У Х В А Л А

Справа № 183/1390/15

№ 4-с/183/18/17

15 лютого 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на дії Заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4,

встановив:

03 січня 2017 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла означена скарга, в якій заявник, посилаючись на норми ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» просить: визнати протиправними (незаконними) дії заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 з винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 53014784 від 30 листопада 2016 року, виконавчого провадження № 53014904 від 30 листопада 2016 року, постанови про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 53021769 від 30 листопада 2016 року, постанови про арешт майна боржника від 30 листопада 2016 року; скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження № 53014784 від 30 листопада 2016 року, виконавчого провадження № 53014904 від 30 листопада 2016 року, постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 53021769 від 30 листопада 2016 року, постанови про арешт майна боржника від 30 листопада 2016 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що зазначені постанови винесені всупереч вимогам законодавства України, а тому є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Виконавчі документи, на підставі яких відкрито виконавче провадження не відповідають положенням ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Не містять дати народження боржника фізичної особи ОСОБА_1. Крім того, в постанові про відкриття виконавчого провадження № 53014784 від 30 листопада 2016 року вказано, що виконавчий лист № 183/1390/15 виданий 21 листопада 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області, що не відповідає положенням п. 29.3 Наказу Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ».

Ухвалою від 10 січня 2017 року відкрито провадження за скаргою в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України.

13 лютого 2017 року до суду від Заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 надійшло клопотання про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 як такої, що подано не за підсудністю. В обґрунтування клопотання заявник посилається на п.8 Постанови Верховного Суду України № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», те, що виконавчий лист у справі видано на виконання вироку суду в частині заявленого цивільного позову.

Заявник та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, вказуючи, що дії державного виконавця оскаржуються до суду, який видав виконавчий документ.

Розглянувши подану, заяву, перевіривши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З вищенаведеної норми законодавства України вбачається, що в порядку Цивільного процесуального законодавства можуть бути розглянуті скарги, вчинені державним виконавцем, іншою посадовою особою державної виконавчої служби тільки за рішеннями, постановленим у цивільній справі.

В той же час, вбачається, що заявник оскаржує рішення державного виконавця, винесені з приводу звернення до примусового виконання виконавчих листів, виданих Апеляційним судом Дніпропетровської області 21 листопада 2016 року у справі № 183/1390/15, які набрали законної сили 26 жовтня 2016 року, 30 листопада 2016 року.

Надана суду державним виконавцем копія виконавчого листа у справі № 183/1390/15 від 21 листопада 2016 року, свідчить про видачу цією датою Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області виконавчого листа на виконання вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року, ухваленого за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України.

Як свідчить вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року у справі № 183/1390/15, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року скасовано в частині призначеного покарання. ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.386 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 вирок суду змінено, присуджено до стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 385384 грн. В іншій частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 залишено без змін.

Ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», встановлює, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як викладено в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п'ята статті 128 КПК). Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскільки виконавчі листи, рішення щодо відкриття провадження з примусового відкриття яких оскаржується були виданий на виконання вироку суду, скарга на рішення державного виконавця не може розглядатися в порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального законодавства, а помилково прийнята до розгляду судом скарга, за якою відкрито провадження підлягає розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, ст. 181 КАС України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, не підлягає задоволенню клопотання державного виконавця про залишення позову без розгляду, однак провадження у справі за скаргою підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.205, ст. 210, 386, 387 ЦПК України, суд -

ухвалив:

провадження у справі за скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на дії Заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов