Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/215/17 Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
Є.У.№ 2-1874/11 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 19.10.2006 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 19573,00 доларів США на строк до 19.10.2013 року зі сплатою 12% річних. Умови договору відповідач не виконує, станом на 12.08.2011 року має заборгованість за договором в перерахунку на національну валюту 120 938,30 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 310 від 19.10.2006 року 110064,20 грн., штраф за договором застави від 19.10.2006 року в сумі 10874,10 грн., витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 1209,38 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2011 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду подала апеляційну скаргу, в якій зазначала, що не згодна з рішенням суду в частині стягнення з неї штрафу, але, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення районного суду скасувати в повному обсязі та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" ( в редакції, чинній станом на час укладення кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Як вбачається із справи, сторонами було укладено кредитний договір та узгоджені основні його умови.

Сторонами не заперечується наявність заборгованості за кредитом та ї розмір.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за договором суд врахував зазначені положення закону та умови кредитування.

Разом з тим, стягуючи штраф, суд не перевірив наявність підстав для цього.

Так, у позові зазначено, що штраф підлягає стягненню відповідно до п.7.2. договору застави за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених умовами договору застави.

За п. 7.2. Договору застави відповідальність у вигляді штрафу настає у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань, визначених у п.3.3 Договору застави.

Зазначений пункт договору застави містить обовязки заставодавця які стосуються предмету застави; зокрема не погіршувати його якість, не відчужувати будь-яким способом, проводити його ремонт та страхування, сплату податків тощо.

Ані в позовній заяві, ані в інших матеріалах справи не зазначено, яким саме чином відповідачем порушені умови договору застави.

За таких обставин судове рішення про стягнення штрафу не ґрунтується на матеріалах справи, не мотивоване в цій частині а отже підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову у частині стягнення штрафу.

Керуючись ст. ст.309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2011 року у цій справі скасувати в частині стягнення штрафу за договором застави від 19.10.2016 року в сумі 10874 (десять тисяч вісімсот сімдесят чотири гр. 10 коп.), та в задоволенні позову в цій частині позовних вимог відмовити.

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: