Провадження № 2/219/727/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Павленко О.М.,

при секретарі Кудла Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, вказуючи, що 17.12.2011 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жданівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 102. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - Данила, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Зазначає, що сімейно-шлюбні відносини припинилися через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, які призвели до розпаду сімї. Подальше спільне життя та збереження сімї суперечить їх інтересам, вони припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство.

Відповідач в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Крім того, на електрону адресу суду від неї надійшла заява, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказала, що вони з ОСОБА_1 проживають окремо та мають різні сімї.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жданівського міського управління юстиції у Донецькій області, серія 1-НО № 267041, актовий запис № 102 (а.с.32). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін.

Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки.

Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України).

Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на предявлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин.

При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Подружжя ОСОБА_1 шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя ОСОБА_1, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, він не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Неповнолітній син - Данило, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде проживати з матірю.

Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жданівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 102.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище "Кравцова".

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення.

Суддя -

ОСОБА_3