Ухвала

іменем україни

26 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Міськводоканал» Токмацької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення збитків, за касаційною скаргою Комунального підприємства «Міськводоканал» Токмацької міської ради на рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Комунальне підприємство «Міськводоканал» Токмацької міської ради (далі - КП «Міськводоканал» Токмацької міськради) звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_4 на свою користь 16 682 грн 66 коп. на відшкодування завданих збитків та судовий збір у сумі 1 378 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що договір про надання послуг із постачання холодної води та водовідведення із ОСОБА_4 не укладався, проте між сторонами фактично склалися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особистого рахунку № НОМЕР_1. Із метою здійснення контролю роботи водяних лічильників № № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, 08 липня 2014 року у квартирі відповідача були встановлені індикатори постійного магнітного поля № № НОМЕР_4 та НОМЕР_6 відповідно для фіксації фактів впливу на водяний лічильник магнітів, про що було складено акт № 6, який підписано відповідачем. 17 лютого 2016 року під час проведення обстеження водяних лічильників № № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 з індикаторами № НОМЕР_5 та НОМЕР_6 у квартирі відповідача представниками КП «Міськводоканал» Токмацької міськради було виявлено зрушення магнітних елементів на обох індикаторах впливу постійного магнітного поля, про що було складено акт № 17/02-16. Зрушення магнітних елементів на індикаторі впливу постійного магнітного поля свідчить про дію магнітного впливу на водяний лічильник, що перешкоджає його нормальній роботі і призводить до помилкових показників об'ємів використаної відповідачем води. Так, вартість витрат води при безобліковому водокористуванні за період із 17 січня 2016 року по 17 лютого 2016 року згідно із затвердженим тарифом складає 16 682 грн 66 коп. Розмір цих збитків позивачем був визначений на підставі Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (далі - Правила № 190). Позивач здійснив розрахунок збитків на суму 16 682 грн 66 коп. за розрахунковий період один місяць на підставі п. 3.3, 3.4. Правил № 190 за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості води в ній 2,0 метри за секунду та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Відповідачу були направлені претензії від 19 лютого 2016 року № № 112 та 113, які залишилися без задоволення.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2016 року позов КП «Міськводоканал» Токмацької міськради задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь КП «Міськводоканал» Токмацької міськради спричинені збитки у розмірі 16 682 грн 66 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн, а всього - 18 060 грн 66 коп.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні указаного позову відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Міськводоканал» Токмацької міськради просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.1 Правил № 190 ці правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Однак апеляційний суд правильно виходив із того, що Правила № 190 на спірні правовідносини не поширюються, оскільки відповідач як споживач послуг із водопостачання є фізичною особою, а не суб'єктом господарювання.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно керувався наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), які застосовуються для розрахунків за надані послуги з водопостачання і водовідведення.

Відповідно до п. 17 Правил № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку.

Згідно з п. 10 Правил № 630 оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз. 5 п. 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Таким випадком згідно абз. 5 п. 15 Правил є несправність засобів обліку, що не підлягає усуненню.

Установивши, що позивач КП «Міськводоканал» Токмацької міськради здійснює централізоване постачання холодної води та водовідведення у квартиру відповідача через внутрішньо-будинкову систему холодного водопостачання та водовідведення багатоквартирного житлового будинку, апеляційний суд на підставі вищевказаних норм матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача вказаних грошових коштів на відшкодування збитків.

На спростування доводів представника позивача про те, що збитки повинні бути відшкодовані відповідачем на підставі ст. 47 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» апеляційний суд правильно зазначив, що вказана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, адже за змістом ч. 1 цієї статті підприємствам питного водопостачання, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання або забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до законів України.

Разом із тим апеляційний суд обґрунтовано вважав, що зафіксовані в акті від 17 лютого 2016 року 17/02-16 порушення не свідчать про завдання збитків позивачу і не тягнуть таких наслідків, як відшкодування збитків на підставі Правил № 190, а є підставою для оплати за отримані послуги відповідно до Правил № 630 за установленими нормативами (нормами) споживання та тарифами. При цьому апеляційний суд належно оцінив ту обставину, що позивач категорично відмовився визначити заборгованість відповідача за надані послуги за установленими нормами споживання та тарифами, а наполягав саме на відшкодуванні збитків.

Наведені у касаційній скарзі доводи про незастосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме вищевказаних Правил № 190, є помилковими, адже, ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом під час розгляду справи судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ є безпідставними, враховуючи предмет і підстави поданого позову, установлені судом обставини справи у порівнянні з наданими судовими рішеннями касаційного суду.

Разом із тим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційним судом під час розгляду справи враховано правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05 жовтня 2016 року, які узгоджуються із висновками, викладеними у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-2864цс15 (а. с. 40-44).

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Токмацької міської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко