Справа № 215/4692/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Мельника Ю.П.

за участю: секретаря - Паращенко В.Д.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу справу за позовом ОСОБА_2 до Товарсства з обмеженою відповідальністю «Промгідротехбуд» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, -

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товарсства з обмеженою відповідальністю «Промгідротехбуд» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків.

В позові зазначив, що він - ОСОБА_2, працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 1 рік 03 місяці, з них: з 03.01.2013 р. - 03.2014 р. машиніст бульдозера, зайнятий на роботах у хвостосховищі, ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД».

У березні 2014 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 481 промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії: синдроми церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деформуючого артрозу, в сполученні з періартрозом, ліктьових (ПФ: справа другого ст., зліва першого-другого ст.) і колінних (ПФ другого ст. з порушенням функції ходи) суглобів; нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху).

Професійне захворювання було встановлене на підставі даних індивідуальної Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.12.2013 р. № Ф-2/2-11-3-7156 виданої ВО Головного державного санітарного лікаря м. Кривого Рогу, де вказано, що позивач працював в умовах впливу підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, виробничої загальної вібрації, виробничого шуму, незручної робочої пози.

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 03.04.2014 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача позивач внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце важких режимів експлуатації бульдозера, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації відносяться до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Вібрація загальна транспортно-технологічна, рівень в дБ: 105 при гранично допустимій до 101. Шум, еквівалентний рівень звуку в дБ: 87 при гранично допустимому до 80.

Тобто відповідачі протягом тривалого часу грубо порушували ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у нього професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п. 16 акту розслідування ПЗ.

Вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов'язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 несе безпосередню відповідальність.

Оскільки він втратив своє здоров'я, та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, наявність якої полягає у наступному, що у порушенні діючого на той час законодавства не створило не шкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми і права охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях та факт провини підприємства підтверджується актом розслідування профзахворювання, висновком Українського НДІ проммедицини № 481 від 13.03.2014 р, копіями виписок з амбулаторної картки позивача. Вказані документи свідчать про зв'язок противоправної поведінки і шкоди, яка завдана позивачу як суб'єкту трудових правовідносин.

За висновком МСЕК від 27.05.2014 року серії АБ № 0005666 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50 % та 3 група інвалідності з 05.05.2014 року з переоглядом у 2015 р. При повторному обстеженні за висновком МСЕК від 04.06.2015 р. серія 12 ААА № 004888 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50 % та 3 група інвалідності безстроково. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортне лікування». Таким чином в наслідок отримання професійних захворювань позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів і хрускіт в них, заніміння кінцівок, біль та обмеження рухів в шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, судоми в мязах лівої гомілки при ході, через що вимушений зупинятися для відпочинку, загальну слабкість, підвищену мерзлякуватість дистальних відділів кінцівок, зниження слуху. Все це ставить під загрозу його життя. Це не просто слова позивача - це висновки лікарів, що підтверджуються виписками з його медичної карти. Позивач більше не може працювати на своїй дачі, не може обробляти землю, що позбавило його можливості годувати свою сімю.

1рік 3 місяці позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своїх дітей, онуків. Фактично він був головним годувальником своєї сімї, тепер же за станом здоровя він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сімя позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною.

В звязку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань, наприклад при відвідуванні магазину позивач неспроможний нести сумки самостійно цим займається його дружина. Коли йдеш по вулиці з маленьким пакетиком, а жінка поруч несе великі сумки - це викликає неприхований осуд з боку оточуючих, що завдає позивачу моральних страждань та хвилювань. Через зниження слуху він вимушений постійно перепитувати, що визиває дратівливість у оточуючих і змушує позивача відчувати себе некомфортно.

Ці хвороби змінили його життя назавжди, він не може няньчити своїх онуків, піти з ними на прогулянку, бо найменший різкий рух викликає не тільки шалений біль, а й може замкнути спину,таким чином це ставить під загрозу життя онуків, навіть підняти їх на руки він не здатний. При захворюванні позивача повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання.

Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю. Саме такої позиції позивач дотримувався при визначені розміру моральної компенсації. Для того, щоб покращити свій емоційний стан, йому потрібно активно підтримувати своє здоровя, для уникнення подальшого прогресування хвороби та погіршення стану здоровя, а також попередження розвитку більш тяжких захворювань, які дуже часто виникають при загостренні професійних захворювань. Хоча вже ніколи не вдасться наблизити стан його здоровя до норми, але полегшити страждання можливо. Свої моральні і душевні страждання позивач оцінює в 145 000 гривень.

В даний час розмір мінімальної заробітної плати складає 1450 грн. Позивач оцінює розмір моральної шкоди, заподіяного професійним захворюванням, отриманим ним при виконанні трудових обов'язків у розмірі 100 мінімальних розмірів заробітних плат:1450 гри. X 100 = 145 000грн., де 1450 грн. мінімальний розмір заробітної плати.

На підставі вище викладеного просить суд стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ПРОМГІДРОТЕХБУД» на його користь - ОСОБА_2 145 000 гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в звязку з втратою здоровя на виробництві та судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ПРОМГІДРОТЕХБУД» в судове засідання не зявивсь, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Таким чином, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку та ухвалити по справі заочне рішення відповідно до ч.4 ст.169 та ст.ст.224-225 ЦПК України.

Позивач, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Суд заслухавши представник позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторонами не оспорюється той факт, що позивач ОСОБА_2 працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 1 рік 03 місяці, з них: з 03.01.2013 р. - 03.2014 р. машиніст бульдозера, зайнятий на роботах у хвостосховищі, ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД» а.с.4-10, 11-14,15-18.

Згідно довідки МСЕК від 27.05.2014 року серії АБ № 0005666 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50 % та 3 група інвалідності з 05.05.2014 року з переоглядом у 2015 р. При повторному обстеженні за висновком МСЕК від 04.06.2015 р. серія 12 ААА № 004888 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50 % та 3 група інвалідності безстроково а.с.21-4.

Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13.01.2000р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Преамбулою Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII зі змінами і доповненнями (далі Закон N 2694-XII) встановлено, що цей Закон N 2694-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Вищезазначені вимоги конкретизуються, зокрема, у ч. 4 ст. 153 КЗпП України, у якій зазначається, що власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

За змістом ч.ч.1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи.

До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці», ОСОБА_4 розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 17 лютого 2011р. (а.с.12-14), виписок МСЕК а.с.18,19, виписок із медичної карти хвороби ОСОБА_4 (а.с.22-32) - суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність позову.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 50% втрати працездатності та встановлено 3-тю групу інвалідності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з Приватного Товарсства з обмеженою відповідальністю «Промгідротехбуд» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 50 000 грн..

На підставі ст. ст. 153 КЗпП України, ст..1167 ЦК України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Товарсства з обмеженою відповідальністю «Промгідротехбуд» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязківзадовольнити частково.

Стягнути з Приватного Товарсства з обмеженою відповідальністю «Промгідротехбуд» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного Товарсства з обмеженою відповідальністю «Промгідротехбуд» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Копію рішення направити відповідачу.

Позивач має право оскаржити рішення подавши протягом 10 днів з дня отримання копії рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу.

Відповідач має право протягом 10 днів з дня отримання копії рішення подати до Тернівського районного суду заяву про перегляд заочного рішення.

СУДДЯ: