печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення процентів за користування грошовим вкладом, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 22.05.2014 між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту), за умовами якого банк прийняв від нього 1 тис. грн.. зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном повернення коштів 21.06.2014. Оскільки день повернення коштів припав на вихідний (субота, 21.06.2014), банк виплатив суму вкладу на наступний після нього робочий день - 23.06.2014, а проценти за користування вкладом нарахував до 20.06.2014.

Вважаючи, що банк безпідставно не нарахував проценти за користування вкладом за 21, 22 червня 2014 року, позивач просив визнати дії банку неправомірними та стягнути з банку проценти за користування грошовим вкладом за вказаний період.

Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій зазначив, що вимоги позову підтримує та просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2014 позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 проценти за користування грошовим вкладом у розмірі 76 коп.; у решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2016, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову; у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 29.06.2016 рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2014, рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2016 в частині позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовим вкладом скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Предметом даного судового розгляду є позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування грошовим вкладом, оскільки саме в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 22.05.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту), за умовами якого банк прийняв від позивача 1 тис. грн.. зі сплатою 14 % річних та кінцевим терміном повернення коштів 21.06.2014.

Оскільки день повернення коштів припав на вихідний (субота, 21.06.2014), банк виплатив суму вкладу на наступний після нього робочий день - 23.06.2014, а проценти за користування вкладом нарахував до 20.06.2014.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

В ході судового розгляду встановлено, що згідно з умовами договору банківського вкладу від 22 травня 2014 року вклад виплачується вкладнику або уповноваженому представнику вкладника по закінченню строку залучення вкладу (21 червня 2014 року) шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, у якому вклад було оформлено (пункт 1.10 договору). Нарахування процентів за вкладом здійснюється відповідно до умов, визначених у Правилах. Нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику або уповноваженому представнику вкладника одночасно з поверненням суми вкладу після закінчення строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, у якому вклад було оформлено (пункти 1.5, 1.9 договору).

Згідно із пунктом 5.12 Правил проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню або списанню з рахунку з інших підстав.

Пунктом 5.20 Правил передбачено, що у випадку, якщо день закінчення строку розміщення вкладу є святковим, неробочим або вихідним днем, виконання банком своїх зобов'язань з повернення вкладу та сплати нарахованих за вкладом процентів переноситься на наступний за ним робочий день.

Договором не передбачено його автоматичної пролонгації та зміни умов в односторонньому порядку.

Таким чином, строк дії договору банківського вкладу (депозиту), визначений у пункті 1.3 договору, закінчився 21.06.2014, незалежно від того коли припав останній день дії договору - в робочий, святковий, неробочий або вихідний день.

Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором.

Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

За змістом ч. 5 ст. 360-4 ЦПК України у постанові Верховного Суду України, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, що була неоднаково застосована.

Скасовуючи рішення судів та направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд України виходив з того, що апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, помилково послався на положення пункту 5.20 Правил, якими визначено лише порядок виконання банком своїх зобов'язань з повернення вкладу та сплати нарахованих за вкладом процентів у випадку, якщо днем закінчення строку розміщення вкладу є святковий, неробочий або вихідний день, та не врахував вимог частини п'ятої статті 1061 ЦК України згідно з якою проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Разом з тим суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування грошовим вкладом у повному обсязі, положення частини першої статті 1058 та статті 1061 ЦК України до спірних правовідносин застосував неправильно та дійшов помилкового висновку про те, що після закінчення терміну дії договору й у разі неповного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором (14 % річних ), не врахувавши, що договором не визначено розміру процентної ставки за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неповного виконання грошового зобов'язання за ним. Суд безпідставно не застосував норму статті 1070 ЦК України, не взявши до уваги, що з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року (№ 6-338цс16), який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неповного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Відповідно до п.5.14. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, в разі закінчення строку розміщення вкладу, зазначеного в договорі банківського вкладу (депозиту), або в разі дострокового припинення дії договору банківського вкладу (депозиту), вклад виплачується вкладнику шляхом: виплати готівкою з каси банку чи з каси відділення УДППЗ «Укрпошта» відповідно до вимог чинного законодавства України; або зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки, відкритий в Банку.

Згідно з п. 5.15. вказаних Правил, у випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію договору банківського вкладу (депозиту) або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку розміщення вкладу, зазначеного у відповідному договорі банківського вкладу (депозиту), дія такого договору вважається припиненою достроково, а банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку, за ставкою, зазначеною у відповідному договорі банківського вкладу (депозиту).

Як вже зазначалось, договором банківського вкладу процентна ставка встановлена у розмірі 14 %.

Оскільки умовами договору не передбачено інший розмір відсотків, які нараховуються на суму вкладу, що розміщений на вкладному рахунку до запитування, а Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» передбачено, що у випадку дострокового припинення дії договору банківського вкладу (депозиту) банк виплачує вкладнику проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку, за ставкою, зазначеною у відповідному договорі банківського вкладу (депозиту), то після закінчення строку договору банківського вкладу від 22.05.2014 розмір процентів підлягає обчисленню за процентною ставкою 14 %, згідно положень ст. 1070 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що за час прострочення виконання зобов'язання після закінчення строку дії договору, а саме за період з 21.06.2014 по 22.06.2014, підлягає стягненню сума процентів за ставкою 14 %, що становить 0,76 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 45, 46, 60, 61, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення процентів за користування грошовим вкладом - задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 0,76 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя В.А. Писанець