ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/705/17
Провадження № 4-с/636/5/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві скаргу ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» на дії державного виконавця Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» звернулося до суду зі скаргою про скасування постанови державного виконавця Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 від 21.11.2016р. про закінчення виконавчого провадження по виконанню судового наказу по справі № 2-н/169/2010 від 16.09.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 боргу за послуги з централізованого опалення у сумі 3147,09 грн. та судових витрат у сумі 30 грн. і зобовязати зупинити виконавче провадження до визначення правонаступників боржника .

У судовому засідання представника скаржника за довіреністю ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника, якщо виконання обовязків чи вимог у виконавчому провадження не допускає правонаступництво, але у даному випадку відповідно до ЦПК України спадкоємці зобовязані повідомити про відкриття спадщини та задовольнити вимоги кредитора, і державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження і, встановивши спадкоємців боржника замінити сторону виконавчого провадження, чого не було виконано, а тому дії державного виконавця не правомірні, а постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Державний виконавець Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала надані раніше заперечення та пояснила, що оскільки боржник померла, то відповідно до вимог нового Закону «Про виконавче провадження» провадження підлягає закінченню.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., який набрав законної сили 05.10.2016р., рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 20 вересня 2016 року державним виконавцем Чугуївського МРВДВС ГТУЮ у Харківській області Касьян М.В. відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу по справі № 2-н/169/2010 від 16.09.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 боргу за послуги з централізованого опалення у сумі 3147,09 грн. та судових витрат у сумі 30 грн. В ході примусового виконання виконавчого провадження державному виконавцю стало відомо, що боржник померла і для перевірки зазначеної інформації державним виконавцем направлений запит 31.10.2016р. до Чугуївського районного відділу ДРАЦС, згідно відповіді якого боржник ОСОБА_2 померла 28.09.2016р. В подальшому державним виконавцем 21 листопада 2016р. закінчено виконавче провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з припиненням юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Однак з цим не погоджується стягувач, що на думку суду є вірним, оскільки державним виконавцем своєчасно і в повному обсязі не вчинено передбачених Законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про її неправомірну бездіяльність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», на що у своїх заперечення вказує державний виконавець, правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Частинами 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., передбачені обовязки виконавця, які він зобовязаний вживати щодо примусового виконання рішень, для неупередженого, ефективного, своєчасного та повного вчинення виконавчих дії.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

На момент звернення судового наказу до виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., оскільки виконавче провадження відкрито 20.09.2016р., у п. 3 ч. 1 ст. 49 якого зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відомостей про те коли державному виконавцю стало відомо про смерть боржника суду не надано. Також суду не надано доказів щодо проведення державним виконавцем дій для встановлення спадкоємців боржника.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За клопотанням представника скаржника судом в ході судового розгляду наданий запит до Чугуївської державної нотаріальної контори та Малинівської селищної ради Чугуївського району про наявність спадкоємців. Згідно повідомлення Чугуївської державної нотаріальної контори № 1285/01-16 від 16.03.2017р., після смерті ОСОБА_2, померлого 28.09.2014р., надійшла претензія кредитора ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» на підставі якої заведена спадкова справа за № 134/2017; в термін, передбачений ст. ст. 1270 ЦК України (шість місяців), з заявами про прийняття або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно повідомлення Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 02-26/330 від 29.03.2017р., на день смерті ОСОБА_2 з нею проживали та були зареєстровані син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_4

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», який діє з 05.10.2016р., у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною пятою статті 15 цього Закону.

Однак, у своїх запереченнях державний виконавець вказує, що ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» містить повний перелік обставин, що обумовлюють зупинення виконавчого провадження, і така обставина як встановлення правонаступників відсутня у зазначеній статті, тому вважає, що вимоги скаржника щодо зупинення виконавчого провадження на підставі зазначеної обставини є необґрунтованою.

Даний порядок виконання передбачений і Інструкцією з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012р., яка діє на даний час, а саме: у розділі ІІ. Учасники виконавчого провадження зазначено:

п. 12 - У разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

п. 13 - Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Так, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (ст. 1281 ЦК України); спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено (ст. 1282 ЦК України).

При розгляді скарги судом встановлено, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваного рішення про закінчення виконавчого провадження не виконав приписів положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття усіх передбачених законом заходів. Державним виконавцем а ні у наданих запереченнях, а ні у судовому засіданні не надано доказів про проведення всіх дій щодо виявлення спадкоємців боржника.

Таким чином, можна стверджувати, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем Касьян М.В. безпідставно, незаконно та з грубими порушеннями процедури виконавчого провадження.

Суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх дій по виконанню рішення суду, зокрема, не було повідомлено стягувача про смерть боржника для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, не подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження і у звязку з чим виконання виконавчого провадження не зупинено.

Згідно із ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Таким чином, судові витрати у вигляді судового збору у мінімальному розмірі, який становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають стягненню з відділу ДВС.

Керуючись ст.ст. 207-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» на дії державного виконавця Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 від 21.11.2016р. про закінчення виконавчого провадження по виконанню судового наказу по справі № 2-н/169/2010 від 16.09.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 боргу за послуги з централізованого опалення у сумі 3147,09 грн. та судових витрат у сумі 30 грн.

Зобовязати державного виконавця Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 поновити виконавче провадження по виконанню судового наказу по справі № 2-н/169/2010 від 16.09.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 боргу за послуги з централізованого опалення у сумі 3147,09 грн. та судових витрат у сумі 30 грн. та зупинити його виконання до визначення правонаступників боржника.

Стягнути з Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд у 5-ти денний строк з дня отримання її копії.

Суддя