РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №654/2403/14-ц

Пров. №2/766/1331/17

02 лютого 2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

в складі головуючого - судді Ус О.В.,

секретар - Ханіков І.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

представників органів опіки та піклування виконкомів

Дніпровської районної у м.Херсоні ради Айралової Л.М.,

Голопристанської міської ради Колодка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8. ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Приватний нотаріус Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршалова М.В. про визнання недійсним одностороннього правочину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 12.06.2014 року звернулась до суду з позовом, уточнила шляхом подання заяви про залишення частини вимог без розгляду, що задоволена судом, просила позбавити ОСОБА_8 та ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні їх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ОСОБА_8 її син, а ОСОБА_3 її колишня невістка, шлюб між відповідачами розірваний, спільно вони не проживають. Від шлюбу відповідачів народились доньки ОСОБА_11 та ОСОБА_10, з 2007 року діти проживають у неї. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально не забезпечують.

Відповідачем ОСОБА_3 подано письмові заперечення на позов, відповідно до яких вона позов не визнає та вважає його необґрунтованим. Вказала, що у довідках та висновках, долучених до матеріалів справи не міститься жодних посилань на те, що вона не піклується про дітей, не займається їх вихованням та утриманням, крім того, у нотаріально посвідченій заяві від 19.05.2014 р. відсутні також зазначені вище обставини. Вважає докази позивача, долучені до матеріалів справи неналежними.

14.09.2015 р. ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просить визнати недійсною заяву про згоду (незаперечення) на позбавлення батьківських прав відносно неї від 19.04.2014 р., посвідчену приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В., зареєстрованої в реєстрі за №637,638 НАА 295012. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, який розірвали 13.11.2007 р., однак він продовжував проживати з нею та дітьми у квартирі. Він постійно був відсутній вдома, у догляді за дітьми їй допомагала мати, сестра та ОСОБА_1, мати її колишнього чоловіка. ОСОБА_1 постійно казала, що у неї є можливість вирішити фінансові проблеми забезпечення дітей, однак для цього необхідно підписати один документ, який саме не говорила. У квітні 2014р. ОСОБА_1 знову звернулась до неї з пропозицією вирішення питання щодо матеріального забезпечення дітей, навіть говорила, що домовилась з "потрібними людьми" у м. Гола Пристань, їй лише необхідно було підписати один документ. Цей документ - це заява, що вона дає свою згоду і не заперечує проти того, що ОСОБА_1 (як бабуся) буде піклуватись про дітей. Їй ОСОБА_1 відмовилась роз'яснити наслідки та свої плани, враховуючи що 25.04.2013 р. у неї народилась третя донька ОСОБА_13, та деякі фінансові труднощі, вона дала згоду на підписання зазначеного документу у нотаріуса, після того, як ОСОБА_1 завірила її що негативних наслідків для неї та дітей не буде. Про те, що ОСОБА_1 мала намір позбавити її батьківських прав та оформити опіку над дітьми вона не знала. Текст заяви вона не читала, оскільки сам процес її підписання відбувався дуже швидко, зазначену заяву ОСОБА_1 відразу забрала собі. Вподальшому ОСОБА_1 використала заяву, а саме в судовому порядку позбавила її та її колишнього чоловіка батьківських прав.

26.10.2015 р. ОСОБА_1 подано письмові заперечення на зустрічний позов, відповідно до яких зустрічний позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Вказала, що заява ОСОБА_3 про відмову від батьківських прав є її добровільним волевиявленням, та не створює для неї будь-яких обов'язків.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Зустрічний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Будучи допитаною в якості свідка вказала, що в травні 2007 р. відповідач ОСОБА_3 залишила дітей та пішла з дому. На протязі двох років вона їздила до дітей, привозила їм продукти харчування, готувала, прибирала, коли мала можливість, оскільки у неї на руках був хворий чоловік, не мала можливості повністю піклуватися дітьми, її син також часто не бував дома та діти залишалися самотніми, але вона їх забирала на усі вихідні та канікули за місцем свого проживання м Гола Пристань. Також вона наймала няньку дітям. За ці 2 роки молодша дитина хворіла, потрапила до тубдиспансеру. ОСОБА_8 її син, та батько дітей, не працює та дітьми не цікавиться. З 2009 року вона забрала дітей до себе, влаштував їх на навчання до санаторної закладу. Відповідач ОСОБА_3 з'явилася лише наприкінці жовтня, вагітна іншою дитиною, але дітей до себе не забрала, посилаючись на неможливість їх утримання через свій тяжкий матеріальний стан. У старшої дитини був стрес, оскільки вона вважала, що мати повернулася та вони будуть проживати разом. Вона, як бабуся намагалася прив'язати онуків до матері, але нічого не вийшло. Ірина проживала у матері деякий час, але у них були постійні сварки та скандали, відповідач не намагалася виховувати доньок. Усі речі дітям купляє вона, а матір їм говорить, щоб вони самостійно заробляли гроші. Коли відповідачі перебували в шлюбі, вона з чоловіком купила їм квартиру, а самі переїхали у м. Гола Пристань, потім сімейні відносини відповідачів погіршувалися, вони кожний займався собою та своїми справами в коханні. Коли мати онуків зникла, самі дівчата казали, що у неї був інший чоловік. Вона розмовляла з матір'ю відповідачки та просила, щоб та приймала участь у вихованні дітей. До появи матері, наприкінці 2012 року був нічний дзвінок від неї по телефону та у розмові ОСОБА_3 сказала їй, що якщо вона буде вимагати з неї гроші, то вона забере дітей, потім діти знайшли матір в Інтернеті та один раз спілкувалися з нею, але мати цікавилася лише тим, чи є у них хлопці (одна дитина на той час була у 5 класі, а друга у 7). Мати спілкувалася з дівчатами по скайпу 2 чи 3 рази, у цих розмовах не цікавилася їх здоров'ям, чи вони нагодовані та одягнені, а лише висловлювала до неї претензії, що нормальна бабуся не віддала би дітей у інтернат. В санаторному закладі навчання діти перебували з 2009 р. до 2014 р., при цьому з кінця 2012 року їх мати жила у своєї матері та не разу не прийшла до них у інтернат. ОСОБА_3 дала власноруч написану заяву про відмову від батьківських прав, яку передала через доньку ОСОБА_11, але в органі опіки та піклування сказали, що така відмова повинна бути нотаріально посвідчена, тому і ходили до нотаріуса, ОСОБА_3 повністю усвідомлювала, що відмовляється від батьківських прав на дітей. Після подаяння позову до суду батьки взагалі забули про дітей, а ОСОБА_3 просила її відмовитися від аліментів, зараз аліменти стягуються з батьків на підставі судового наказу. Аліменти батьки не сплачували жодного дня. Старша дитина проживає з нею у м. Гола Пристань та кожного дня їздить на навчання в Херсон, а молодшій ОСОБА_11 вона винаймає житло (в кімнаті проживають декілька дівчат, сплачують лише комунальні послуги), виходить приблизно 500-600 грн. на місяць. Квартиру в якій зареєстровані онучки, відповідач ОСОБА_3 з 2013 року до лютого 2015 року здавала в оренду, а потім переїхала туди сама, але там відсутні належні умови для проживання дітей. Позбавлення батьківських права необхідно для матеріального та морального захисту дітей. Вона отримує пенсію 1200,00 грн. та допомогу від держави 3100,00 грн.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав в ньому викладених, оскільки відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на можливість відмови ОСОБА_3 від заяви про згоду на позбавлення її батьківських прав, якою вона не скористалася.

Відповідач позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Будучи допитаною в якості свідка, стверджувала, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_8 вона проживала з доньками за адресою їх спільної реєстрації, а колишній чоловік часто не бував дома та матеріально їй не допомагав, вона дітей не покидала, а лише постійно працювала, у 2009 році вона вперше виїхала на заробітки, але межі України не покидала, коли її не було дома, з дітьми була її матір або її сестра. У санаторний заклад дітей влаштувала дійсно їх бабуся ОСОБА_1 Діти мають задовільний стан здоров'я, хворіли простудними та респіраторними захворюваннями, операцій не переносили. До 2015 року допомагала дітям продуктами харчування, грошами. Потім бабуся налаштувала дітей проти неї та діти з нею не бажають спілкуватися. Вказала, що її ввела в оману позивач щодо заяви, яку вона підписала у нотаріуса, вона її не читала та вважала, що надає згоду на те, щоб бабуся просто піклувалася дітьми, а нотаріус їй нічого не роз'яснювала та дуже поспішала. Вона не може назвати ім'я та по-батькові класних керівників, вихователів чи кураторів дітей. Старша донька жила у неї півтора року, але вела себе погано, привела та залишила проживати хлопця, влаштовувала сварки та її не слухала. Стверджувала, що приїжджала до інтернату та дарувала дітям подарунки. До Москви не виїжджала, діти її оговорюють, оскільки молодшій позивач обіцяла залишити будинок, а старшій відібрати у неї квартиру, на яку вже накладався арешт. Дітей вона навчила готувати, вони люблять м'ясні страви, ОСОБА_10 любить танцювати, розфарбовувати Біблію, ОСОБА_11 захоплюється комп'ютером та робить зачіски. Аліменти вона не сплачує та добровільно допомоги не надає, оскільки їй ніхто не допомагає та у неї є ще маленька дитина, а з 2015 року позивач отримує на дітей соціальну допомогу. З органу опіки та піклування до неї ніколи не приходили, на фото не її квартира, її підпису на акті не має, а тому представники її оговорюють та вводять суд в оману. Вона дітей народила, з ними ночами не спала, позивач погіршила її стосунки з дітьми.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував, вказав, що позивач є неналежним позивачем та її права не порушені, тому не зрозуміло для чого вона звернулася до суду. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, дав пояснення аналогічні запереченням на позов.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає, та проти позбавлення його батьківських прав не заперечує.

Представники органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради та служби у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради позов підтримали, просили його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Третя особа приватний нотаріус Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршалова М.В. в судовому засіданні, яке відбулось 16.01.2017 року зустрічний позов не визнала, вказала, що вона у відповідності до ст. 78 Закону України "Про нотаріат" засвідчила справжність підпису відповідачів на заяві, при цьому вони ознайомились з її текстом, роз'яснила їм зміст заяви, дивилась на їх реакцію, вони все зрозуміли. Вважає, що зазначена заява фактично не є правочином, не породжує прав та обов'язків, тому не підлягає скасуванню. Крім того, якщо б були запитання чи зауваження зі сторони осіб, що підписали заяву до її змісту вона б її не посвідчувала. Звертала увагу, що нею посвідчено лише справжність підпису осіб, а відкликання такого документу не передбачено законодавством. Пізніше надала до суду заяву про подальший розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення поклалась на розсуд суду.

Суд, заслухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_8 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому 14.11.1998 році шлюбу, який розірвано 13.11.2007 року, про що свідчить штамп у паспорті ОСОБА_3, та сторонами не оспорюється (арк. справи 55).

ОСОБА_8 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження (арк. справи 9-10).

Із заяви від 19.05.2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №637,638, до компетентних органів, тим, кого це стосується - за призначенням від ОСОБА_8, ОСОБА_3 вбачається, що батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_3, усвідомлюючи значення своїх дій та їх юридичні наслідки, заявили, що не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав щодо їх дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. В судове засідання з приводу вищезазначеного питання з'явитись не можуть, просили розглядати справу без їх участі. Нотаріусом роз'яснено їм зміст ст. 166 СК України. Приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. засвідчено справжність підпису ОСОБА_8, ОСОБА_3, які зроблені у її присутності; їх особи встановлено, їх дієздатність перевірено (арк. справи 8).

22.05.2015 р. відповідачем ОСОБА_8 подано до Дніпровського районного суду м.Херсона заяву, відповідно до якої позов визнав, проти його задоволення не заперечував, просив проводити розгляд справи за його відсутності. По суті позову пояснив, що є батьком ОСОБА_11 та ОСОБА_10, ОСОБА_3 є їх матір'ю та його дружиною, з якою перебуває у шлюбі з 1998 року. За адресою: АДРЕСА_1 вони проживають з 2002 року, цю квартиру та все необхідне в неї придбали його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_15 В забезпеченні та вихованні дітей допомагали його батьки, ОСОБА_3 мало приділяла уваги дітям, вдома постійно був бардак, діти неохайні, часто були голодні. Постійно були борги за житлово-комунальні послуги, вимикали світло за несплату, ОСОБА_1 сплачувала борги, щоб діти не сиділи без світла, вдома були сварки з дружиною, та вони розірвали шлюб. З літа 2007 року ОСОБА_3 залишила дітей на нього та пішла з дому, в цей час ОСОБА_11 вчилась в третьому класі, а ОСОБА_10 пішла в перший. Підготовкою дітей до школи займалась його мати, ходила на батьківські збори в школу №53. Коли він був у відрядженнях, наймали няню для дітей (ОСОБА_17), його мати забезпечувала дітей продуктами. З листопада 2009 року діти по стану здоров'я були оформлені в санаторну школу-інтернат в с.Збур'ївка. Все піклування та забезпечення дітей взяла на себе його мати, ОСОБА_1, ОСОБА_3 весь час знаходилась в Росії, допомоги не надавала. В грудні 2012 р. ОСОБА_3 повернулась з Росії, будучи вагітною. Коли ОСОБА_1 запропонувала забрати дітей або допомогти матеріально, ОСОБА_3 відмовилась. Тоді ОСОБА_1 запропонувала написати відмову від дітей. 19.05.2014 р. вони пішли до нотаріуса, уважно ознайомились із текстом та змістом заяви, перед підписанням, та підписали відмову від дітей (арк. справи 91-92).

Повторна заява ОСОБА_8 до Дніпровського районного суду м. Херсона подана 30.06.2015 р., в ній зазначено, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просив проводити розгляд справи за його відсутності (арк. справи 117).

21.10.2015 р. до відповідачем ОСОБА_8 подано до Дніпровського районного суду м.Херсона заяву, відповідно до якої позов визнав, проти його задоволення не заперечував, проти зустрічного позову ОСОБА_3 заперечував, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Щодо вимог зустрічного позову зазначив, що ОСОБА_3 усвідомлювала значення своїх дій при зверненні до нотаріуса за завіренням заяви про відмову від дітей та вона бажала цього. Вважає, що є неналежним відповідачем за зустрічним позовом, оскільки не мав відношення до складання нотаріальної відмови від батьківських прав (арк. справи 164).

16.01.2017 р. ОСОБА_8 подано до Херсонського міського суду Херсонської області заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи за його відсутності, заперечень на позов не має (арк. справи 243).

З довідок №42, №43 від 15.05.2014 р. виданої Старозбур'ївською загальноосвітньою санаторною школою-інтернат І-ІІІ ступенів Херсонської обласної ради вбачається, що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається в 9 класі, ОСОБА_10 навчається в 7 класі вищезазначеного навчального закладу та не знаходяться на повному державному забезпеченні (арк. справи 11).

З характеристики №02-60/Г-8 від 26.05.2014 р. виданої виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 встановлено, що остання за період проживання на території м. Гола Пристань зарекомендувала себе позитивно, спиртними напоями не зловживає, у вживанні наркотичних речовин не замічена, громадський порядок не порушує, скарг та нарікань не надходило. З 2007 р. разом з нею проживають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, яких вона виховує та утримує. Бітьки дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_3 матеріально дітей не забезпечують, їх вихованням не займаються (арк. справи 12).

02.06.2014 р. за №10-21/57 Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області надано висновок про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 та ОСОБА_3, в якому зазначено, що враховуючи нотаріальну заяву батьків від 19.05.2014 р. №НАА 295012 про те, що вони не заперечують, щоб їх позбавили батьківських прав, з метою захисту прав дітей, вони вважають що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав відносно їх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 (арк. справи 14-15).

З висновку про можливість бути опікуном №10-21/58 від 02.06.2014 р. виданого Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області, вбачається, що ОСОБА_7 може бути опікуном малолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, та неповнолітньої дитини ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 (арк. справи 16).

З довідки №01-31/38 від 17.03.2015 р. виданої Херсонською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №53 Херсонської міської ради вбачається, що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, навчалась у вищезазначеному навчальному закладі з 1 по 3 клас і вибула в жовтні 2009 року; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, навчалась у вищезазначеному навчальному закладі у 1 класі і вибула в жовтні 2009 року (арк. справи 57).

З довідки №57 від 01.08.2013 р. виданої Старозбур'ївською загальноосвітньою санаторною школою-інтернат І-ІІІ ступенів Херсонської обласної ради вбачається, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 навчається у вищезазначеному навчальному закладі з 11.11.2009 року та не знаходиться на повному державному забезпеченні (арк. справи 58).

З довідки №58 від 01.08.2013 р. виданої Старозбур'ївською загальноосвітньою санаторною школою-інтернат І-ІІІ ступенів Херсонської обласної ради вбачається, що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається у вищезазначеному навчальному закладі з 11.11.2009 року та не знаходиться на повному державному забезпеченні (арк. справи 59).

Відповідно до довідки №2066 від 29.07.2013 р. виданої КП "Дніпровський" за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_18 (арк. справи 60).

Рішенням виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 28.08.2014 р. №129 вирішено надати статус дитини, позбавленої батьківського піклування неповнолітній ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, малолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, в зв'язку з тим, що згідно з рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.07.2014 р. (справа №654/2403/14-ц) батько дітей ОСОБА_8 та мати дітей ОСОБА_3 позбавлені батьківських прав (арк. справи 104).

Відповідно до характеристики виданої директором Старозбур'ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів Херсонської обласної ради на ОСОБА_11, 1999 року народження, остання навчалась у вищезазначеному навчальному закладі з п'ятого класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та працелюбна учениця, має довільну змішану пам'ять, навчальний матеріал запам'ятовує не завжди швидко. Батьки не приділяли належну увагу доньці, її вихованням займалась бабуся ОСОБА_7 (арк. справи 105).

З характеристики, виданої директором Старозбур'ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів Херсонської обласної ради на ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що остання навчається у вищезазначеному навчальному закладі з 3 класу, за час навчання зарекомендувала себе як старанна і дисциплінована учениця. Вихованням та навчанням дівчинки опікується бабуся, мати участі в цьому не бере (арк. справи 106).

Згідно довідки №01-05/122 від 16.04.2015 р. виданої в.о. директора Херсонського гідрометеорологічного технікуму, ОСОБА_11 вступила до вищевказаного навчального закладу 31.08.2014 р. Починаючи з 01.09.2014 р. студенткою опікується тільки її бабуся ОСОБА_7, два рази в місяць спілкується з класним керівником особисто в технікумі, кожну п'ятницю по телефону, вона дізнається про поведінку, навчання та нагальні потреби своєї онуки. Завдяки такій увазі студентка чемна, вихована, з повагою ставиться до викладачів, старається виправляти незадовільні оцінки. Класний керівник та викладачі технікуму знають та спілкуються тільки з бабусею студентки (арк. справи 109).

З листа Херсонського ліцею Херсонської обласної ради №101 від 07.04.2014 р. вбачається, що адміністрація ліцею просить посприяти у збереженні опікунських прав ОСОБА_1, що є опікуном над ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 ученицею зазначеного ліцею. З 6 років дитина проживає разом з бабусею, яка є її опікуном. За час перебування у ліцеї, усі питання, пов'язані з навчанням та утриманням дитини у ліцеї, успішно виконує опікун ОСОБА_1 дитина навчається у 8 класі природничого профілю, результати навчання на високому рівні. Її успіхам сприяє піклування опікуна дитини ОСОБА_1, яка сумлінно виконує свої обов'язки. Мати дівчинки - ОСОБА_3 навчанням та здоров'ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає, з класним керівником та вихователем жодного разу не спілкувалась (арк. справи 110).

З довідки №02-19/Г-37 від 10.04.2015 р. вбачається, що відповідно до інформації старшого інспектора виконавчого комітету міської ради ОСОБА_19 та сусідів. з 2009 року по вересень 2014 р. неповнолітні онуки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, навчались в Старозбур'ївській санаторній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступеня та перебували на неповному державному утриманні, у вихідні, святкові дні та під час канікул, хвороби проживали разом з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, яка постійно забезпечувала їм належний догляд та відповідний розвиток. Крім того, з липня 2014 р. ОСОБА_1 рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області призначена опікуном над своїми неповнолітніми онуками. З вересня 2014 р. ОСОБА_11 навчається в Херсонському гідрометеорологічному технікумі Одеського державного екологічного університету, ОСОБА_10 в Херсонському ліцеї Херсонської обласної ради. Бабуся ОСОБА_1 опікується своїми онуками, дівчата у вихідні, святкові та канікулярні дні приїздять до неї, отримують відповідну допомогу, як моральну, так і матеріальну. Бабуся забезпечує ОСОБА_10 та ОСОБА_11 родинний затишок, піклується про їх здоров'я, навчання, виховання та повноцінний розвиток (арк. справи 112).

З заяви ОСОБА_3 від 14.05.2014 р. адресованої до виконавчого комітету Дніпровського району м. Херсона вбачається, що остання просить вирішити питання щодо позбавлення її батьківських прав, так як у неї нова родина та маленька дитина (арк. справи 113).

З довідки від 19.01.2017 р. виданої Департаментом державної виконавчої служби Голопристанського управління юстиції у Херсонській області, вбачається, що за період з серпня 2014 р. по січень 2015 р.; з липня 2015 р. по грудень 2015 р., з січня 2016 р. по грудень 2016 р. ОСОБА_1 аліменти не отримувала (арк. справи 115 том 1, арк. справи 13-16 том 2).

Згідно довідки-розрахунку, виданої Дніпровським РВДВС м. Херсона заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів, станом на 01.01.2017 р. складає 15616,02 грн. (арк. справи 29 том 2).

Згідно письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_11, коли їй було 8 років, а її сестрі ОСОБА_10 6 років, їх покинула мати на тата та поїхала у невідомому напрямку. Два роки (2007-2009 роки) вони проживали з батьком, який їм мало приділяв уваги, займався своїм особистим життям, часто ходили до школи голодні та холодні. Батьки ними не займались та не цікавились, як вони живуть, чим харчуються, в чому ходять. Мати взагалі не спілкувалась з ними. Всі ці 2 роки бабуся привозила їм їсти, прала, прибирала, ходила до школи на батьківські збори. На вихідні дні та канікули бабуся ОСОБА_1 забирала їх до себе. ЇЇ молодша сестра ОСОБА_10, часто хворіла та бабуся взяла їм путівку в листопаді 2009 р. до Санітарної школи-інтернат, щоб якось прожити. Бабуся приїжджала до них через день, привозила фрукти, конфетки. Мати не давала про себе знати, нічим не допомагала. Кожний рік з 2009 по 2014 рік вони навчались в санаторній школі інтернаті, ніхто з батьків їм не допомагав. В грудні 2012 р. мати вперше приїхала в інтернат, в цей день було новорічне свято. Ірина рознервувалась, в неї почалась істерика, навіть не змогла виступати на новорічному святі. Мати була вагітною та в квітні 2013 р. народила дитину (ОСОБА_13), їх вона не забрала з санаторної школи, та вони продовжували жити на бабусиному забезпеченні. Коли бабуся сказала мамі, що вона замислилась що робити далі, що їм необхідно продовжувати навчання, вона відповіла, що забирати не буде, оскільки у неї тепер є ОСОБА_13, та вони їй не потрібні. Цю розмову вона чула особисто. В 2014 році вона закінчила 9 класів, бабуся їй купила все необхідне на випускний, вона була найгарніша. В цей час мати встигла з'їздити в Лисичанськ до нового нареченого, з яким познайомилась через інтернет, мала намір почати з ним нове життя. На випускному бачила її, однак вона навіть не підійшла. Пізніше, передала через неї записку бабусі, в якій писала, що відмовляється від них. Через суд в м. Гола Пристань бабуся позбавила батьків батьківських прав, за їх обоюдною згодою та оформила опіку над ними. Зараз мати намагається довести, що вона від них не відмовлялась. Завдяки бабусі ОСОБА_1 вона зараз навчається на 2 курсі гідрометеорологічного технікуму, а ОСОБА_10 другий рік навчається в Херсонському обласному ліцеї. За цей час ні мати ні батько не цікавились їх долею, навчанням та потребами. Матері вони не потрібні, їй потрібна лише квартира, яку, коли їй було 2,5 роки бабуся ОСОБА_1 з дідом ОСОБА_18 придбали їм. В кінці січня 2014 р. коли вона захотіла проживати на АДРЕСА_3, їй дозволили, але пізніше туди приїхала мама з ОСОБА_13, ОСОБА_12 (її сестра) з донькою ОСОБА_20. Життя там становилось все складніше, вона їй потрібна була як няня та прибиральниця. Почались скандали, вони весь час виганяли її до бабусі в Гопри, заборонили спілкуватись з ОСОБА_13. Вона знову повернулась до бабусі. Кожен день їй доводиться їздити з м. Гола Пристань до технікуму, де навчається. За 2 роки навчання ніхто з батьків їх не навідував. Вважала необхідним позбавити батьків батьківських прав (арк. справи 180).

З акту обстеження житлово-побутових умов від 25.02.2016 року ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що склад сім'ї складається з: ОСОБА_3 (мати дітей, офіційно не працевлаштована, з її слів працює неофіційно продавчинею у магазині), ОСОБА_21 (рідна сестра ОСОБА_3, працює барменом в "Ольсава"), ОСОБА_20 (племінниця, працює барменом в кафе "Штаб"), ОСОБА_13 (донька ОСОБА_3, вихованка ясла-садка №73). ОСОБА_3 мешкає з найменшою донькою ОСОБА_13 та близькими родичами у двокімнатній квартирі зі зручностями за вищевказаною адресою. На момент відвідування помешкання знаходилось у занедбаному стані: хаотично розкидані речі, брудний посуд, не прибрано, кімнати не провітрені. Вцілому квартира потребує ремонту. Електро, водо, газопостачання функціонують. Зі слів ОСОБА_3 стало відомо, що старших доньок ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, вона не бачила впродовж року. Зв'язку з дітьми не підтримує, діти мешкають в родині рідної бабусі ОСОБА_1 (арк. справи 249).

З виклику державного виконавця від 02.03.2015 р. вбачається, що до ВДВС Дніпровського РУЮ м.Херсона викликалась ОСОБА_3, яка станом на 01.03.2015 р. має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 5849,22 грн. (арк. справи 256).

З копії судового наказу від 24.07.2015 р. у справі №666/3792/15-ц вбачається, що Дніпровським районним судом м. Херсона за заявою ОСОБА_1 видано судовий наказ на стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму на утримання дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Судовий наказ набрав чинності 22.09.2015 р. (арк. справи 258).

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_22, суду пояснила, що ОСОБА_1 її молодша сестра, вони виховувались в інтернаті. ОСОБА_3 поїхала до м. Москва та залишила своїх дітей на виховання її племіннику (син позивача), він неблагополучний, діти залишались одні, голодні. ОСОБА_1 сподівалась на те, що ОСОБА_3 повернеться з Москви та забере дітей, однак такого не відбулось. Молодша дівчинка хворіла, вдалось влаштувати дітей в інтернат, оскільки ОСОБА_1 доглядала за хворим чоловіком. Вони вмовили старшу дівчинку вчитись, вона вступила до технікуму, молодша до ліцею. На даний момент, дівчата знаходяться на повному утриманні ОСОБА_1. Зі слів ОСОБА_1, ОСОБА_14 та ОСОБА_3 розійшлись давно. Їй не відомо чи вирішувалося питання щодо місця проживання дітей. Від Ніни їй відомо, що ОСОБА_3 їздила до м. Москви, крім того, при ній ОСОБА_3 дзвонила дітям, та вона дізналась що та у Москві. ОСОБА_3 покинула дітей , вони постійно перебували у ОСОБА_1, а на момент вступу до навчальних закладів проживали у свідка. У дітей фактично не було батька, він їх не утримував, ОСОБА_3 поїхала приблизно у 2006-2007 р., не було її років 5. Діти проживали в інтернаті, ОСОБА_1 постійно їх забирала до себе. Їй відомо, що ОСОБА_3 коли приїхала з Москви проживала у с. Збур'ївка. Дівчат, після свого повернення вона не забрала, казала, що утримувати їх не може, так як вона народила нову дитину. Молодшу ОСОБА_10 взагалі ОСОБА_3 не приймає як доньку, вона не надає ніякої допомоги. Дітьми займалась ОСОБА_1, завжди була поряд, на випускному була тільки вона, батьки дітей не приходили. Проживали діти у ОСОБА_1, пішки ходили 3 км. до інтернату, на вихідні завжди вона забирала їх до себе у м. Гола Пристань.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працює вчителем у Старозбур'ївській санаторній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступеня. Вказала, що батьки дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не виконують своїх батьківських обов'язків. У листопаді 2009 р. дітей до школи привела бабуся ОСОБА_1 Дівчата не бажали ночувати у школі, вона не закритого типу. На усі свята приходила лише бабуся, вона здавала кошти на усі заходи, одягала дівчат, забирала їх до себе на канікули, на новий рік. Батьки життям дітей не цікавились. Дівчата налякані, всього боялись, бабуся забирала їх кожного дня додому. Дівчата говорили, що мати у Москві, за батька - що вони голодували, вимушені були їсти сирі макарони. Інколи бабуся навіть була присутня на уроках. Свідок ходила до батька дітей до дому, щоб побалакати, однак він їй сказав, що не працює, не може займатись дітьми, на вигляд у нього очі взагалі порожні. Від ОСОБА_1 їй було відомо, що остання почала готувати документи на подання позову до суду на позбавлення батьків батьківських прав.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача, у неї, коли народились дівчата, з ОСОБА_3 були гарні стосунки. Вона потім уїхала та покинула дітей, зі слів сусідів поїхала не одна. Свідок спілкувалась з ОСОБА_3, коли остання повернулась з Росії, зустрілись в маршрутному таксі. Дівчата завжди чекали маму, плакали, а коли мама повернулась, вона їх не забрала. До вступу в ліцей свідок готувала ОСОБА_10, тільки бабуся ОСОБА_1 приїжджала. Племінник, ОСОБА_26, також не приймає участі в утриманні та вихованні дівчат. Дівчата 2 роки проживали у м Херсон, свідок, ОСОБА_1 та їх сестра їздили до них. В цей період батька дітей також не було вдома. Коли діти були в Херсоні, мати взагалі пропала та не давала про себе знати, приблизно у 2012 р. вона почала телефонувати по скайпу. Їй не відомо, чи хотіла мати з дітьми спілкуватись, ОСОБА_10 вчилась 2 роки в ліцеї, ОСОБА_3 жодного разу не прийшла, казала що їй це не потрібно, у неї є донька ОСОБА_13. В ліцеї є фонди від батьків, усі внески сплачує ОСОБА_1 Дівчата не бажали розмовляти про маму, це дуже боляче для них. На даний час дівчатами займається лише ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні в якості свідка представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради ОСОБА_5 суду пояснила, що 25.02.2016 р. під час планового профілактичного рейду виїхали за місцем мешкання відповідача ОСОБА_3, встановили, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з матір'ю не проживають. Під час рейду з'ясувалось, що квартира знаходиться в 5 поверховому будинку на 1 поверсі та складається з двох кімнат. Двері квартири відчинила ОСОБА_3, сказала, що поспішає на роботу, але до квартири пустила. Для дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в квартирі ліжок не було, одяг мати не показала. Квартира потребує капітального ремонту, функціонує газо, водо, електропостачання. Зі слів матері встановлено, що доньок не бачила 1 рік, вони проживають у бабусі ОСОБА_1 Вручили їй повістку, викликали її до органу опіки та піклування, один раз з'явилась до служби у справах дітей. До акту додані фото квартири матері дівчат, вона добре її пам'ятає, квартиру фотографувала ОСОБА_27. Усі мешканці квартири до акту внесені зі слів ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що ОСОБА_3 її донька. ОСОБА_29 не працював та не допомагав, ігроман, пиячив, бив ОСОБА_3 та дітей. ОСОБА_1 допомагала матеріально їм. В 2007 році ОСОБА_3 та ОСОБА_14 розлучились, дітей залишили проживати з матір'ю, вони ходили до школи, усі жили в одній квартирі. ОСОБА_1 придбала в м. Гола Пристань будинок та почала забирати дітей на відпочинок до себе. Вона запропонувала оформити дітей в інтернат, приїжджали і до неї, і до ОСОБА_1 на вихідні дні та на святкові з 2009 року. В 2014 р. ОСОБА_11 закінчила 9 клас, ОСОБА_1 запропонувала її оформити в технікум, а ОСОБА_10 закінчила 9 клас в інтернаті. У ОСОБА_3 в 2013 р. народилась ОСОБА_13, молодша дівчинка. ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_3 підписати папери про те, що вона довіряє доглядати їй дітей. В 2014 р. пішли до нотаріуса та підписали документ, потім прийшов лист, що їх збираються позбавити батьківських прав. ОСОБА_11 в 2014 р. проживала у матері, привела туди хлопця та 2 собаки, вони з матір'ю дуже сварились та коли лопнуло терпіння, ОСОБА_11 виїхала, молодшій дівчинці ОСОБА_1 пообіцяла, що вона буде жити у неї, а старша в квартирі, але для цього необхідно виселити маму. Гроші головне для позивача, а тому поки ОСОБА_3 працювала, вона допомагала продуктами та грошима кожний місяць. ОСОБА_1 казала, що потрібні гроші, вона давала, передавала по 500,00 грн. щомісяца. Вона особисто часто відвідувала дівчат в інтернаті, оскільки проживала на відстані 1 км від нього. Гроші по 500 грн. щомісяця особисто передавала ОСОБА_1, інколи передавала через дівчат. ОСОБА_3 весь час турбувалась за дівчат, придбала комп'ютер, телефони, золото передавала, а зараз діти не бажають з нею спілкуватись. Вважає, що ОСОБА_1 озлобила дівчат проти матері, ОСОБА_11 називає на маму «ОСОБА_3» та «це». Був скандал, тому що хлопець, з яким мешкала ОСОБА_11, не працював, собак привели, вони проживали у меншій кімнаті, це було весь навчальний 2014 рік. Їй відомо, що у ОСОБА_11 є ключі від квартири, ОСОБА_10 в квартиру не приходила. ОСОБА_3 любить дітей, плаче. До 2007 р. вона приїжджала 2 рази на місяць до них, привозила продукти, речі, ОСОБА_14 перестав працювати, уваги дітям не приділяв. Після сварки, ОСОБА_3 проживала у неї вдома, а потім почала працювати. ОСОБА_3 працювала всюди, діти в цей період були в інтернаті. По 2009 рік ОСОБА_3 проживала у м. Херсон, перераховувала їй гроші, ОСОБА_3 їздила по Україні. ОСОБА_3 їй сказала, що прийшла повістка в 2014 р. до суду по позбавленню батьківських прав, вона плакала. ОСОБА_3 їздила 1 раз до м. Тула приблизно в 2009 р. на 1 місяць, діти вже були в інтернаті. Спочатку діти навчались у школі №53, потім їх перевели до інтернату так як у матері був тяжкий матеріальний стан. Їй дітей не давала ОСОБА_1, оскільки у неї кращий матеріальний стан. ОСОБА_3 не бажала, щоб її позбавили батьківських прав.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 її рідна сестра, ОСОБА_8 колишній чоловік її сестри, ОСОБА_1 мати колишнього чоловіка сестри. З 2007 р. вона жила в м.Херсон по Бериславському шосе, неподалік від місця проживання сестри, бачила, що ОСОБА_8 перебував постійно в нетверезому стані, в 2007 р. вони розлучились, він став пиячити, приводити до дому чоловіків та жінок до 2009 р., потім ОСОБА_1 запропонувала оформити дітей в інтернат. ОСОБА_3 працювала на полях, в магазині. В 2013р. ОСОБА_3 народила третю дитину. В 2014 р. ОСОБА_1 запропонувала допомогу в влаштуванні дітей в м. Херсоні та попросила прийти завірити все у нотаріуса. В 2015 р. ОСОБА_11 почала ображати матір, привела до дому хлопця, на зауваження матері лише її ображала та обзивала. Після всього цього восени 2015 р. сказала, що бабуся вимагає з неї гроші за те, що годує ОСОБА_11 собак, тому ОСОБА_11 вимагала у матері гроші. ОСОБА_11 казала, що відноситься так до своєї матері, оскільки вона від них відмовилась, казала, що матір позбавить батьківських прав, щоб вони отримували гроші. Вона особисто надавала матеріальну допомогу ОСОБА_3, здавала гроші в школу за її дітей, допомагала доглядати за дітьми, коли ОСОБА_3 не було дома, купувала їм продукти харчування та одяг. ОСОБА_3 піклувалась за дітьми. Коли ОСОБА_3 йшла до нотаріуса, то думала, що дає довіреність на допомогу у влаштуванні дітей в навчальні заклади. ОСОБА_8 постійно пиячив, вихованням дітей не займався, приходив з незнайомими людьми. Вона неодноразово ходила з ОСОБА_3 до інтернату та вони бачились з дівчатами. Мати надавала фінансову допомогу дітям, на літніх канікулах діти були з матір'ю, та їздили до бабусь. Діти проживали в м. Херсоні з матір'ю та батьком, коли навчались у школі №53.

Свідок ОСОБА_31 суду пояснила, що ОСОБА_1 оселилась у м. Гола Пристань приблизно у 2007 р., вони потоваришували. Її син ОСОБА_29 залишився у м.Херсоні з двома дітьми, на всі вихідні вона забирала дітей до себе, син пив, це було приблизно 2 роки, діти вночі навіть могли залишитись одні. ОСОБА_1 весь час їздила на збори, свята до дівчат. З 2009 р. маму дітей взагалі не бачила. ОСОБА_1 забрала влітку дітей до себе, вони з онучкою свідка товаришували, потім влаштувала дітей в школу-інтернат в с. Збур'ївка та постійно забирала їх додому. Все необхідне придбала дітям ОСОБА_1, діти казали, що мати поїхала до Росії. Коли діти перебували в лікарні, батьки до них не приходили. ОСОБА_11 вступила до технікуму, ОСОБА_10 вчиться та проживає в найманій квартирі. ОСОБА_11 кожен день з бабусею їздить до додому. Зі слів дітей, їй відомо, що батьки їм нічого не дарували. Матері не було, ОСОБА_1 зверталась до міліції, однак там їй сказали щоб шукала у родичів.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що ОСОБА_3 знає, у зв'язку з виконанням службових обов'язків. Неодноразово приходили до ОСОБА_3 під час профілактичних рейдів, вдома нікого не було, лишали повідомлення, але вона не приходила до служби у справах дітей. До квартири потрапили лише коли там була племінниця ОСОБА_3 26.01.2016 р. виїхали за адресою ОСОБА_3, вдома вона була, однак від неї йшов запах алкоголю, розкидані речі по квартирі. Сказала, що пояснення буде давати в суді, поводила себе неадекватно, дітей вдома не було, дитячих речей також. Просили її показати речі, вона відмовилась, та сказала що поспішає на роботу. Фотографували квартиру на телефон. В першій кімнаті проживала племінниця з тіткою, а у спальні мати з молодшою донькою. В акті відсутній підпис відповідача, оскільки вона відмовилась. В квартирі були після обіду, приблизно з 12-00 до 17-00 год.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В до п. 18 Постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3 про відсутність у ОСОБА_1 права на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діти фактично з 2009 року проживають однією сім'єю зі своєю рідною бабусею позивачем у справі за виключенням часу знаходження за місцем їх навчання та часу проживання старшої доньки в квартирі з матір'ю за місцем реєстрації.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно пов'язані побутом, мають взаємні права та обов'язки, при цьому ч. 4 ст. 3 СК України передбачає, що сім'я створюється на підставі кровного споріднення.

Посилання на безпідставність встановлення опіки та стягнення аліментів судом також не може бути прийнято до уваги, оскільки на час розгляду справи в суді судовий наказ про стягнення аліментів не скасовано, а питання щодо правомірності отримання позивачем соціальної допомоги не є предметом розгляду справи.

За приписами ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування зобов'язаний подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суду наданий висновок від 02.06.2014 р. за №10-21/57 виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 та ОСОБА_3, в якому зазначено, що враховуючи нотаріальну заяву батьків від 19.05.2014 р. №НАА 295012 про те, що вони не заперечують, щоб їх позбавили батьківських прав, з метою захисту прав дітей, вони вважають що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав відносно їх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 (арк. справи 14-15).

Суд критично ставиться до вказаного висновку, оскільки він складений у 2014 році, з його змісту вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення ОСОБА_8 та ОСОБА_3 батьківських прав з урахуванням їх нотаріальної заяви. Слід зазначити, що орган опіки вважає можливим позбавити батьківських прав, а не доцільним. Інших доводів, крім заяви батьків у висновку не наведено. При цьому, орган опіки та піклування з врахуванням скасуванням заочного рішення про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном позивача, наявність заперечень матері відносно її дійсних намірів при написанні заяви, тобто зміни обставини, що існували на червень 2014 року, нового висновку, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України не склали.

У відповідності до п. 24 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 р. (зі змінами та доповненнями), статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду.

Пунктом 27 зазначеної постанови, встановлено, що дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі скасування рішення суду про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи, що заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області про позбавлення ОСОБА_8 та ОСОБА_3 скасовано, справа розглядається спочатку, статус дітей відновився.

У суду відсутні сумніви щодо самоусунення від виконання своїх батьківських обов'язків батька дитини, про що додатково свідчить його процесуальна поведінка та байдужість до результату розгляду справи, неодноразове подання заяв про визнання позову.

З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.

Суд вважає, що позивачем не доведено нехтування матір'ю дітей своїми батьківськими обов'язками, що між позивачем та матір'ю дітей не існувало домовленості щодо утримання та виховання дітей (в тому числі, починаючи з травня 2007 року, оскільки з показів матері вбачається, що вона дітей не покидала, а була лише на заробітках та постійно передавала матеріальну допомогу дітям), покази усіх свідків є суперечливими та протирічать один одному, засновані на припущеннях. Також характеристика позивача містить посилання на проживання з нею дітей з 2007 року, тоді як самою позивачкою в судовому засіданні зазначено, що діти живуть у неї з осені 2009 року.

Доказів звернення позивача або інших осіб до правоохоронних органів та органів опіки та піклування, починаючи з 2007 року про проведення профілактичних заходів та притягнення до відповідальності за невиконання матір'ю дітей батьківських обов'язків, характеристик на матір, що свідчать про її аморальну поведінку, тощо, суду не надано.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 пов'язує місцезнаходження дітей у санаторному учбовому закладі її тяжким матеріальним станом та домовленістю з позивачем ОСОБА_1 Оскільки суду не надано доказів прийняття заходів впливу на матір через її злісне ухилення від виконання батьківським обов'язків, посилання відповідача з цього приводу не можуть бути не прийняти до уваги.

Висновок органу опіки та піклування ґрунтується лише на заяві позивача - бабусі дітей та наданих нею документів, що стосуються її характеристики та обстеження умов її проживання та нотаріальної заяви батьків, які об'єктивно не можуть бути належними доказами для підтвердженням факту умисного ухилення матері від виконання батьківських обов'язків. З висновку не вбачається чи запрошувалася мати дітей для надання пояснень стосовно спірного питання, чи взагалі вона була повідомлена про те, що буде вирішуватися питання про позбавлення її батьківських прав.

Що стосується думки дітей, то суд вважає, що вона пов'язана з образою на матір, яка в повній мірі не надала дітям батьківської уваги та любові, а також сформовану думку дітей про те, що лише бабуся їх матеріально забезпечує.

Крім того, з пояснень сторін побічно вбачається, що спір також пов'язаний з майновими правами сторін через наявність боргу відповідачів за судовим рішенням, внаслідок чого виконавчими службами накладався арешт в виконавчих провадження на нерухомість відповідачів (спочатку за заочним рішенням про стягнення аліментів, що було скасоване та за судовим наказом, про який відповідачеві та її представником стало відомо у судовому засіданні).

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено таких фактів, які б могли виправдати виключний захід, як позбавлення матері батьківських прав та в цій частині приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Питання щодо стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_8 судом не вирішується, оскільки на час розгляду справи існує судове рішення з вказаного питання, яке набрала законної сили.

Щодо вимог за зустрічним позовом.

ОСОБА_3 у зустрічному позові просить визнати недійсною заяву про згоду (незаперечення) на позбавлення батьківських прав відносно неї від 19.04.2014 р., посвідчену приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В., зареєстрованої в реєстрі за №637,638 НАА 295012.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Правочин - це правомірна дія, яка вчиняється для досягнення дозволеної законом мети (набуття майна у власність шляхом купівлі-продажу; здача майна в оренду, надання послуг тощо). Отже, правочин характеризується такими ознаками:

- це завжди вольовий акт, тобто дії свідомі;

- це правомірні дії, тобто вчиняються відповідно до закону;

- спеціальна спрямованість на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, тобто в правочину завжди присутня правова мета (набути майно у власність чи у тимчасове користування, отримати послуги чи результат роботи тощо).

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Судом не можуть бути прийняті посилання ОСОБА_3 на те, що підписання зазначеної заяви є правочином, оскільки нотаріусом засвідчувалось справжність підписів батьків дітей. Крім того, сама по собі заява батьків не може бути підставою для припинення прав батьків, вона лише виражає волевиявлення осіб на час підписання заяви про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав та може бути використана як доказ в суді, якому може бути надана відповідна оцінка.

Оскільки законом не передбачена можливість припинення батьківських прав на підставі заяви батьків, а передбачена можливість позбавлення батьківських прав в судовому порядку, сама по собі заява не є правочином та до неї не можуть бути застосовані положення Цивільного кодексу України щодо правочинів, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 155, 157, 164, 166, СК України, ст. 202 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 214-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8. ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_8, який народивсяІНФОРМАЦІЯ_9 батьківських прав відносно неповнолітніх доньок: ОСОБА_11, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Приватний нотаріус Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршалова М.В. про визнання недійсним одностороннього правочину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяО. В. Ус