У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ІваненкоЮ.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Харківська міська рада, Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області, про відновлення огорожі між земельними ділянками,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 10 лютого 1999 року № 121 у його власність передано земельну ділянку площею 0,0715 га, відповідно до державного акту серії НОМЕР_1, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під номером № 2645 від 23 березня 1999 року.

Позивач зазначив, що виходячи із добросусідських відносин ним надано дозвіл сусіду будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 побудувати тимчасову огорожу між земельними ділянками.

15 вересня 2009 року ОСОБА_3 отримав державний акт на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, відповідно до рішення Харківської міської ради від 20 червня 2008 року № 167/08 площею 0,0377 га в межах дозволеного ним встановлення тимчасової огорожі.

Вказав, що в результаті фактично були порушені межі земельних ділянок, що підтверджується висновками судової земельно-технічної експертизи від 10 листопада 2014 року № 6249/8642.

На думку позивача порушення його прав полягають в самовільному захопленні відповідачем частини земельної ділянки за рахунок огорожі, що підтвердив державний акт серії НОМЕР_2 ОСОБА_3

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив зобов'язати ОСОБА_3 відновити огорожу між земельними ділянками відповідно до плану зовнішніх меж, стан земельної ділянки, який існував до порушення права та визнати заяву від 14 січня 2004 року на дозвіл встановлення огорожі недійсним.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення огорожі між земельними ділянками по АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановивши, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено у повному обсязі, а рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Харківської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру у місті Харкові Харківської області, пр. визнання недійсним, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації державного акта та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про визнання недійсним, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акта та скасування рішення Харківської міської ради № 121 від 10 лютого 1999 року залишено без задоволення, а тому права ОСОБА_2 не порушено, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Харківська міська рада, Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області, про відновлення огорожі між земельними ділянками.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко