Головуючий І інстанції Костромітіна О.О. Єдиний унікальний номер 265/6966/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/68/2017(м)
Категорія 48 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької об¬ласті в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Мироненко І.П.,

Лопатіної М.Ю.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю та повернення дитини матері та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, треті особи: орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, орган опіки та піклування Волноваської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, який ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2015 року залишено без розгляду за заявою позивача.

Під час розгляду справи в жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю та повернення дитини матері. Посилалася на те, що з жовтня 2012 року перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 липня 2015 року. Стосунки між ними погіршилися восени 2013 року, вони неодноразово припиняли шлюбні стосунки та проживали окремо, відповідач вчиняв сварки та у лютому 2015 року вигнав її та залишив дитину у себе. Коли вона навідувала сина, він знаходився з дідом ОСОБА_4 та бабою ОСОБА_5 за місцем їх проживання, вони відмовляли повернути їй дитину і в подальшому перешкоджали їй у спілкуванні з нею. Вона неодноразово зверталася до відповідача ОСОБА_2 з проханням повернути їй дитину, однак останній відмовився та перешкоджав їй у спілкуванні з сином. В зв'язку з цим вона неодноразово зверталася до органів поліції та органів опіки та піклування. Просила суд визначити місце проживання сина ОСОБА_7 разом з нею за місцем її проживання, відібрати його у відповідачів та повернути їй.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 знову звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 в якому просив визначити місце проживання сина з ним за його місцем проживання, оскільки з моменту припинення шлюбних відносин з серпня 2014 року ОСОБА_3 стала проживати з іншим чоловіком. З листопада 2014 року дитина проживає з ним, він створив усі необхідні умови для цього. Дитина займається у школі раннього розвитку, перешкод у спілкуванні матері з дитиною він не створює. Вважав, що дитині буде краще проживати з ним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю ОСОБА_3 за місцем її проживання.

Відібрано малолітнього ОСОБА_6 від батька ОСОБА_2, баби ОСОБА_5 і діда ОСОБА_4 та повернуто його до матері ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп., по 162 гривень 40 коп. з кожного.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 разом з батьком відмовлено.

Рішення в частині відібрання дитини допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість рішення та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення позивачки ОСОБА_3, яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив всі доводи і заперечення сторін, правильно встановив правовідносини між ними і в інтересах дитини, за наявністю встановлених конкретних, фактичних даних прийшов до обґрунтованого висновку про те, що мати дитини не впливає негативно на виховання та розвиток малолітньої дитини, здатна виконувати свої батьківські обов'язки, має житло та з врахуванням висновків органів опіки і піклування місце проживання дитини необхідно визначити з нею.

Цей висновок суду є правильним, підтвердженим матеріалами справи.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як встановлено судом, сторони з 20 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі та від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в силу положень ч. 2 ст. 6 СК України на час розгляду справи судами є малолітнім (том 1 а.с. 4, 5).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 05 листопада 2013 року, 21 лютого 2015 року, 5 липня 2015 року, 17 серпня 2015 року зверталася до Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області із заявами про протиправну поведінку ОСОБА_2 відносно неї в яких повідомляла про відібрання у неї дитини та про перешкоджання з боку відповідачів у спілкуванні із сином (том 1 а.с. 55-58, том 2 а.с. 26).

Також з витягу з ЄРДР вбачається, що за заявою ОСОБА_3 внесені відомості про вчинення відносно неї ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (том 1 а.с. 59, 60).

Крім того, ОСОБА_3 24 липня та 22 вересня 2015 року зверталася до органу опіки та піклування Волноваської міської ради із заявами щодо прийняття заходів до ОСОБА_2, який відібрав у неї дитину і перешкоджає у спілкуванні з нею (том 1 а.с. 75, 77).

Орган опіки та піклування Волноваської міської ради у своєму висновку від 16 лютого 2015 року № 07-01-103 вважав доцільним проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1. Мати дитини, ОСОБА_3, не була присутня при вирішенні цього питання (том 1 а.с. 8).

Проте заслухавши обидві зацікавлені сторони, рішенням того ж самого органу опіки та піклування від 25 березня 2016 року визнано доцільним вирішити питання щодо зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_6 та визначити його місце проживання разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 211).

Актом обстеження умов проживання в АДРЕСА_2, за місцем проживання ОСОБА_3, складеним спеціалістами служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27 березня 2016 року умови проживання визнані задовільні. Актами від 06 травня 2016 року та 07 липня 2016 року умови проживання для дитини визнані незадовільні. Актом від 05 грудня 2016 року умови проживання для дитини визнані задовільні (том 1 а.с. 199, том 2 а.с.17, 73, 87).

Крім того, 24 вересня 2016 року місце проживання позивачки ОСОБА_3 обстежувалося працівниками ОШ № 68, якими було встановлено, що вона проживає в квартирі разом із старшим сином ОСОБА_8 і займають окрему кімнату. ОСОБА_8 проживає у турботливій та люблячій сім'ї. мати приділяє багато уваги навчанню дитини, його розвитку та вихованню (том 2 а.с. 74).

З характеристик з місця роботи та проживання вбачається, що ОСОБА_3 характеризується позитивно (том 1 а.с. 64, 66), а з характеристики вихователя Дитячого навчального закладу № 8 «Теремок» у м. Волноваха, вбачається, що позивачка зарекомендувала себе з позитивної сторони, піклувалася за сина, приймала участь в житті групи та відвідувала батьківські збори. Дитина приходила в садочок чистою, охайною (том 1 а.с. 65).

З довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_3 працює в ПАТ «Азовзагальмаш» та за період з лютого по липень 2016 року їй нарахована заробітна плата в розмірі 7 612 грн. 31 коп. (т.2 а.с.85).

Відповідач ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно. (т. 1 а.с. 239).

Відповідно до довідки ТОВ «Зернотранс», ОСОБА_2 займає посаду механіка по ремонту транспорту та за період роботи з листопада 2014 року по січень 2015 р. отримав заробітну плату 7 365 грн. (том 2 а.с. 77).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що мати дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей.

При цьому суд першої інстанції в цій справі не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю (правовий висновок Верховного Суду України у справі N 6-2445цс16).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір'ю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матір'ю.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивачки доходу в зв'язку з тим, що заробітна плата за основним місцем її роботи лише нараховується і не виплачується, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і визначення місця проживання дитини разом із батьком, оскільки цей факт не є винятковою обставиною для розлучення дитини зі своєю матір'ю. Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що позивачка виховує старшого сина та забезпечила йому всі необхідні матеріально-побутові умови для росту і розвитку.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що працює на іншій роботі та має дохід, також вона створила сім'ю з іншим чоловіком, який утримує їх.

Належних та допустимих доказів тому, що позивачка не виконує свої батьківські обов'язки відповідачем суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни рішення.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, положенням ст.ст. 10, 60, 61, 131, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 161, 162 СК України і підстав для його скасування або зміни не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

М.Ю. Лопатіна