АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1136/16-ц Номер провадження 22-ц/786/573/17Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Гадяцької міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_4, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезаначеним позовом.

В обгрунтування позову зазначила, що 21 лютого 2002 року вона отримала

рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області про наданя дозволу на будівництво гаража. 13 лютого 2008 року позивачці було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0066 га. На вказаній ділянці у 2008 році збудувала гараж - майстерню, будівництво якого було проведено без належним чином затвердженого дозволу на будівництво та проекту. Звернення до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області по питанню прияйняття в експлуатацію самочинно збудовного нерухомого майна залишилося без задоволення, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно побудований гараж.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно

збудований гараж-майстерню за літерою "А-2", загальною площею 66,5 кв.м.,

розташований за адресою: АДРЕСА_1.

З рішенням суду не погодився третя особа ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 21 лютого 2002 року надано дозвіл ОСОБА_3 на будівництво гаража, розміром 6,5x4,5 м на місці існуючого аварійного сараю, зблокувавши його з проектуємим будівництвом сараєм ОСОБА_5 по АДРЕСА_1, відступивши від існуючого туалету 1 м. Дозвіл на будівництво та схему прив'язки рекомендовано отримати в головного архітектора району, дозвіл на виконання будівельних робіт - в районній інспекції ДАБК.

16.11.2012 року будівлі присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1.

Рішенням від 26.12.2007 року 19 сесії п'ятого скликання Гадяцької міської ради ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0487 га в АДРЕСА_2 та в подальшому видано державні акти на право власності на земельну ділянку зазначеною площею.

Згідно технічного паспорту на гараж, за адресою АДРЕСА_1 дійсно збудована будівля гаража літ.А-2. Відповідно до акту поточних змін виявлено самочинно побудований гараж-майстерню. Дозвільні документи на початок будівельних робіт не видавалися.

Постановою від 07.10.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно постанови ОСОБА_3 допущено проведення будівельних робіт за відсутності документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження гаража АДРЕСА_1 встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації гаража-майстерні "А-2", двоповерхової будівлі, г-образної форми з розмірами в плані 8,26 х 8,87 м, площею забудови 66,5 кв.м., висотою 6,2 м, будівельним об'ємом 404 куб.м.

Також надано рекомендації щодо усунення недоліків, а саме: влаштувати огородження внутрішніх гвинтових металевих сходів та влаштувати балкони з огородженням.

Згідно акту перевірки факту усунення недоліків, виявлених при технічному обстеженні, комісія встановила, що власником самочинно збудованого гаража- майстерні усунено недоліки, а саме: влаштовано огородження внутрішніх гвинтових металевих сходів та влаштовано огородження балкону.

З пояснень позивачки у судовом у засіданні та з наданої фотокартки об'єкта, суд вбачав, що після усунення недоліків ОСОБА_3 облаштовані водостоки з метою відводу дощової води від потрапляння на земельну ділянку ОСОБА_2

Відповідно до акту від 22 березня 2016 року комісія в присутності власників земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 провела обміри приватизованих земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3. Комісією встановлено, що межі вищевказаних земельних ділянок відповідають планам їх приватизації, порушень меж з боку суміжних землевласників немає.

Згідно п 3 Постанови Пленуму ВСС України №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК України.

Згідно п. 4 тієї ж Постанови, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що позивачка здійснила будівництво на власній приватизованій земельній ділянці та не порушувала прав інших осіб щодо користування суміжними земельними ділянками. Згідно наданих висновків відповідних служб використання гаража-майстерні не порушує протипожежних норм, правил користування електроенергією та не перешкоджає газопостачанню. На час прийняття рішення позивачкою усунуті порушення, які не давали підстав на думку Департаменту ДАБІ вважати спірний об'єкт таким, що закінчений будівництвом. В ході розгляду справи позивачкою усунуті також зауваження третьої особи ОСОБА_2 щодо облаштування водостоків.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі рішення, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази, з якими матеріальний Закон пов'язує можливість задоволення такого позову.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не підтверджують належними доказами їх неправомірність, зводяться до незгоди з судовим рішення.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними зауваження апелянта стосовного непризначення судом судової будівельно-технічної експертизи, яка б встановила чи мали місце порушення норм ДБН при будівництві гаража, оскільки сторони не клопотали про призначення такої експертизи.

Більше того, з пояснень представника відповідача вбачалося, що проти задоволення позову він не заперечував, так як позивачкою були усунуті недоліки та викладені в звіті про готовність об'єкта до експлуатації, межі суміжних земельних ділянок не порушені, претензії третьої особи щодо порушення його прав не впливають на можливість безпечної експлуатації гаража.

Зазначених тверджень ОСОБА_2 не спростував, обґрунтованих мотивів для скасування оскаржуваного рішення не навів.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

Головуючий суддя: /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пікуль В.П. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ Панченко О.О.