АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/3971/16-ц Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження № 22-ц/791/781/17 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_2

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування державної реєстрації право власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в ході примусового виконання виконавчого листа від 31.07.2015 року, виданого на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.01.2015 року, позивача та його родину було примусово виселено з квартири № 42 по вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії, 2, корп. 5, яка знаходилась в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № HECFGA00002016 від 25.09.2007 року укладеного між позивачем та банком.

09.11.2015 року вищезазначена квартира була продана ОСОБА_5, на підставі укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Враховуючи те, що зазначений договір купівлі-продажу квартири від 09.11.2015 року був укладений з порушеннями норм чинного законодавства, після уточнення позовних вимог просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 09.11.2015 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 1642.

- скасувати запис про право власності № 11956363 від 09.11.2015 року щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 42 в будинку 2, корпус 5 по вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії в м. Херсоні, що здійснена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності ОСОБА_5 квартир № 42 в будинку 2, корпус 5 по вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії в м. Херсоні.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_4 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом першої інстанції безпідставно не засновані положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та не враховані положення Закону України «Про іпотеку» (ст.38), як підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. В судовому засіданні представник банку доводи скарги не визнала, рішення суду просила залишити без змін.

ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги не визнав та пояснив, що перед придбанням зазначеної квартири, він запитав сусідів щодо часу не проживання в ній колишнього власника, оглянув квартиру, в якій було все максимально демонтовано, а також мав телефонну розмову з власником квартири, оскільки перед її придбанням мав впевнитися, що її придбання не буде для нього створювати проблеми.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду від 28.05.2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HECFGK00002016 від 25.09.2007 року в розмірі 314 343,80 грн.- 40823,87 дол. США за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/21 від 20 січня 2009 року звернуто стягнення на трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №HECFGK00002016 від 25.09.2007 року) ЗАТ «ПриватБанк» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу за початковою ціною 295786 грн. (а.с.16-17). Рішення набрало законної сили.

На підставі заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12.11.2014 року, рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, ОСОБА_8 та малолітню ОСОБА_9 з житлового приміщення, квартири, виселено та знято з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.18-23).

Згідно акту державного виконавця у виконавчому провадженні № 48614536 від 16.10.2015 року рішення про виселення було виконано фактично, майно боржників в квартирі відсутнє.

Отже, квартира не використовується позивачем та членами його сімї, як місце постійного проживання.

09.11.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», який діяв від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири № 42 по вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії, 2, корпус 5, в м. Херсоні. Продаж вчинено за 440000 грн., кошти зараховано для погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № HECFGK00002016 від 25.09.2007 року (п. 3 договору) (а.с.27).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6ст. 203 цього Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим: актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи рішення суду про звернення стягнення, продаж квартири відбувся банком в його межах, без здійснення примусових дій, застосування яких передбачено виконавчим законодавством та тих дій, які передбачені Законом України «Про іпотеку» при продажу виконавчою службою іпотечного майна при примусовому виконанні судового рішення.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме з набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення, позивач, як власник предмета іпотеки, втратив право розпоряджатись, користуватись та володіти спірною квартирою та на момент укладення спірного договору позивач утратив будь-які права щодо предмету іпотеки, в тому числі і житлові.

На думку судової колегії, з урахуванням вищевикладеного, є правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо не застосування до спірних правовідносин вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводи апеляційної скарги про недотримання банком вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» щодо письмового повідомлення про свій намір укласти договір купівлі-продажу, та невиконання умови щодо оцінки майна субєктом оціночної діяльності не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним, а при їх доведеності, мають інші, встановлені зазначеною нормою закону, правові наслідки.

Також, на думку судової колегії, доводи апеляційної скарги про неповернення решти виручки від проданого майна позичальнику, як різниці заборгованості, між зазначеній в рішенні суду та вартістю проданого майна, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки наявність чи відсутність кредитної заборгованості після продажу іпотечного майна не є предметом розгляду справи та не впливає на правомірність укладеного договору купівлі-продажу квартири відповідно до рішення суду про звернення стягнення від 28.05.2009 року.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_2