Справа № 505/74/17
Провадження № 2/505/626/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 09.02.1979 р.н, який мешкає в м. Подільську Одеської області, звернувся 12.01.2017 року до суду вказуючи, що з відповідачкою ОСОБА_2 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2016 року розірвано. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син висловив своє бажання мешкати разом із ним. Він сам утримує дитину, відповідачка у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає.

З урахуванням уточнення позову просив ухвалити рішення суду за яким стягувати з відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, а саме: з 12.01.2017 року та до повноліття дитини.

В ході розгляду справи позивач підтримав позов у повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала повністю.

Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, щосторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який утримується батьком. Відповідачка у вихованні дитини участі не приймає і достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, на утриманні відповідачки не перебувають інші діти або непрацездатні особи, відповідачка працює, отримує заробітну плату, тому з відповідачки слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові.

Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Тому стягнення аліментів слід рахувати з 12.01.2017 року.

Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи.

У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,60,88,215,367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2017 року та до повноліття дитини, тобто до 31.08.2020 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню в межах плате жу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення.

С у д д я