Справа №423/426/17-ц
У Х В А Л А

09 лютого 2017 року м. Попасна

Суддя Попаснянського районного суду Луганської області Мазур М.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про зняття арешту з рахунку,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив зняти арешт з його карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк», мотивуючи свої вимоги тим, що арешт на цей рахунок накладено на постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження за вимогою Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області про стягнення з позивача суми боргу по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 19893,23 грн. При цьому позивач стверджує, що на вказаний рахунок він отримує заробітну плату, з якої вже здійснюються відрахування в розмірі 20% відсотків.

Згідно з ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вивчивши матеріали вказаної заяви, суд вважає, що зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушеннями вимог п.п. 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, згідно з якими у позовній заяві має міститися обґрунтування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують ці обставини.

Разом із тим, позивач не виконав ці вимоги в повній мірі. Так, позивач має враховувати, що позови до державного виконавчої служби можуть розглядатися як за правилами цивільного судочинства, так і за правилами адміністративного судочинства в залежності від обставин справи. Однак, у даному позові позивач не навів належного обґрунтування вибору саме цивільної юрисдикції для розгляду цієї справи.

Так, наприклад, у тексті позову міститься посилання на ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який втратив чинність. Тоді як відповідно до ч.1 ст.59 чинного Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (такі справи розглядаються в порядку цивільного судочинства). Крім того, в порядку цивільного судочинства розглядаються скарги сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення в цивільній справі. В інших випадках відповідно до ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд припускає можливість існування інших обставин, які б можна було вважати достатніми для початку розгляду справи за правилами цивільного судочинства, але такі обставини не зазначені в позові, або зазначені недостатньо чітко. У звязку з цим, суд позбавлений можливості належним чином вирішити питання про відкриття провадження, оскільки неможливо чітко зрозуміти підстави заявлених позовних вимог та, відповідно, визначити, за правилами якого судочинства слід здійснювати розгляд цієї справи цивільного чи адміністративного.

Крім того, позивач посилається на те, що на спірний банківський рахунок він отримує виключно заробітну плату, проте в позові відсутні посилання на докази, які б підтверджували, що він не отримує на цей рахунок кошти з інших джерел (наприклад, виписка по рахунку, довідка банку тощо).

За цих обставин, суд вважає за необхідне залишити позов без руху, надавши позивачу час для виправлення недоліків і розяснивши йому, що він також має право надати суду заяву про повернення позову та подати позов за правилами адміністративного судочинства, якщо

На підставі цього керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про зняття арешту з рахунку залишити без руху.

Заявнику в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали усунути зазначені в ухвалі недоліки, зокрема, навести посилання на обставини, які мають значення для визначення підвідомчості справи (цивільна чи адміністративна), а також послатися на докази, які підтверджують, що спірний банківський рахунок використовується виключно для отримання заробітної плати.

Розяснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений термін, заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу, що не позбавлятиме позивача права подати позов повторно після усунення недоліків, або звернутися до суду з аналогічним адміністративним позовом, якщо позивач дійде висновку, що він підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Мазур