Справа № 457/223/17
провадження №2/457/183/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Василюк Т.В.

секретар судового засідання Болонна І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зняття арешту з майна. Позов мотивований тим, що їй, відповідачу (її колишньому чоловіку) та третім особам по справі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 (її синам) на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому від 05 лютого 1997 року згідно з розпорядженням № 78 від 05 лютого 1997 року. Загальна площа квартири становить 66,8 м?. У Трускавецькому міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області на примусовому виконанні перебував документ - виконавчий лист № 2-910/2004, виданий 21 серпня 2004 року Трускавецьким міським судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття аліментів у розмірі 33% від всіх видів його заробітку. 22 вересня 2004 року державним виконавцем державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 4055412. у зв'язку з утворенням заборгованості по сплаті аліментів 30 травня 2011 року державним виконавцем зареєстровано обтяження у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: тип - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження - 11227179, підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 4055612 від 22 вересня 2004 року, об'єкт обтяження - квартира АДРЕСА_1. 28 квітня 2014 року державним виконавцем ДВС Трускавецького міського управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на той час) у зв'язку з закінченням строку для даного виду стягнення (досягнення дітьми повноліття). Арешт при закінченні виконавчого провадження з квартири знятий не був. Після закінчення виконавчого провадження у 2016 році її колишній чоловік ОСОБА_3 виплатив їй особисто усю суму заборгованості по аліментах. Крім того, вони досягли домовленості, що він виділить належну йому частку у праві власності у квартирі АДРЕСА_1 та подарує її їхнім дітям шляхом укладення договору дарування. Вони звернулися до нотаріуса для вчинення відповідних нотаріальних дій, однак нотаріус їм відмовила і пояснила, що на квартиру накладено арешт, а тому ніяких нотаріальних дій вчиняти не можна. 23 січня 2017 року вона звернулася до Трускавецького міського відділу ДВС з заявою про зняття арешту з квартири. Вона підтвердила, що претензій фінансового характеру до ОСОБА_3 не має, пояснила, що вона, ОСОБА_3 та їхні діти володіють квартирою на праві спільної сумісної власності, а тому накладення арешту порушує їхні права. 24 січня 2017 року вона отримала відповідь, що у ДВС відсутні правові підстави для зняття арешту з майна, а тому їй слід звертатися до суду.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити, оскільки накладений арешт на квартиру не дозволяє власникам вільно розпоряджатися своїм майном. Після врегулювання між сторонами спору стосовно аліментів потреба у застосуванні такого обтяження відпала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, у якій вказав, що він визнає позов та просить його задовольнити. Арешт був накладений через заборгованість по сплаті ним аліментів позивачці на утримання дітей. Він не платив аліменти певний час через фінансові труднощі. Але потім знайшов роботу і погасив заборгованість. На даний час його дружина не має майнових претензій до нього.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кравчук Н.З. надійшла заява, у якій вона просить проводити розгляд справи без участі представника Трускавецького МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, проти задоволення позову не заперечує.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1997 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /арк. справи 8/. На підставі виконавчого листа від 20 серпня 2004 року, виданого Трускавецьким міським судом, згідно з яким суд вирішив стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на виховання та утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття у розмірі 33% від усіх видів заробітку /арк. справи 9/, 22 вересня 2004 року відкрито виконавче провадження ВП № 4055412 /арк. справи 10/ та накладено арешт на майно боржника. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 квітня 2014 року ВП № 4055412 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-910, виданого 21 серпня 2004 року, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено /арк. справи 12/. 23 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту з нерухомого майна, належного ОСОБА_3, до складу якого входить частка у квартирі АДРЕСА_1 /арк. справи 13/, у чому їй було відмовлено листом від 24 січня 2017 року № 01-38/439 у зв'язку з відсутністю правових підстав для вчинення такої дії /арк. справи 14/. Згідно з Інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 11227179, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 4055412 від 22 вересня 2004 року, ВДВС Трускавецького МУЮ. Власником об'єкта нерухомого майна вказано ОСОБА_3 /арк. справи 15/.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах виконавчого провадження, відкритому відділом Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції 22 вересня 2004 року, де боржником є відповідач по справі - ОСОБА_3, накладено арешт на цілу квартиру АДРЕСА_1 (підтвердження чого є Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на об'єкт нерухомого майна), тоді як відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1997 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Таким чином, накладення арешту на квартиру порушило права інших співвласників квартири. Враховуючи те, що підставою для закриття виконавчого провадження стало закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення, відповідач сплатив позивачці усю заборгованість по аліментах, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, то наданий час відсутні і підстави для накладення арешту на майно, належне боржнику.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що накладене обтяження на вказане нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - порушує право власності позивачки на зазначене майно, позбавляє позивачку права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке їй належить, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, с у д,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 22 вересня 2004 року ВП 4055412 на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 11227179, зареєстрований 30.05.2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 4055412 22 вересня 2004 року, ВДВС Трускавецького МУЮ про арешт нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Т.В. Василюк