АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7922/16-ц 22-ц/774/883/К/17
Справа № 212/7922/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/883/К/17 суддя Зімін М.В.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись виникнення професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК у 2015 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням у розмірі 20%.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду завдану професійним захворюванням у сумі 30 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 13 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 13 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, посилаючись на те, що судом не було враховано тривалість праці позивача на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, що потягло за собою виникнення у останнього професійних захворювань, які перешкоджають йому вести звичайний спосіб життя у звязку з необхідністю постійно перебувати в лікарняних закладах.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди у звязку з протиправною поведінкою відповідача. Також, зазначає, що робота у шкідливих умовах праці законодавчо дозволяється та позивач свідомо тривалий час працював у таких умовах.

Крім того, відповідач вважає, що ОСОБА_2 є застрахованою особою та витрати на медикаментозне лікування відшкодовуються йому за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі, а тому відшкодування витрат на лікування ще й за рахунок роботодавця є незаконним.

Позивач ОСОБА_4, в письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», просить відхилити апеляційну скаргу відповідача, як необгрунтовану, та задовольнити його апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 та просив її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги відповідача та просила її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг та письмових заперечень на апеляційну скаргу відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2, працюючи впродовж 23 років 1 місяця в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, з яких з 13.12.1991 року по 21.07.2015 року на різних посадах на ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 6-9), отримав професійне захворювання з відповідним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В. ЛН першого-другого ступеню (а.с. 21-24).

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 27 березня 2015 року встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж тривалого часу в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони в концентраціях, що перевищували гранично допустимі (а.с. 21-24).

Висновком МСЕК від 16 червня 2015 року позивачу первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності та, у червні 2016 року, повторно підтверджено втрату працездатності та збільшено її розмір з 20% до 25% з 01 червня 2016 року з наступним переглядом 01 травня 2018 року (а.с. 30,39).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як убачається з акту розслідування професійного захворювання від 27 березня 2015 року (а.с. 21-24), причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж тривалого часу в умовах запиленості повітря робочої зони (аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони) в концентраціях, що перевищували гранично допустимі. Тобто, роботодавець (ПАТ «Кривбасзалізрудком») допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Посилання представника відповідача на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Отже, судом вірно встановлено порушення ПАТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обовязок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на його користь та вважає, що він визначений без повного урахування розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача на протязі 23 років 1 місяця в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: з 13.12.1991 року по 21.07.2015 року - на підприємстві відповідача, розмір втрати професійної працездатності 25%, наявність негативних змін (погіршення стану здоровя, яке призвело до збільшення ступеня втрати професійної працездатності) та відсутність сприятливих прогнозів щодо можливості відновлення попереднього стану здоров?я, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 13 000,00 грн. до 25 000,00 грн.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо завищення судом першої інстанції розміру моральної шкоди колегією суддів відхиляються, як необгрутованоні та такі, що спростовуються вищевикладеним.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2017 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 з 13 000,00 гривень до 25 (двадцяти п?яти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: