Справа № 703/124/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

при секретарі Литвин Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сміла Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції про визнання батьківства, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, 18 листопада 2011 року відповідач зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_2, в період цього шлюбу ОСОБА_3 народила доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, хоча вона і перебувала у шлюбі із відповідачем, але їх шлюб був формальним, шлюбних відносин вони не підтримували. З 2014 року відповідач перебувала у фактичних шлюбних відносинах із позивачем. Після розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_3 повідомила, що позивач є біологічним батьком дитини, тому він звернувся до суду із даним позовом про визнання свого батьківства у відношенні малолітньої доньки, ОСОБА_4.

Позивач надав до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду заяву, згідно якої позов визнала повністю, просила розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, згідно якої просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 18 листопада 2011 року, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3С.(а.с.4).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 4 березня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3С.(а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження від 21 серпня 2015 року батьками ОСОБА_4, 30 липня 2015 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Статтею 7 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року визначено, дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків.

Згідно постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Позивач визнав себе батьком малолітньої дитини, ОСОБА_4, а відповідачі підтвердили цю обставину, що вбачається із заяв від 18 січня 2017 року, 3 квітня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

За таких обставин суд приходить до висновку, що саме позивач є батьком малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження.

За таких обставин обовязком відділу реєстрації актів цивільного стану є внесення відповідних змін до актового запису про народження щодо її батька та зміни «по - батькові».

З врахуванням наведеного позовна вимога в частині зобовязання третю особу внести зміни до актового запису про народження дитини задоволенню не підлягає, оскільки не можливо зобовязати зробити те, в чому ще не відмовлено.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1, 3, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 64, 197, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 18, 129, 134 СК України, постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, -

вирішив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 батьком малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня його отримання.

Ріщення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.П.Опалинська