Справа № 316/1042/16-ц
Провадження № 2/316/35/17
"06" лютого 2017 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:
головуючого судді: Капустинського М.В.,
секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-
10.08.2013 року в м. Енергодар по вул. Енергодарське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля ЗАЗ FORZA, державний реєстраційний номер: АЕ0862НО під керуванням водія ОСОБА_3 та мопеда Honda без номерного знака, під керуванням водія ОСОБА_1 (надалі Відповідач).
Факт настання ДТП підтверджується Довідкою ДАІ №9244356. Вина Відповідача у порушенні правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортного засобу та заподіяння матеріальних збитків, встановлена і підтверджується постановою Енергодарського міського суду Запорізької області по справі №316/3297/13-п від 18.12.2013 року.
Відповідно до умов договору страхування одним із страхових випадків визначається подія, у разі якої, внаслідок ДТП, було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (п. 4.1.1 Договору страхування). Розмір страхового відшкодування визначається Страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для визначення розміру збитків є Рахунок СТО (п. 12.5.1 Договору страхування).
ДТП від 10.08.2013 року дуло визнано, Позивачем, страховим випадком, розраховано вартість відновлювального ремонту відповідно до умов, визначених Договором страхування, а саме: згідно Рахунку №410-08 від 18.11.2013 року та Рахунку-Фактури від 07.11.2013 року, остання, склала суму в розмірі 7316 грн. 70 коп.
З Довідки ДАІ №9244356 встановлено, що власником мопеду Honda DIO, без державного номерного знаку, є ОСОБА_1
Відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, водія мопеду марки Honda DIO, без державного номерного знаку, тобто відповідача по справі - ОСОБА_1 станом на дату ДТП: 10.08.2013 року - застрахована не була.
Здійснивши виплату страхового відшкодування в інтересах страхувальника ОСОБА_3 в розмірі 7316 грн. 70 коп., у ПАТ «СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до відповідача - ОСОБА_1, як до особи, чиї винні, протиправні дії перебувають у причинно-наслідковому звязку із заподіянням шкоди, по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування в межах фактичних витрат ПАТ «СК «ВУСО» в загальному порядку.
Посилаючись на законодавство України, просять суд: стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь позивача - ПАТ «СК «ВУСО» розмір завданої матеріальної шкоди в сумі 7316 гривень 70 копійок, а також витрати понесені за звернення до суду у вигляді розміру сплаченого судового збору.
У судове засідання представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с. 30) - не зявився, у письмовому клопотанні, яке надійшло до суду (а.с.64) просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити, в разі неявки відповідача по справі, не заперечують проти винесення заочного рішення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 неодноразово не зявився, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань суду не надав, на адресу суду повернулися поштові конверти на імя відповідача з відміткою пошти (а.с. 38, 45, 46а, 50, 54, 63, 66) та не були ним отримані, які надсилалися судом на адресу місця проживання/реєстрації відповідача зазначену представником позивача в позовній заяві, яка збігається з місцем реєстрації відповідача зареєстрованого у встановленому законом порядку зазначеною в повідомленні Сектору реєстрації Енергодарської міської ради в Запорізькій області (а.с.37).
Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.
Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, за письмовою згодою представника позивача, відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача за останньою відомою адресою місця його проживання на підставі наявних у праві доказів, в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
У звязку з неявкою всіх сторін які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню з наступних підстав:
Згідно ст.68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
У відповідності до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив Страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Згідно пунктів 5, 6 Постанови ПВСУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей обєктів, що використовуються в цій діяльності. В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК України, особою, яка її завдала.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою має право регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 р. (із змінами та доповненнями) зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
В пункті 4 вищезазначеної Постанови Верховного Суду України, зазначено: джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Згідно ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в їх основній частині щодо стягнення майнової шкоди, з відповідача також підлягають стягнення витрати позивача за звернення до суду у вигляді суми сплаченого удового збору, яка, відповідно до платіжного доручення від 01 липня 2016 року (а.с.1) становить розмір 1378 гривень 00 копійок.
На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 р., Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Законом України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 169, 197, 208, 209, 212-215, 224-226, 228, 233, 292, 294 ЦПК України, суд-
Вимоги позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «ВУСО» задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним Кодексом України.
Суддя: М. В. Капустинський