Справа № 163/2873/16-ц
Провадження № 2/163/33/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 18.01.2017 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Позивач свій позов мотивує тим, що після смерті його батька - ОСОБА_6, який помер 11 серпня 2015 року, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Вербна (бувша Пархоменка), будинок 4 в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Позивач зазначає, що його батько ОСОБА_6 склав заповіт, що був посвідчений 22.08.2005 року Головненською селищною радою, проте ним не було охоплено житловий будинок та господарські будівлі, якими він володів, а тому позивач є спадкоємцем за законом майна неохопленого заповітом після смерті батька ОСОБА_6. Спадщину він прийняв, в порядку ст. 1269 ЦК України.

Крім нього, спадкоємцями першої черги за законом є його брати: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та сестри: ОСОБА_4, ОСОБА_5, проте останні не претендують на частки у даному майні. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_6, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Вербна (бувша Пархоменка), будинок 4, в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог вони не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином, був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виданої виконкомом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області №2502 від 08 листопада 2016 року вбачається, що по вулиці Пархоменка, 4 в селищі Головне Любомльського району Волинської області постійно проживав і був зареєстрований ОСОБА_6, який помер 11.08.2015 року (а.с.5).

З плану земельної ділянки від 20.08.1962 року вбачається, що ОСОБА_6 відведено під забудову земельну ділянку по вулиці Пархоменка в селі Головно (а.с.7,8).

Витягом з архівної копії сформованого 10.11.2016 року № С-176/2.11 стверджується, що рішенням сесії Головненської селищної ради № 3/9 від 24.03.1995 року ОСОБА_6П передано у приватну власність безплатно земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.(а.с14).

Довідкою виданою виконкомом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 18.11.2016 року № 2548 та № 2547 стверджується, що вулицю Пархоменка в смт. Головне Любомльського району перейменовано на вулицю Вербна.(а.с.6,9).

ОСОБА_6 помер 11 серпня 2015 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 174767 (а.с10).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_6, на випадок своєї смерті, заповів сертифікат на земельну частку (пай) ВЛ № 0098061 сину ОСОБА_1, що вбачається із заповіту від 22.08.2005 року посвідченого секретарем Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі № 183.(а.с.11).

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Отже, після смерті ОСОБА_6, також відкрилась спадщина на спадкове майно, яке було неохоплене заповітом, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Вербна (бувша Пархоменка), 4 в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Матеріалами справи доводиться та обставина, що після смерті ОСОБА_6 позивач є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно як син спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №298062 (а.с.12).

ОСОБА_1, у відповідності до ст. 1269 ЦК України спадщину прийняв, подавши заяву до нотаріуса в межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України (а.с.13). Проте постановою приватного нотаріуса від 09.11.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Пархоменка, 4 в селищі Головне Любомльського району Волинської області останньому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.(а.с.4).

Крім нього, спадкоємцями першої черги за законом є його брати та сестри- Солодуха В.В., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Проте, останні не заперечують проти визнання за їх братом - ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх батька ОСОБА_6.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Пархоменка, 4, в селищі Головне Любомльського району Волинської області були побудовані в 1961, 1962, 1990, 1970 році.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, двох сарїв, убиральні, колодязя та огорожі, які знаходяться по вулиці Пархоменка, 4, в селищі Головне Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідачі в своїх заявах позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6, який помер 11 серпня 2015 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Вербна (бувша Пархоменка), 4 в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6, який помер 11 серпня 2015 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Вербна (бувша Пархоменка), 4 в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.