Справа № 712/2733/16-ц
Провадження №4-с/712/1/17
У Х В А Л А

25 квітня 2017 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі :

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зацікавлена особа ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із скаргою на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зацікавлена особа ОСОБА_3 В обґрунтування своєї скарги вказують, що заочним рішенням Соснівського районного суду від 06 вересня 2011 року задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1І, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено. Зобов'язано відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського. 180, яка належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці за рахунок відповідачів. Дане судове рішення набуло чинності 13 березня 2014 року. Відповідачі 17 жовтня 2015 року добровільно виконали рішення Соснівського районного суду від 06 вересня 2011 року шляхом демонтажу секції гаража, яка знаходилася на земельній ділянці, яка згідно державного акту належить ОСОБА_3 Земельна ділянка в параметрах 3, 4, 5, 6 згідно висновку експертизи від 21.05.2015 № 69/15-23, 380/15-23 (експерт КНІІСЄ ОСОБА_7 т. 0472 544155) звільнена. Про виконання рішення на адресу ДВС 19.10.2015 року було направлене відповідне повідомлення. Проте, незважаючи на неодноразові прохання акт про виконання рішення в добровільному порядку не складено. Скаржники 11 березня 2016 отримали черговий припис державного виконавця Діденка С.Б. про знесення гаража з черговою погрозою, що гараж буде знесений в примусовому порядку 15 березня 2016 року. Таким чином, рішення суду, яке зобовязувало відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського. 180, яка належить на праві власності ОСОБА_3, виконане повністю. Інша частина гаражу перебуває на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні мешканців будинку по вул. Котовського, 178 і підпорядкована Соснівській СУБ. Просить суд визнати незаконними дії державного виконавця, а саме припис про виконання судового рішення до 15 березня 2016 року. Відкликати припис державного виконавця щодо виконання рішення. Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Діденка С.Б. щодо відсутності акту державного виконавця про виконання судового рішення в добровільному порядку, постанови про закінчення виконавчого провадження, Зобовязати державного виконавця скласти акт про добровільне виконання судового рішення, копію якого надіслати на адресу боржника. Закрити виконавче провадження ВП 43299262, копію постанови також направити на адресу боржника. Відкласти всі виконавчі дії до вирішення даної скарги, оскільки припис ДВС надійшов 11.03.2016, що виключає можливість організації будь яких дій до 15 .03.2016.

Скаржники 22.03.2016 доповнили свою скаргу та зазначили, що постановою державного виконавця від 14.03.2016 залучено до виконання рішення інженера землевпорядника ОСОБА_8, проте вважають що висновок залученого не може бути покладений в основу виконання рішення суду, оскільки до висновку прикладена не завірена копія сертифікату інженера-впорядника, та в державному реєстрі відсутні відомості про такого інженера землевпорядника. Також в постанові ДВС відсутній підпис ОСОБА_8 про те, що вона попереджена про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. На підставі викладеного просять суд визнати незаконними дії державного виконавця стосовно того, що висновок невідповідного спеціаліста покладений в основу виконання рішення суду.

В судовому засіданні скаржники та їх представник - ОСОБА_9 скаргу підтримали, просилаи її задовольнити та визнати дії державного виконавця такими, що не відповідають діючому законодавству.

Представник ДВС ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, суду пояснила, що всі дії державного виконавця вчинені в порядку, межах і в спосіб, передбачений законом.

Представник зацікавленої особи - стягувача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, оскільки скарга є безпідставною, невмотивованою і такою, що не відповідає нормам діючого закнодавства.

Після відновлення провадження у справі, скаржники, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання 25.04.2017 не з"явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник ДВС в судове засідання також не з"явився, скерував заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні скарги. Представник ОСОБА_3 скерував заяву про відкладення розгляду справи. У зв"язку з неявкою сторін фіксація судовго процесу технічними засобами 25.04.2017 не здійснювалася (ч.2 ст. 197 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, які вони висловили під час розгляду справи, вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувають виконавчі провадження, відкриті 15.05.2014, з примусового виконання виконавчих листів № 2-53 виданих 27.03.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси про зобовязання ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 180, яка належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці за рахунок відповідачів.

Державним виконавцем 23.06.2014 відповідно до п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про закінчення виконавчого провадження відносно боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Державним виконавцем 11.01.2016 на адресу боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_1 направлено вимогу державного виконавця, якою зобовязано в строк до 19.01.2016 виконати рішення суду щодо зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м.Черкаси, вул.Котовського, 180, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці за рахунок відповідачів та повідомлено, що у разі невиконання рішення суду відбудеться примусове виконання 20.01.2016 о 10:00.

В матеріалах виконавчого провадження наявна заява боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 15.01.2016 про добровільне виконання рішення суду.

Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції 09.03.2016 на адресу боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направлено вимогу, якою зобовязано в строк до 14.03.2016 виконати рішення суду щодо зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м.Черкаси, вул.Котовського, 180, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці за рахунок відповідачів та повідомлено, що у разі невиконання рішення суду відбудеться примусове виконання 15.03.2016 об 11:00.

Державним виконавцем 09.03.2016 направлено вимогу інженеру- землевпоряднику про проведення замірів відповідності розташування на земельних ділянках гаражу за адресою: м.Черкаси, вул.Котовського, 180 при проведенні виконавчих дій на 15.03.2016 об 11:00. Пізніше, 14.03.2016 державним виконавцем винесена постанова про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні з метою забезпечення проведення замірів відповідності розташування на земельних ділянках гаражу за адресою: м.Черкаси, вул.Котовського, 180 при проведенні виконавчих дій.

З метою примусового виконання рішення 15.03.2016 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м.Черкаси, вул. Котовського, 180 та встановлено, що згідно акту державного виконавця боржники чинили перешкоди та не давали змоги щодо виконання рішення виконавчого документу. Про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду іх було повідомлено.

В матеріалах виконавчого провадження наявний план земельної ділянки станом на 15.03.2016 наданий сертифікованим інженером-землевпорядником І..ОСОБА_8, згідно якого частина земельної ділянки площею 4 кв.м. знаходиться під металевим гаражем, що належить мешканцям домоволодіння по вулиці М. Грушевського (колишня вул. Котовського 178).

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Законом України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних і осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.п. 1.5 Наказу МУЮ «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Припис, який оскаржують скаржники, міститься у вимозі державного виконавця від 09.03.2016. Зазначена вимога державного виконавця повністю відповідає вимогам норм закону, оскільки відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, установ, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Вимога державного виконавця є письмовим документом, який складається у випадках. передбачених Законом, та є обовязковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій. необхідних для виконання рішення, тому суд вважає що державний виконавець діяв на підставі закону та в межах своїх повноважень вимагаючи скаржників виконати рішення суду.

Вимога стосовно відкликання припис державного виконавця щодо виконання рішення, не обгрунтована в скарзі, так як скаржники не посилаються на жодні норми закону, якими б можливо було відкликання припису. Також, ні нормами ЦПК, ні нормами ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено відкликання припису. Тому дана вимога не підлягає до задоволення, так як не має законодавчого підгрунтя.

Посилання скаржників на необхідність визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Діденка С.В. щодо відсутності акту державного виконавця про виконання судового рішення в добровільному порядку, постанови про закінчення виконавчого провадження, суд вважає необгрунтованим та недоведеним, оскільки відповідно до п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Однак, ні в додатках до скарги, ні в повідомленнях скаржники не надали документального підтвердження виконання рішення чи доказів виконання рішення, як цього вимагає п.2 ч.2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження». Тому, вказувати на бездіяльність державного виконавця в частині не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не має підстав. Таким чином, на думку суду дана вимога не підлягає до задоволення.

Вимога про зобовязання державного виконавця скласти акт про добровільне виконання судового рішення, копію якого надіслати на адресу боржника являється безпідставною, так як заявляючи вказану вимогу, скаржники мали забезпечити державному виконавцю документальне підтвердження добровільного виконання рішення суду, як цього вимагає п.2 ч.2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», а надсилання повідомлення - це не є документальним підтвердженням (доказом) виконання рішення. Крім того, законом не передбачена можливість зобовязання державного виконавця складати акт, тим більше що в скарзі взагалі не містяться посилання на норми закону, якими скаржники вимагають здійснити реалізацію даної вимоги.

Скаржники у своїй скарзі просять закрити виконавче провадження ВП 43299262, копію постанови також направити на адресу боржника. Проте в скарзі не містяться посилання на норми закону, якими суд має керуватися при прийняті рішення про задоволення такої вимоги. Взагалі ні в скарзі, ні в додатках (в їх мотивувальних частинах) не міститься інформація про виконавче провадження ВГІ 43299262, а натомість з'являється вимога про його закриття з незрозумілих підстав. Також поняття, процедура та механізм реалізації «закриття виконавчого провадження» не передбачені ні Законом України «Про виконавче провадження», ні іншими нормативно-правовими актами.

Стосовно вимоги про визнання незаконною постанову державного виконавця Діденка С.К. від 14.03.2016 про призначення спеціаліста скаржники вказують, що постанова про призначення спеціаліста-землевпорядника винесена 14 березня 2016 року, примусове виконання призначене на 15.03.2016 року, що виключало можливість добровільного виконання судового рішення з боку боржників, а також можливість оскарження постанови про призначення спеціаліста або його висновків, які на день виконання до відома ОСОБА_1 не були доведені. З данного приводу можна зазначити наступне: оскарження даної постанови було можливе шляхом подання зави про відкладення виконавчих дій боржником державному виконавцю (згідно ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» посилаючись на несвоєчасне отримання постанови), та відповідно після відкладення - оскаржити постанову до суду. Також, вказуючи на те, що дана постанова виключала можливість добровільного виконання рішення боржниками, скаржники суперечать своїм доводам про те, що вони вже виконали рішення в повному обсязі, а також не вказують яким чином виключена така можливість. Таким чином, суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення.

Вимога про визнання незаконними дії державного виконавця Діденка С.Б. про прийняття як підстави для проведення примусового виконання висновку ОСОБА_8 1.1. від 15.03.2016 не підлягає до задоволення так, як скаржники вказують, що сертифікованими інженерами-землевпорядниками згідно із статтею 66 Закону України «Про землеустрій» є особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою, мають стаж роботи за спеціальністю не менше одного року, склали кваліфікаційний іспит, одержали сертифікат та зареєстровані в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно до цього Закону. Також зазначають, що відомості про ОСОБА_8 в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відсутні. Дана інформація не відповідає дійсності, оскільки у вказаному Державному реєстрі під номером 2565 вказана інфрмація про ОСОБА_8, а саме наявність в неї сертифікату інженера- землевпорядника №003576 від 04.07.2013. Також зазначено, що Держгеокадастр веде державні реєстри сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезисгів. Таким чином, на момент залучення в якості спеціаліста ОСОБА_8, подання скарги до суду вищевказані відомості були в Державному реєстрі.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. В Законі не вказано, що експерт або спеціаліст має додавати документи, які надають право займатися підприємницькою діяльністю. Зазначаючи дану вимогу, скаржник не посилається на норми Закону, якою регламентується така вимога.

Відповідно до ч.3. ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові державного виконавця, а також надати усні рекомендації щодо дій, які виконуються за його присутності. Вказана норма була виконана ОСОБА_8 на підставі постанови про залучення спеціаліста та поставлених в ній завдань. Також варто зазначити, що перед спеціалістом не ставилося питання про виділення меж в натурі (на місцевості), так як вказане рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.09.2011 зобовязує відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, відомості про яку зазначені в державному акті на право власності на земельну ділянку від 11.08.2005 року серії ЯА №473327, що належить ОСОБА_3. Тобто, залучений спеціаліст при винесенні висновку керувався межами земельної ділянки, які зазначені в вищевказаному державному акті.

Відповідно до ч. 5 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» за відмову без поважних причин від надання висновку чи за надання висновку, що містить завідомо неправдиві відомості, експерт несе кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений державним виконавцем». В постанові про призначення спеціаліста від 14.03.2016 зазначено: «попередити спеціаліста-землевпорядника ОСОБА_8, що вона за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку несе відповідальність згідно із законодавством України. Відповідно до ч. 2.8.Інструкції з організації примусового виконання рішень: «Перед початком виконавчих дій державний виконавець усно розяснює залученим при примусовому виконанні рішень особам їхні права та обов'язки». Таким чином, норми закону не вимагають наявності підпису спеціаліста, яким він підтверджує попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Отримавши постанову державного виконавця про призначення спеціаліста, в якій зазначено попередження про кримінальну відповідальні за дачу завідомо неправдивого висновку. ОСОБА_8, вважається вже попередженою про дану відповідальність, так як вона ознайомлена з постановою та приступила до її виконання.

Вимога про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Діденка С.Б. щодо ненаправлення боржникам постанови від 14.03.2016 про призначення спеціаліста та неповідомлення їм результатів дослідження, також являється необгрунтованою.

Відповідно до ч. 6. ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про призначення у виконавчому провадженні експерта, спеціаліста або суб'єкта оціночної діяльності - субєкта господарювання надсилаються сторонам у триденний строк з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Крім того, згідно з ч.4. ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Державним виконавцем, після винесення постанови про призначення спеціаліста від 14.03.2016, було ознайомлено боржника з данною постановою, шляхом її вручення 15.03.2016, тобто триденний термін, протягом якого державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін про винесення даної постанови - не порушений. Таким чином, в діях державного виконавця відсутні ознаки бездіяльності.

Скаржники в своїй скарзі просять суд зобовязати державного виконавця Діденка С.Б. закрити виконавчі провадження та повернути виконавчі листи Соснівському районному суду, однак не зрозуміло на підставі якої норми закону скаржники просягь зкрити виконавчі провадження та повернути виконавчі листи Соснівському районному суду, адже законом чітко визначені підстави повернення виконавчого документа, які зазначені в ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», де вказується, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню. Враховуючи те, що не існує механізму закриття виконавчого провадження також скаржники не зазначають, з яких саме підстав має бути повернуто виконавчі листи, така вимога не може бути задоволена.

Вимога про визнання незаконними дії державного виконавця Діденка С.К., вчинені стосовно осіб, прізвища яких не зазначені у виконавчих документах, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Посилання скаржників на те, що дане рішення їх не стосується, суд оцінює критично, так як в самій скарзі зазначено, що вказане рішення Алєскєєвими виконане (хоча доказів виконання не надано), тому суд вважає, якщо скаржники повідомляють про добровільне виконання рішення суду, вони фактично визнають себе боржниками по даному виконавчому провадженню.

Однак, відповідно до п.5, 6 ч.7 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі»: «Законом України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)", який набрав чинності 9 березня 2011 року, стаття 383 ЦПК викладена в такій редакції: сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом зазначеної норми із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС з 9 березня 2011 року можуть звернутися лише сторони виконавчого провадження».

ОСОБА_1 оскаржують дії та бездіяльність державного виконаця в рамках виконавчого провадження, відкритого на виконання рішення Соснівського районного суду від 06.09.2011, яким задоволений позов ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, хоча при цьому стверджують, що дане рішення постановлено не відносно них, а інших осіб. Таким чмном, на думку суду, подавши скаргу на дії державного виконавця боржники визнали себе стороною виконавчого провадження та факт існування спірних правовідносин з ОСОБА_3

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що дії державного виконавця вчинені в порядку, межах і в спосіб, передбачений законом та з метою повного і своєчасного виконання рішення суду. Скарга, подана ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є надуманю, безпідставною та такою, що не базується на нормах закону, а тому не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 383-384, 385-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зацікавлена особа ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з моменту проголошення.

Головуючий І.О.Мельник