Справа № 699/824/16-ц
Номер провадження 2-о/699/5/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2017 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області - ОСОБА_2

заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд

встановив:

Заявник ОСОБА_1 подав до суду дану заяву і просить встановити, що на день смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 18 березня 2006 року він постійно проживав разом з нею по вул. Корсунська, 42 в с.Бровахи Корсунь-Шевченківського району Черкаської області посилаючись на те, що після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами. Спадкодавець заповіла йому будинок, а рідним сестрам ОСОБА_3 і ОСОБА_5 все інші, в тому числі, земельну ділянку. Потім мати склала новий заповіт,яким все майно заповіла ОСОБА_3,яка до нотаріуса не зверталася. Він же прийняв спадщину, так як постійно проживав з матірю на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від спадщини. Незважаючи на це, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що він не був зареєстрованим разом зі спадкодавцем.

У суді заявник ОСОБА_1 заяву підтримав і надав суду пояснення аналогічні змісту заяви.

Представник заінтересованої особи Набутівської (правонаступник Бровахівської ) сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області ОСОБА_2 проти задоволення заяви не заперечує.

Представник заінтересованої особи Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори в суд не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Заінтересована особа ОСОБА_3 проти задоволення заяви не заперечує..

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що заява підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що дійсно ОСОБА_1 на день смерті своєї матері ОСОБА_4, яка згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 288068 повторно виданого 02 листопада 2016 року Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області померла 18 березня 2006 року, разом з нею постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1.

Цей факт підтверджується наданими заявником у суд письмовими доказами.

Відповідно до приписів ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

В підтвердження заяви ОСОБА_1 надав суду наступні письмові докази: світлокопію паспорту та ідентифікаційного коду виданих на імя заявника; світлокопію свідоцтва про смерть матері заявника; світлокопії заповітів померлої ОСОБА_4; світлокопію свідоцтва про народження заявника; довідку видану Бровахівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 17 листопада 2016 року за №355 про те, що ОСОБА_4 на день смерті 18 березня 2006 року проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, а з нею проживав без реєстрації та проживає в даний час її син ОСОБА_1; світлокопію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,9168 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯБ №177134, виданий 25 вересня 2004 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації №297 від 23 вересня 2004 року на імя ОСОБА_4; світлокопію договору купівлі-продажу будинку від 27 червня 1959 року; постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 листопада 2016 року; довідку Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 09 листопада 2016 року про те, що після смерті ОСОБА_4 в нотаріальній конторі спадкова справа не заведена, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 крім заявника по справі ОСОБА_1 ніхто не звертався.

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти ніж визначені ч.1 статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обовязковою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви.

Понесені заявником судові витрати в справі не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 256 ч.2, 259, 294 ЦПК України, ст. 1268 ч.3 ЦК України, суд

вирішив:

Задовольнити заяву.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець, зареєстрований і проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1 виданий 15 серпня 2015 року Корсунь-Шевченківським РС УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на день смерті своєї матері ОСОБА_4, яка згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 288068 повторно виданого 02 листопада 2016 року Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області померла 18 березня 2006 року, разом з нею постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6sp; А.