Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/133/17-ц 2/382/210/17
РІШЕННЯ

іменем України

07 лютого 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В/

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_1 до Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області, про встановлення факту володіння та визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що 19 квітня 2004 року, у віці 95 років, померла його мати ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК №508504, виданого 21 квітня 2004 року Сулимівською сільською радою Яготинського району Київської області (копія додається).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді:

●житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Кравченка, 5, с. Сулимівка, Яготинський район, Київська область, що належав померлій згідно запису погосподарської книги за №1 виконкому Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області, особовий рахунок № 0019. Свідоцтво про право власності на житловий будинок сільською радою не видавалось, відповідно до довідки сільської ради за №14 від 26.01.2017 р. Вказаний житловий будинок 1939 року побудови. Інвентаризаційна вартість даного майна становить 64000 гривень. Державна реєстрація права власності на вищевказане майно не проведена відповідним органом державної реєстрації прав;

●земельної ділянки площею 3,97 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала померлій на праві власності. На дане майно 21.01.2005 р. я отримав Свідоцтво про право спадщину за заповітом за р. № 126 (копія додається).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки спадкодавець склав за життя заповіт на його імя на все майно, то відповідно до ст. 1223 ЦК України він, ОСОБА_1, є спадкоємцем за заповітом після її смерті. Інших, окрім нього, спадкоємців у заповіті не призначено. Заповіт посвідчений секретарем Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області 26 жовтня 1988 р. за р. № 50. Зазначений заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, що підтверджується відповідним написом на ньому від 26.01.2017р.

Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), немає.

Спадщину він прийняв, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до Яготинської районної державної нотаріальної контори Київської області, що підтверджується Довідкою про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ за №ввт.906001 від 21.01.2005. Нотаріусом перевірені мої права як спадкоємця.

Але нотаріус розяснив, що видати йому Свідоцтво про право на спадщину на даний житловий будинок не можливо, в звязку з тим, що згідно глави 10 п. 4.15, п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №282/20595, видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналу правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцеві право власності на яке зареєстровано в установленому для того порядку.

Він не має можливості подати нотаріусу для оформлення Свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючий документ на жилий будинок, з причини того що Спадкодавець за життя не отримав його.

Правовстановлюючий документ на нерухоме майно може бути виданий лише власнику майна. А в даному випадку це неможливо у звязку зі смертю власника.

З цих причин він змушений звертатись до суду із позовною заявою про встановлення факту володіння та визнання права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу» .

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, виходячи зі ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Виходячи із змісту ст. 391 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі змістом статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку, згідно листа Київського обласного управління юстиції № 151-01-01 від 03 березня 2005 року.

Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить розяснення, щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію провадиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями-державними приймальними або державними технічними, отже по обєктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення») встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, то при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Просив:

Встановити, що ОСОБА_2, яка померла 19 квітня 2004 року, володіла за життя житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вулиця Кравченка, 5, с. Сулимівка, Яготинський район, Київська область, на праві власності;

Визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вулиця Кравченка, 5, с. Сулимівка, Яготинський район, Київська область, що належав ОСОБА_2, яка померла 19 квітня 2004 року,на праві власності.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивач підтримав свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_2, яка померла 19 квітня 2004 року, володіла за життя житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вулиця Кравченка, 5, с. Сулимівка, Яготинський район, Київська область, на праві власності;

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вулиця Кравченка, 5, с. Сулимівка, Яготинський район, Київська область, що належав ОСОБА_2, яка померла 19 квітня 2004 року,на праві власності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.