Провадження № 2/235/937/17
Єдиний унікальний номер 235/1633/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 квітня 2017 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Данилів С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про встановлення обовязку нарахування і сплати заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

04 квітня 2017 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про встановлення обовязку нарахування і сплати заробітної плати.

Поданий позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий без додержання вимог, викладених у статтях 119 і120 ЦПК України.

За загальними правилами підсудності позови до юридичної особи предявляються в суд за їх місцезнаходженням, а правилами альтернативної підсудності передбачено, що позови що виникають з трудових правовідносин можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. (ст. 109, 110 ЦПК України)

З метою перевірки правильності звернення позивача з позовом саме до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області останньому необхідно надати належним чином завірену копію свого паспорта з відміткою про його місце реєстрації, а також зазначити код ЄДРПОУ відповідача для встановлення його місцезнаходження.

В порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує оплату судового збору.

Позивачем одночасно заявлено дві позовні вимоги: одна вимога майнового характеру (зобов'язати відповідача нарахувати і сплатити позивачу 52 грн. належної зарплати за липень 2011 року з одночасним нарахуванням і сплатою компенсації, знецінення кожної із складових загальної суми доплат залежно від календарного місяця роботи позивача і дати фактичного з ним розрахунку) і одна вимога немайнового характеру (встановити і визнати факт існування заборгованості відповідача з оплати праці позивача).

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви фізичною особою немайнового характеру, ставка судового збору, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви фізичною особою майнового характеру, ставка судового збору, становить 1 відсоток ціни позову, ала не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Тобто, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогою майнового характеру.

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивачем не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, в частині визначення суми компенсації, знецінення кожної із складових загальної суми доплат залежно від календарного місяця роботи позивача і дати фактичного з ним розрахунку, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору за подання позовної заяви до суду за двома вимогами: майнового і немайнового характеру, або сплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Також, позивач всупереч імперативним вимогам п. 6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від їх доказування.

Зокрема, позивачем не зазначено доказів, які підтверджують, що з 17 лютого 1992 року по 17 жовтня 2012 року він працював у відповідача гірничим робітником з ремонту гірничих виробок, а також, що з 21 березня 2013 року по 27 березня 2013 року за потуранням суду вимушено прогулював, в результаті чого був звільнений відповідачем.

Також, позивач не зазначено доказів, що у березні 2010 року його годинна тарифна ставка складала 21,46 грн./год., а також сплати відповідачем позивачу в червні 2011 року за вимушений на протязі девяти днів прогул не з вини працівника 855,72 грн.

В пункті 4 позовної заяви позивач не вказано періоду, за який наведено розрахунок індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу, а саме: місяць, рік.

Крім того, позивачем не наведено у позовній заяві розрахунку заборгованості по заробітній платі за липень 2011 року та коменсації знецінення кожної із складових загальної суми доплат залежно від календарного місяця роботи позивача і дати фактичного з ним розрахунку, як доказ згідно ст. 131 ЦПК України.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_2 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

. Керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про встановлення обовязку нарахування і сплати заробітної плати - залишити без руху.

Розяснити позивачу, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Данилів