Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2017 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

при секретарі Шевченко Л.О.,

з участю представника органу опіки і піклування Гайворонської районної державної адміністрації - Василишина В.В.,

представника відповідача - адвоката Волощука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом органу опіки і піклування в особі Гайворонської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відібрання дітей, без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки і піклування в особі Гайворонської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відібрання дітей, без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивовано, тим, що на обліку в службі у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації з 16 грудня 2015 року перебувають малолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як такі, що опинились в складних життєвих обставинах. Батьки дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, не займаються їх утриманням та вихованням.

Спеціалістами служби у справах дітей райдержадміністрації спільно з фахівцями районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а також представниками Гайворонського ВП неодноразово проводились бесіди профілактичного характеру з батьками малолітніх дітей з приводу неналежного виконання ними батьківських обов'язків, але бажаних позитивних результатів це не дало. На даний час умови для утримання, виховання та нормального розвитку малолітніх дітей в будинку де проживає родина не створені, діти не мають окремих спальних місць, в будинку холодно, розкидані брудні речі, санітарно-гігієнічні норми порушені, в будинку облаштовано пічне опалення, запас палива на зимовий період відсутній, запас продуктів харчування відсутній. Спеціалістами служби у справах дітей спільно з іншими зацікавленими підрозділами періодично здійснювались перевірки умов проживання даної сім'ї та неодноразово наголошували на покращення побутових умов та на предмет належного виконання своїх батьківських обов'язків, також виносились попередження за ч.1 ст.184 КпАП України, але позитивної тенденції до цього часу не спостерігається.

ОСОБА_6 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1. ст. 184 КпАП України.

Відповідно до характеристики наданої Таужненською сільською радою від 22 лютого 2017 року, батьки зловживають спиртними напоями після чого вчиняються сварки у присутності дітей. Згідно характеристики наданою Таужненським ДНЗ стало відомо, що малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують Таужненський ДНЗ з 11 липня 2016 року. Малолітні діти відвідували дитячий садок не завжди охайно одягнені та розчесані. Були випадки коли мама приходила в нетверезому стані. Неодноразово проводились бесіди про ведення здорового способу життя та сім'я не реагувала. Але заходи які відбувалися в ДНЗ мама була присутня, батьківські збори також відвідувала.

Відповідно до розпорядження голови Гайворонської районної державної адміністрації від 21 лютого 2017 року № 72-р «Про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.» дітей відібрано із біологічної сім'ї, у зв'язку із виникненням обставин що можуть нести загрозу для життя та здоров'я дітей.

Представник органу опіки і піклування Гайворонської районної державної адміністрації Василишин В.В. в судовому засіданні, позов підтримав повністю, просить суд його задовільнити.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позов не визнали, та просять суд відмовити в його задоволенні, оскільки батьки піклуються про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює в Таужненській сільській раді касиром. Сім'я проживає в с. Таужне з 2012 року. Спочатку сім'я була нормальною, а потім почали зловживати спиртними напоями. Після відібрання дітей, відповідач постійно в лікарні з дітьми.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що сім'я ОСОБА_4 проживає на території с. Таужне близько 4 років. Іноді допускали зловживання спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що проживає в селі разом з відповідачами. Останні дбають про дітей, йому не відомі факти зловживання відповідачами спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що перебуває з дітьми разом на лікуванні в Гайворонській ЦРЛ з 11 квітня 2017 року. За цей період на 9 год. ранку двох дівчат батько завжди заплітає, вони охайні , дівчата виховані, розвинуті. Батько піклується про дітей. Ще з лютого 2016 року батько перебуває в лікарні з дітьми.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що познайомилася з батьками дітей, коли була в лікарні з 9 березня 2017 року. Ніколи не бачила батьків дітей п'яними в лікарні. Батько повністю сам забезпечує дітей всім необхідним.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає в одному селі з відповідачами. Діти відвідують садок, завжди гарні, доглянуті. Останнім часом діти знаходяться в лікарні разом з батьком.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

З матеріалів справи вбачається, що на обліку в службі у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації з 16 грудня 2015 року перебувають малолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до характеристики наданої Таужненською сільською радою від 22 лютого 2017 року, батьки зловживають спиртними напоями після чого вчиняються сварки у присутності дітей.

Згідно характеристики наданою Таужненським ДНЗ малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують Таужненський ДНЗ з 11 липня 2016 року. Малолітні діти відвідували дитячий садок не завжди охайно одягнені та розчесані. Були випадки коли мама приходила в нетверезому стані.

Відповідно до розпорядження голови Гайворонської районної державної адміністрації від 21 лютого 2017 року № 72-р «Про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.» дітей відібрано із біологічної сім'ї, у зв'язку із виникненням обставин що можуть нести загрозу для життя та здоров'я дітей.

Вирішуючи питання про відібрання дітей суд повинен встановити, що позивачем надано належні та достатні докази у підтвердження того, що залишати дітей разом з відповідачами є для них небезпечним, що вони будуть страждати через відсутність піклування або через неповноцінне виховання.

Таким чином, суд вважає, що позивачем суду не надано достатніх доказів на підтвердження, що відповідачі ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, не доглядали за дітьми, не створювали їм належним умов, що діти залишалися у небезпеці у зв'язку із неналежною поведінкою батьків.

Також матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження зловживання відповідачами алкогольними напоями, притягнення їх до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов'язків або неналежної поведінки у побуті.

Як вбачається з аку обстеження умов проживання родини від 25.07.2016 року на час обстеження в кімнатах не прибрано, зі слів батьків проводиться ремонт. Запас продуктів харчування достатній.

З аку обстеження умов проживання родини від 25.04.2017 року вбачається, що в будинку створені задовільні умови для проживання та виховання малолітніх дітей. Кімната облаштована необхідними меблями для дітей. В будинку є продукти харчування. Є город який частково оброблений та засаджений овочевими культурами.

Суду не було надано документів, які б підтверджували, що колектив дошкільного навчального закладу куди водять дітей, звертався до компетентних органів з приводу невиконання батьками своїх обов'язків по їх вихованню та необхідністю приймати належні міри реагування з цього приводу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

З наданих суду доказів встановлено, що відповідні державні органи обмежилися несистематичним складанням актів про відвідування родини з метою умов проживання та виховання дітей від 25.07.2016 року та 21.02.2017 року.

В матеріалах справи також відсутні і медичні документи, які підтверджують, що відповідачі не турбуються про стан здоров'я своїх дітей, чим ставлять їх у небезпечне становище.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків та необхідності відібрання у них малолітніх дітей.

При цьому суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» зазначено, що сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Враховуючи викладене, суд вважає, що під час судового розгляду позивачем не надано доказів і не зазначено переконливих аргументів на підтвердження того, що відібрання малолітніх дітей у відповідачів відповідає інтересам дітей і є необхідним.

Оскільки не підлягає задоволення позовна вимога про відібрання дітей, без позбавлення батьківських прав, тому не підлягає і вимога про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити органу опіки і піклування в особі Гайворонської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відібрання дітей, без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції (Гайворонський районний суд), шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 26.04.2017