Справа № 663/2978/16-ц
Провадження № 2/663/204/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря Замятіної В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Скадовськ Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна», про захист порушених прав шляхом відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «Страхова компанія Провідна», про захист порушених прав шляхом відшкодування шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.05.2015 у м. Скадовську Херсонської області на перехресті вулиць Чапаєва та Артема сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів HONDA SZ50TACT GIORNO державний номерний знак НОМЕР_4, який належить ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_1 та забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, який ним керував. Винним у ДТП вироком суду визнано водія ВАЗ 21099 ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації вказаного транспортного засобу, застрахована в ПрАТ «СК Провідна». Страховою компанією позивачці відшкодовано частину майнової шкоди в розмірі 20 738,51 грн., що полягає у витратах на лікування та відмовлено у відшкодуванні витрат пов'язаних із її транспортуванням до місця лікування та медичного обстеження в розмірі 1099,82 грн., витрат на обстеження крові на холестерин 128 грн., витрат на лікування в розмірі 864,65 грн., пройденого позивачкою в червні 2016 року з метою закріплення результатів відновлення здоров'я після травм отриманих під час ДТП. З підстав наведеного просила стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 55 000 грн., яка полягає в психічних стражданнях, пов'язаних з фізичним болем, безсонням, занепокоєнням, страхом, розпачем при лікуванні та відновленні здоров'я, переживаннях за пошкодження майна, майнову шкоду в розмірі 24 294,46 грн., яка полягає в наступному: упущена вигода в розмірі 22 544,46 грн., оскільки являється приватним підприємцем і у зв'язку з отриманими внаслідок ДТП травмами вимушена була тривалий час лікуватися й відповідно втратила дохід у вказаний період; пошкодженні одягу, який був на ній під час ДТП в розмірі 1250 грн. (джинси вартістю 400 грн., куртка вартістю 550 грн., туфлі вартістю 300 грн.); 500 грн. франшизи. Також позивачка просила стягнути на її користь зі страхової компанії майнову шкоду в розмірі 2 094, 47 грн., яка полягає в наступному: 1099,82 грн. - витрати на пальне для прибуття до м. Херсон з метою лікування та медичного обстеження; 128 грн. - витрати на обстеження крові на холестерин; 846,65 грн. - витрати на лікування, яке проходила у червні 2016 року для закріплення результатів відновлення здоров'я після травм отриманих внаслідок ДТП.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лодига М. Т. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні заявлених вимог зазначивши, що відшкодування завданих позивачці збитків має здійснювати виключно страхова компанія.

Від представника ПрАТ «СК ПРОВІДНА» Усенко А. М. до суду надійшли заперечення проти позову (а.с. 67-71), в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до страхової компанії з підстав їх необґрунтованості, зазначив, що страховиком вжито всіх заходів щодо збереження майнових прав позивача по виконанню приписів Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо здійснення страхового відшкодування. Також просив розглядати справу за відсутності представника страхової компанії.

Заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України є : 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як визначено ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд встановив наступне.

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 19.10.2015 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено відповідне покарання. Вказаний злочин вчинений за наступних обставин. 15.05.2015 приблизно о 09 год., ОСОБА_2, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Артема в м. Скадовську на перехресті з головною дорогою - вул. Чапаєва, проявив неуважність, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не надав пріоритет проїзду мопеду «Хонда Такт» д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по вул. Чапаєва, виїхав на вказане перехрестя та вчинив зіткнення вказаних транспортних засобів, в результаті чого ОСОБА_1 отримала в тому числі тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 41 від 28.05.2015 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. На підставі викладеного, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги дорожнього знаку 2.1. та п.п. 2.3.б), 16.11. Правил дорожнього руху України, що стало прямою причиною настання вказаної ДТП та її наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_1 (а.с. 13-15).

Як вбачається з копії полісу № АС/5073992 від 20.05.2014 року, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу ВАЗ21099 д/н НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «СК ПРОВІДНА» за шкоду заподіяну життю і здоров'ю на суму 100 000 грн., майну - на суму 50 000 грн., розмір франшизи становить 500 грн. (а.с. 16).

Із листування позивачки з ПрАТ «СК ПРОВІДНА» вбачається та визнається сторонами по справі про відшкодування страховою компанією майнової шкоди заподіяної позивачці внаслідок ДТП в розмірі 20 738,51 грн., яка полягає у витратах на лікування та відмовлено у відшкодуванні витрат пов'язаних із її транспортуванням до місця лікування та медичного обстеження в розмірі 1099,82 грн., витрат на обстеження крові на холестерин в розмірі 128 грн., витрат на лікування в розмірі 864,65 грн., пройденого позивачкою в червні 2016 року (а.с. 18-26).

При цьому суд погоджується з позицією представника страхової компанії про неможливість відшкодування вказаних витрат з наступних підстав.

Відповідно до пункту 24.1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

При цьому, самі по собі чеки на придбання палива на суму 1099,82 грн. за відсутності інших належних та допустимих доказів не підтверджують понесення позивачкою витрат з метою поїздки її до м. Херсон для лікування та медичного обстеження (а.с 43).

Суд вважає недоведеним необхідність здійснення витрат на лікування в розмірі 864,65 грн., пройденого позивачкою в червні 2016 року (а.с. 47) та витрат на обстеження крові на холестерин в сумі 128 грн. (а.с. 48), оскільки не підтверджені рекомендаціями наявними в медичних документах щодо проходження лікування.

З наведених в сукупності підстав суд не вбачає підстав для задоволенні позову в частині вимог заявлених до страхової компанії.

Суд також відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат у зв'язку з пошкодженням одягу, який, як зазначала ОСОБА_1, був на ній під час ДТП в розмірі 1250 грн. (джинси вартістю 400 грн., куртка вартістю 550 грн., туфлі вартістю 300 грн.), з підстав відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума при відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи.

Отже з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивачки сума франшизи в розмірі 500 грн.

Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 упущеної вигоди суд виходить з наступного.

Як зазналось судом, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем (9). Її дохід згідно довідки про подану декларацію платника єдиного податку за 2014 рік становив 66 599 грн., за 2015 рік - 88 006 грн. (а.с. 44-45).

Згідно медичних документів ОСОБА_1 не могла здійснювати підприємницьку діяльність у зв'язку з проходженням лікування в наступні періоди: з 15.05.2015 по 20.07.2015; з 03.11.2015 по 12.11.2015; з 30.03.2016 по 09.04.2016; з 10.10.2016 по 19.10.2016 (а.с. 27-35).

Із розрахунку вбачається, що розмір упущеної вигоди позивачки становить 22 544,46 грн. (а.с. 6).

Вказаний розрахунок був перевірений судом з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів та визнаний вірним.

За таких обставин суд вважає доведеним заподіяння позивачці неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 збитків у виді упущеної вигоди, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Оцінюючи доводи позовної заяви в частині вимог про стягнення з винної особи у відшкодування на користь позивачки моральної шкоди, суд враховує наступне.

Обґрунтовуючи заподіяння відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди, позивачка посилалася на перенесення нею психічних страждань, пов'язаних з фізичним болем, безсонням, занепокоєнням, страхом, розпачем при лікуванні та відновленні здоров'я, переживаннях за пошкодження майна, що стало наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та отриманням внаслідок цього тілесних ушкоджень позивачка зазнала вимушених змін у її звичному житті, змушена була докладати зусиль для відновлення здоров'я та пошкодженого транспортного засобу. Тому суд приходить до висновку, що протиправними діями відповідача позивачці була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, проте заявлений позивачко розмір її відшкодування, на думку суду, дещо завищений.

Страховою компанією позивачці відшкодовано моральну шкоду в розмірі 1020,42 грн., що визнається сторонами по справі.

Таким чином, суд вважає доведеним розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 6020,42 грн., який є розумним, виваженим, справедливим та пропорційним завданій шкоді, з яких 5000 грн. підлягає стягненню з винної в ДТП особи. При визначенні такого розміру моральної шкоди суд також врахував характер діяння особи, яка заподіяла шкоду, його майновий стан, наявність чотирьох дітей, офіційно не працює, займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, вчинив злочин з необережною формою вини.

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини справи, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовної заяви й відповідно з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивачки моральна шкода в розмірі 5000 грн., майнова шкода в розмірі 23 044,46 грн., з яких: 22 544,46 грн. - упущена вигода; 500 грн. - сума франшизи.

Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 3, 6, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лиманське Скадовського району Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, моральну шкоду в розмірі 5000 грн., майнову шкоду в розмірі 23 044,46 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.), а всього кошти в розмірі 28 595,66 грн. (двадцять вісім тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять гривень 66 коп.).

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків у вигляді втрат, що полягають в пошкодженні одягу в розмірі 1250 грн. та з ПрАТ «Страхова компанія Провідна» майнової шкоди в розмірі 2 094,47 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Пухальський

Повний текст рішення виготовлено 08 лютого 2017 року.