31.01.2017 Справа № 363/4007/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М. Б., при секретарі Кашоїди М.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у зв'язку з утриманням нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у зв'язку з утриманням нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.03.2000 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу 18.08.2003 року у них народилась донька ОСОБА_3. 14.03.2011 року шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано. За період їх перебування у шлюбі ним було придбано квартиру АДРЕСА_1. 22.03.2011 року Вишгородським районним судом Київської області було винесено рішення, яким вказану квартиру було поділено, а саме: визнано право власності на вказану квартиру за ним та ОСОБА_2 по ? частини за кожним. Позивач вказав, що він сплачував всі житлово комунальні послуги включаючи газопостачання, водопостачання та водовідведення по вересень 2012 року, оскільки він проживав в ній. Покинувши своє житло через неможливість спільного проживання з відповідачкою, з того часу він почав сплачувати лише утримання будинку та прибудинкової території та опалення. Житлово комунальні послуги, якими безпосередньо користувалась відповідач вона напевно сплачувала сама. На даний час будь які обслуговуючі їх будинок організації, до нього з приводу виконання боргу за надані житлово комунальні послуги не звертались. Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 та наполягав, щоб вона також сплачувала половину квартирної плати та опалення, проте вона ігнорувала його вимоги. Тому, з метою уникнення накопичення боргів, йому довелось сплатити кошти за утримання частки у спільній власності відповідачки у розмірі 14 103, 54 грн., з яких: плата за утримання будинку та прибудинкової території, опалення, газопостачання, водопостачання та водовідведення. На підставі викладеного, змушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти у розмірі 14 103, 54 грн., що були витрачені на утримання її частки у спільній частковій власності, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву також підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовну заяву не визнав у повному обсязі, надав заперечення на позовну заяву, та пояснив, що дійсно, 22.03.2011 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області було визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? частини за кожним. Після розірвання шлюбу позивач відмовився утримувати їх малолітню доньку, яка весь час проживала разом з ОСОБА_2 та знаходилась на її утриманні, внаслідок чого, вона була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Після того, як суд виніс рішення про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх доньки, ОСОБА_1 попросив її не подавати виконавчий лист до виконавчої служби, на умовах, що він буде сплачувати певну суму аліментів на утримання дитини та сплачувати рахунки за комунальні послуги. ОСОБА_2 погодилась на його умови. Порушивши їх усні домовленості ОСОБА_1 подав позовну заяву до суду. Крім того, просив суду застосувати строк позовної давності в частині стягнення з ОСОБА_2 коштів з 01.01.2011 року та закінчуючи 04.04.2014 року, оскільки позивач не просив суд поновити строк позовної давності та не навів жодних поважних причин пропуску цього строку. У разі задоволення позову судом, також просив суд, зменшити суму заборгованості з урахуванням строку позовної давності та сплачених комунальних послуг за липень, серпень та вересень 2016 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини першої ст. 50 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування".

В ході судового розгляду встановлено, що 22.03.2011 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області було визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? частини за кожним (а.с. 4).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження виконання своїх зобовязань щодо утримання майна, а саме квартири АДРЕСА_2, та з метою уникнення боргів, позивачем надані суду відповідні квитанції про сплату ним всіх житлово комунальних послуг, включаючи газопостачання, водопостачання та водовідведення (а.с. 5-66).

Представником відповідача було надані суду квитанції про сплату ОСОБА_2 комунальних послуг з липня по вересень 2016 року у розмірі 225, 72 грн. за кожен вказаний місяць, на загальну суму 677,16 грн.

Крім того, не погоджуючись з позовною заявою представником відповідача під час судового засідання заявлено клопотання про застосування строку позовної давності в частині стягнення з ОСОБА_2 коштів з 01.01.2011 року по 04.04.2014 року, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тобто, з моменту набрання рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22.03.2011 року - 04 квітня 2011 року, почав спливати термін позовної давності щодо будь яких майнових претензій ОСОБА_1 до ОСОБА_2.

Під час розгляду справи, ОСОБА_1 не просив суд поновити строк позовної давності та не навів жодних поважних причин пропуску цього строку, а тому суд вважає за необхідним застосувати строк позовної давності у цій частині вимог ОСОБА_1 та відмовити у стягненні на його користь з ОСОБА_2 коштів у зв'язку з утриманням нерухомого майна за період з 01.01.2011 року по 04.04.2014 рік.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 документально підтверджених витрат у зв'язку з утриманням нерухомого майна за ? частину квартири АДРЕСА_1 за період з 01.05.2014 року по 01.10.2016 рік у розмірі 5 951, 67 грн., з урахуванням часткової сплати відповідачем комунальних послуг.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у зв'язку з утриманням нерухомого майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму коштів, що були витрачені на утримання її частки у спільній частковій власності у розмірі 5 951 (пять тисяч девятсот пятдесят одну) гривню 67 (шістдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його отримання копії цього рішення в апеляційний суд Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий М.Б. Баличева