441/509/16-ц 2/441/20/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яворської Н.І.,

при секретарі Цап І.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про усунення від права спадкування відповідачки ОСОБА_5, покликаючись на те, що в 1967р. за рішенням виконкому Городоцької районної ради Львівської області його батькові ОСОБА_6 виділили земельну ділянку на якій він побудував житловий будинок за адресою: с. Родатичі вул. Шевченка, 100 Городоцького району Львівської області. В подальшому цей будинок було залишено в спадок його старшому брату ОСОБА_7

В 2003р. спадкодавець ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_8, а 14.10.2014р. ОСОБА_7 помер.

Він, як рідний брат спадкодавця бажає усунути відповідачку від права спадкування, оскільки вважає, що вона не повинна успадкувати спадковий будинок, оскільки не дбала про свого чоловіка, не виконувала будь-яких робіт у будинку, зловживала спиртними напоями. За цих обставин він та його сестри доглядали за братом, який хворів, а також утримують будинок.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять такий задоволити на підставі мотивів викладених у позові.

Представники відповідачки заперечили проти позову та пояснили, що в жодному випадку відповідачка не ухилялася від догляду за чоловіком та будинком, вона постійно із спадкодавцем займалися господарством, прожили в шлюбі подружнім життям багато років, допомагали один одному, споруджували господарські будівлі, садили огород. Додали, що відповідачка покинула будинок не з власної волі, родичі її померлого чоловіка створили умови, за яких вона змушена була залишити будинок в якому проживала з покійним чоловіком.

Представник відповідачки ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_7 захворів раптово, саме з відповідачкою забажав поїхати в лікарню, неприязних стосунків між ними не було. Вважають позов безпідставним, звертають увагу на те, що позивач через два місяці після смерті свого брата ОСОБА_7 розпочав виготовляти документи на будинок, просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідачка за станом здоровя в судове засідання не явилася.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до вимог ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З копії свідоцтва про одруження (а.с.47 звор.) видно, що ОСОБА_7 (спадкодавець) та ОСОБА_8 ( відповідачка) зареєстрували шлюб 03.10.2003 р. актова запис № 12, ОСОБА_8 після одруження має прізвище ОСОБА_8.

ОСОБА_7 помер 14.10.2014р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №355588 (а.с.13).

Із копії матеріалів спадкової справи №241/2015 від 03.09.2015 року вбачається, що після смерті ОСОБА_7 14.10.2014 року до Городоцької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася дружина спадкодавця -ОСОБА_5 ( а.с.41).

Відповідно до рішення Городоцького районного суду від 31.07.2015р. ОСОБА_5 надано додатковий строк для прийняття спадщини. (а.с. 42)

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що після смерті ОСОБА_7, право на спадкування його майна за законом має дружина спадкодавця ОСОБА_5, однак просить усунути останню від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ч. 5 ст.1224 ЦК України.

В силу ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ч.6 ст.1224 ЦК України передбачає, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців у тому числі й на тих хто має право на обовязкову частку у спадщині.

Виходячи зі змісту зазначених норм закону, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., судової практики (Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2008 р.) правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного Кодексу України. При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо ненадання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин таких як безпорадний стан спадкодавця, що слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справи суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Так судом встановлено, що ОСОБА_7 поступив на стаціонарне лікування в інфарктне відділення 13.10.2014р. о 12 год. 20 хв., а помер 14.10.2014р. (а.с.14) Причина смерті- гострий інфаркт міокарду з рецедивуючим перебігом.

Згідно довідки Родатицької сільської ради Городоцького району Львівської області №880 (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_7 до дня смерті проживав і був зареєстрований в житловому будинку в с. Родатичі вул. Шевченка 100. Разом з ним у вищевказаному будинку зареєстрованих осіб не було.

За даними довідки (а.с.86) разом з ОСОБА_7 до дня його смерті в даному будинку без реєстрації проживала його дружина ОСОБА_5 і вела з ним спільне домашнє господарство.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 був особою похилого віку та помер у віці 74 роки (а.с.13).

Проте позивачем, жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту перебування ОСОБА_7 у безпорадному стані в силу похилого віку чи тяжкої хвороби, внаслідок яких він не міг себе обслуговувати сам, а також того, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, остання мала можливість її надати, проте ухилялася від обовязку щодо її надання.

Навпаки, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, кожен окремо, підтвердили той факт, що подружжя жили разом, відповідачка особисто їздила в лікарню зі своїм чоловіком, до дня смерті ОСОБА_7 працював по господарству.

У відповідності до вимог ст.57-60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивач не надав доказів і судом таких не добуто, щодо знаходження ОСОБА_7 в безпорадному стані та потребував стороннього догляду.

Таким чином, із аналізу встановлених обставин справи і досліджених доказів не вбачається, що відповідачка ОСОБА_5 вчиняла умисні дії чи допускала бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю ОСОБА_7 Крім того, з показань свідків встановлено, що спадкодавець працював, харчувався вдома, свята святкував з дружиною, тому у суду не має жодних підстав вважати, що спадкодавець потребував додаткової допомоги і саме від відповідачки.

Інші доводи позивача, що відповідачка покинула будинок та не сплачує комунальні послуги, вела неналежний спосіб життя, висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на суб'єктивному трактуванні ним фактичних обставин справи.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі віднести за рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом другої групи (а.с.33).

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.1224 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_5 про усунення її від права на спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, який помер 14.10. 2014 р. відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_13