У х в а л а

4 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про перегляд Верховним Судом України ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року та 11 листопада 2015 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням,

в с т а н о в и л а :

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 15 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: стягнув з Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ІнГЗК»), найменування якого змінено відповідно до рішення загальних зборів акціонерів товариства від 28 квітня 2016 року на Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ІнГЗК»), на користь ОСОБА_4 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Апеляційний суд Дніпропетровської області 7 липня 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року в частині розміру стягнутої з ПАТ «ІнГЗК» на користь ОСОБА_4 суми відшкодування моральної шкоди змінив: зменшив її розмір зі 100 тис. до 2 тис. 550 грн.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 11 листопада 2015 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «ІнГЗК» про відшкодування моральної шкоди скасувала, справу в цій частині направила на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд Дніпропетровської області 29 грудня 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року змінив у частині розміру стягнутої з ПАТ «ІнГЗК» на користь позивача суми на відшкодування моральної шкоди, а саме її розмір зменшив зі 100 тис. до 30 тис. грн.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 грудня 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року залишила без змін.

15 березня 2017 року ПрАТ «ІнГЗК» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року та 11 листопада 2015 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах абзацу п'ятого пункту 11 та пункту 38 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

На підтвердження підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 11 червня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 21 грудня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі статті 12 Закону України «Про охорону праці» та Правил (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Разом з тим, у наданій заявником для порівняння постанові від 11 червня 2014 року Верховний Суд України відмовив у задоволенні заяви про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, оскільки обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердились, а саме зміст доданої до заяви ухвали суду касаційної інстанції, її порівняння із судовим рішенням, яке переглядалося, не дав підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та з аналогічними обставинами і однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Отже, зазначена постанова Верховного Суду України не містить висновків щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року необхідно відмовити.

Заява ПрАТ «ІнГЗК» у частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року підлягає залишенню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Положеннями частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Установлено, що ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, постановлена 11 листопада 2015 року.

ПрАТ «ІнГЗБ» подало заяву про перегляд цього судового рішення з пропущенням річного строку, передбаченого частиною третьою статті 356 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3345/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Відповідно до статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

За таких обставин заява ПрАТ «ІнГЗБ» про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 11 листопада 2015 року підлягає залишенню без розгляду, оскільки пропущено річний строк, який поновленню не підлягає.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтею 356 та частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням за заявою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» у частині перегляду Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року відмовити.

Заяву Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» у частині перегляду Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко