заборгованості по сплаті мінімальних платежів, що повністю суперечить п.5.2 Договору. Із тексту самого розрахунку заборгованості вбачається, що 23.03.2012 року в наявності є заборгованість, як вважає банк, у сумі 57276,47 гривень, а 31.08.2012 року така заборгованість вже відсутня і до сплати належить тільки загальна сума 2500 гривень, яку він і сплатив в останнє. В розрахунку також вказані штрафи за порушення умов Додаткової угоди до кредитного договору за п.5.2 у розмірі 5%, що складає 2863,82 гривні, тоді як в Додатковій угоді вказана інша процентна ставка. Штраф за п.5.3 Додаткової угоди у розмірі 10% в сумі 9651,52 гривні, взагалі не має сенсу, оскільки цей пункт Додаткової угоди до кредитного договору стосується строків позовної давності. Просить суд відмовити в позові в повному обсязі за безпідставністю та за виконанням умов договору кредиту і додаткової угоди ще у 2012 році.

Представник відповідача ОСОБА_3, заперечуючи проти позову, просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити у позові до її довірителю, оскільки строк дії договору кредиту та додаткової угоди закінчився у 2012 році і на цей строк діяв договір поруки. Позов поданий після спливу трьох років загального строку давності встановленого ст.257 ЦК України. Тоді як їй відомо у 2014 році її колишній чоловік погасив весь борг, і переоформив автомобіль на сина. Протягом шести років банк не пред'являв до неї жодних вимог, тому просить в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши надані та витребувані докази, суд приходить до наступного.

За правилами ст.ст.58,59,60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так 26.12.2005 року між ВАТ комерційний банк «Надра»(надалі - позивач) та ОСОБА_2.(надалі - відповідач) був укладений Кредитний договір №6/4/2005/840-К1219, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 16600 доларів для придбання автомобіля КІА Серато, терміном на 60 місяців із щомісячним погашенням за встановленим графіком та зі сплатою 10% річних за користування кредитом. Крім цього за п.1.3.2 Кредитного договору відповідач повинен сплачувати плату за користування кредитом щомісячно протягом всього терміну користування із розрахунку 0,5% від суми фактичного залишку заборгованості.

В порядку забезпечення Кредитного договору між сторонами був укладений договір застави №6/4/2005/980-З/1221 від 26.12.2005 року за яким, автомобіль НОМЕР_1 був переданий у заставу вартістю за еквівалентом 16600 доларів США, тобто за розміром суми кредиту. Термін дії договору дорівнює строку дії договору кредиту і в цей період заставодавець не має право відчужувати або передавати автомобіль іншим особам. За п.2.1.3 Договору застави банк мав право звернути стягнення на предмет застави у випадку одноразового порушення строків виконання зобов'язання, згідно кредитного договору.

Крім цього між позивачем та ОСОБА_3.(надалі - поручитель), яка була на той час дружиною відповідача, був укладений договір поруки №6/4/2005/840-П/1220 від 26.12.2005 року за умовами якого вона зобов'язалася відповідати перед позивачем за договором кредиту, що і відповідач в повному обсязі.

30.04.2010 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, за якою строк договору був подовжений до 24.12.2012 року. За цією угодою були подовжені і строки договорів застави автомобіля та поруки. Додаткову угоду №1 підписали - позивач, відповідач та поручитель. За п.5.3 Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, сторони керуючись ст.259 ЦК України дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до десяти років. Всі інші умови Кредитного договору залишилися без змін (л.с.127-оборот -131 т.1).

Також 30.04.2010 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода №2 до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, за якою сторонами був узгоджений графік щомісячного необхідного платежу з 24.05.2010 року до 24.12.2012 року включно (л.с.126-оборот -127 т.1).

Додаткові угоди №1 та №2 до Кредитного договору не містять будь-яких даних про наявність порушень зобов'язань відповідачем щодо погашення кредиту, нарахованих штрафів, пені або фінансових санкцій. Цими угодами сторони подовжили строк дії договору щодо сплати залишку кредиту до грудня 2012 року за узгодженим графіком, оскільки в період 2008-2009 років із-за певних труднощів банк деякий час не працював і не здійснював платіжні операції. Ці обставини не заперечували і сторони у судовому засіданні.

На вимогу суду представником банку була надана копія кредитної справи та всі наявні платіжні квитанції (том 2 цивільної справи), за якими вбачається, що відповідач регулярно та у встановлені договором строки сплачував щомісячні платежі протягом всього строку кредитного договору, тобто з 2005 по 2010 року. За таким вважати, що відповідач не виконував зобов'язання або порушував умови договору - немає підстав.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що протягом 2010-2012 років після укладання Додаткових угод №1 та №2, відповідач перестав виконувати взяті на себе зобов'язання, взагалі не сплачував щомісячні платежі, і тому утворилася наведена сума заборгованості, але чому ці обставини не наведені у позовній заяві пояснити не зміг. Не зміг пояснити і відсутність у банку наданих відповідачем квитанцій, що збереглися у нього: №654 від 03.08.2011 року на суму 1304,71 долара США в еквіваленті 10400,10 гривен, №8683340 від 23.03.2012 року на суму 2196 гривень, №34340974 від 31.08.2012 року на суму 274,28 гривні, без номеру від 31.08.2012 року на суму 2225,72 копійки. За наданим відповідачем розрахунку заборгованості станом на 18.07.2011 року, за підписом заступника директора філії ПАТ КБ «Надра» ХРУ ОСОБА_4 та головного бухгалтера ОСОБА_5 (л.с.52 цивільної справи), загальна сума заборгованості складала 64547,81 гривні. При сплаті за наданою відповідачем квитанцією від 03.08.2011 року на суму 10400,10 гривні, залишок складав 54147,71 гривні і ці дані узгоджуються з графіком погашення кредиту за Додатковою угодою №2 до Кредитного договору.

23.03.2012 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода №4 до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, за якою сторони домовилися про прощення нарахованих штрафів та пені у розмірі 68,10 доларів США, що вказує на фактичне закінчення погашення боргу (л.с.125 т.1). Останній платіж у повне погашення боргу відбувся 31.08.2012 року за вказаними квитанціями на загальну суму 274,28+2225,72=2500 гривень. Наведені обставини на які посилається відповідач, представник позивача не спростував.

Відповідач сплативши кредит у повному обсязі в 2012 році не очікував, що майже через чотири роки до нього буде пред'явлений позов і йому необхідно зберігати усі квитанції за 2010-2012 роки. Оскільки відділення банку в місті Чугуєві та в області ліквідовані, отримати будь-які бухгалтерські документи від закладів банку неможливо.

Як вказано в договорі застави автомобіля (л.с.127-оборот - 134 т.1), він був зареєстрований при купівлі МРЕВ міста Харкова 24.12.2005 року на ім'я відповідача і на автомобіль була накладена заборона відчуження до 2010 року, а в подальшому за Додатковою угодою до 24.12.2012 року. Без відповідного розпорядження банку до повного погашення кредиту, скасувати цю заборону самостійно відповідач не міг. За наданими документами про реєстрацію автомобіля територіального сервісного центру №6347 (раніше орган МРЕВ ДАІ), автомобіль був перереєстрований з МРЕВ міста Харкова до МРЕВ міста Чугуєва, ще у 2007 році за одним і тим же власником. Але у 2012 році на підставі розпорядження Харківського регіонального управління ПАТ КБ «Надра» №167 від 08.09.2012 року, заборона відчуження автомобіля була скасована і тому автомобіль був перереєстрований у 2014 році на іншого власника. Надати копію вказаного розпорядження банку неможливо, оскільки це розпорядження було отримано Харківським обласним управлінням ДАІ, яке у січні 2016 року розформоване, а документи за спливом терміну зберігання - знищенні.

Вказані факти скасування заборони відчуження автомобіля самим банком, підтверджують ствердження відповідача про погашення зобов'язання, оскільки відміна договору застави майна, яке було визначено засобом забезпечення позову, могло бути тільки за таких обставин.

Що стосується вимог відповідачів про застосування строків позовної давності щодо відмови у позові, то як вказувалося вище за Додатковою угодою №1 до Кредитного договору сторони керуючись ст.259 ЦК України дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до десяти років і відлік цього строку починається з 24.12.2012 року.

На підставі викладеного суд, доходить висновку щодо відмови у позові, як спростований відповідачем та фактичними обставинами справи.

Керуючись ст.ст.10,11,58-60,209,212,214,215,218 ЦПК України, Кредитним договором №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, Договором застави №6/4/2005/980-З/1221 від 26.12.2005 року, Додатковими угодами №1,№2 від 30.04.2010 року до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, ст.ст.259-261,1054-1056-1 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя