Номер провадження: 22-ц/785/215/17
Головуючий у першій інстанції Ткачук О. Л.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з участю третьої особи Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг при Великомихайлівській районній державній адміністрації Одеської області Мрачко Раїси Борисівни, про визнання договору оренди недійсними та скасування запису про право оренди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великомихайлівского районного суду Одеської області від 01.12.2016 року,

встановила:

30.09.2016 року ТОВ «Моноліт» звернулося до суду з зазначеним позовом, у якому просив суд визнати недійсними договір оренди земельної ділянки, укладений 05.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та скасувати реєстрацію речового права оренди ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 14.07.2016 року за номером запису 15819393, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розташованої на території Великоплосківської сільської ради за межами населеного пункту, площею 4,20 га, яка має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена земельна ділянка передана за договором оренди від 01.02.2009 року ТОВ «Моноліт» строком дії на 20 років. 05.05.2016 року ОСОБА_2 було укладено договір оренди вищезазначеної ділянки з ОСОБА_3 під час дії раніше зареєстрованого договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Моноліт», який є дійсним, строк його дії не сплинув, він не визнавався в судовому порядку недійсним, зареєстрований та виконувався належним чином, ОСОБА_2 отримував орендну плату, що підтверджується відомостями на виплату в грошовій та натуральній формі.

Рішенням Великомихайлівского районного суду Одеської області від 01.12.2016 року позовні вимоги ТОВ «Моноліт» задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі б/н від 05.05.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 4,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на землях Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області - з моменту укладення. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ТОВ «Моноліт» відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_3 договір він з ТОВ «Моноліт» не укладав, що підтверджується відсутністю державної реєстрації зазначеного договору оренди, тоді як згідно діючого законодавства недійсним може бути визнано лише укладений договір. Районний суд залишив неукладений договір в силі, а дійсний договір оренди, укладений 05.05.2016 року між відповідачами та належним чином зареєстрований 14.07.2016 року державним реєстратором, скасував. Крім того ОСОБА_2 вказує, що спірну земельну ділянку ним оброблено, підкормлено добривами та засіяно озимою пшеницею, а також придбані необхідні для весняного обробітку добрива, необхідні препарати для захисту рослин.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини справи, правовідносини між сторонами та дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,20 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Зазначене підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданим 10.09.2003 року.

Так, згідно договору оренди землі від 01.02.2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Моноліт» укладено договір об'єктом оренди якого є земельна ділянка загальною площею 4,20 га кадастровий номер НОМЕР_1, строк дії вищевказаного договору 20 років. Зазначений договір оренди містить всі необхідні умови, належним чином підписаний сторонами та зареєстрований Великомихайлівським районним відділом Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК» при держкомземі України № 26 від 15.07.2009 року, про що свідчить відповідний запис який скріплений печаткою та підписом посадової особи (ОСОБА_5) на самому договорі (а.с.6) Його реєстрація також підтверджена інформацією відділу Держгеокадастру у Великомихайлівському районі Одеської області за № 27-1512-0.13-3355/2-16 від 02.11.2016 року (а.с.43)

Однак згідно наданої інформації відділу Держгеокадастру у Великомихайлівському районі Одеської області за № В- 1349/0-1334/6-16 від 28.10.2016 року в наявних у відділі Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, оренди землі відсутній запис про реєстрацію договору оренди землі між відповідачем ОСОБА_2 та ТОВ «Моноліт» від 01.02.2009 року на земельну ділянку, розташовану на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, загальною площею 4,20 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 10.09.2003 року.

До того ж, згідно акту передачі та прийому земельної ділянки від 01.02.2009 року, відповідач ОСОБА_2 як власник земельної ділянки передав, а орендар ТОВ «Моноліт» в особі директора Катречко М.М. прийняв в платне користування земельну ділянку площею 4,20 га терміном 20 років починаючи з дати державної реєстрації договору оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Разом з цим, 05.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, об'єктом оренди якого є земельна ділянка загальною площею 4,20 га кадастровий номер НОМЕР_1, строк дії вищевказаного договору 20 років.

Згідно Інформаційної довідки № 65431670 від 09.08.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 16, яким являється земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 4,20 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Реєстрація вищевказаного нерухомого майна та договору оренди б/н від 05.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснена 14.07.2016 року державним реєстратором Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції Одеської області Мрачко Раїсою Борисівною за номером 15819393.

Суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу правомірності укладення 05.05.2016 року між відповідачами договору оренди земельної ділянки. Тобто, спірний договір був укладений відповідачами у 2016 році, тоді як предмет договору оренди - земельна ділянка знаходилася у користуванні позивача - орендаря за нерозірваним договором оренди, укладеними 01.02.2009 року, строк дії якого ще не скінчився.

Відповідно до положень ст. ст. 141, 149 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.

Як встановлено судом і підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, у встановленому законом порядку земельна ділянка у попереднього орендаря - ТОВ «Моноліт» не вилучалась, укладений ним у 2009 році договір оренди недійсним не визнавався.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення договору оренди.

Згідно ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Способами захисту прав власника або землекористувача на земельну ділянку є визнання прав, визнання угоди недійсною ( п. «а», п. «в» ч.3 ст.152 ЗК України).

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Вирішуючи питання щодо наявності порушення права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, суд узяв до уваги роз'яснення п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно яким відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Підставами визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А саме, невідповідність змісту правочину ЦК України, акту цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; відсутність у сторони правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності; відсутність вільного волевиявлення або його невідповідність його внутрішній волі; відсутність спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені; порушення прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей батьками (усиновлювачами) при вчиненні правочину.

Під час розгляду справи в суді окрім факту відсутності спливу строку дії раніше укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки також було встановлено, що на час укладення та державної реєстрації нового договору оренди з ОСОБА_3 земельна ділянка перебувала та станом на цей час перебуває в користуванні ТОВ «Моноліт», яким виконуються покладені за договором оренди обов'язки, у тому числі виплачується орендна плата у грошовій і натуральній формі, що підтверджується відповідними відомостями .

Суд першої інстанції не прийняв також до уваги пояснення представника ОСОБА_7 стосовно не підписання договору оренди землі від 01.02.2009 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 не підписував договір оренди землі, позовних вимог про визнання з цих підстав договору оренди землі недійсним по справі також не заявлялося.

Також суд першої інстанції вважав безпідставними доводи представника щодо відсутності запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по договору оренди від 01.02.2009 року виходячи з наступного.

У відповідності до вимог Постанови КМ України від 25.12.1998 року №2073, яка встановлювала Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, чинної на момент укладання договору між ТОВ «Моноліт» та ОСОБА_2, встановлювався наступний порядок державної реєстрації договорів оренди землі:

- для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів перелік документів визначений п.5;

- у договорі оренди мають бути зазначені істотні умови відповідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі». Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених Законом України «Про оренду землі» є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України. (пп.8-9);

- усі подані заявником документи формуються в окрему реєстраційну справу (п.10);

- державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.(п.11);

- факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом уповноваженої посадової особи (п.12);

- після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів (п.13);

- датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. (п.14).

Таким чином ТОВ «Моноліт» були здійснені всі необхідні заходи щодо належної державної реєстрації договору оренди, про що зокрема свідчить реєстраційний номер, підпис та печатка на всіх примірниках договору оренди, в т.ч. на примірнику, який зберігається в архіві відділу Держгеокадастру у Великомихайлівському районі, що підтверджується відповідним листом.

В Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі фіксується вже факт державної реєстрації, тому районний суд дійшов висновку, що відсутність запису в Книзі свідчить лише про неналежне виконання посадовою особою своїх обов'язків, а не про відсутність державної реєстрації і не залежить від волевиявлення сторін цього договору. Тобто, фактом реєстрації договору оренди землі є саме поставлення відповідної позначки на договорі, скріпленої підписом компетентної особи та гербовою печаткою, тоді як запис у відповідній Книзі є формою фіксації реєстрації договору, необхідної для ведення контролю та обліку зареєстрованих договорів оренди.

Вказана позиція суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові ВСУ від 18.12.2013 року у справі № 6-127цс13, в якій зазначено, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого укладення договору оренди земельної ділянки неможливе. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

На підставі вищезазначеного, суд вважав встановленим, що оспорюванним договором оренди від 05.05.2016 року між відповідачами, укладеним під час дії договору оренди від 01.02.2009 року між ТОВ «Моноліт» та ОСОБА_2 без розірвання договору оренди з ТОВ «Моноліт» і без вилучення у нього земельної ділянки, відповідачі порушили його право як землекористувача, тому суд дійшов висновку, що оспорюванний договір оренди укладений з порушеннями вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсними з моменту його укладення.

В частині позовних вимог ТОВ «Моноліт» про скасування рішення про державну реєстрацію спірного договору суд вважав за необхідно відмовити, оскільки Державний реєстратор центру надання адміністративних послуг при Великомихайлівській райдержадміністрації Одеської області бере участь у справі в якості третьої особи, позовних вимог до якого заявлено не було.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно.

Відповідно до ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, зазначеним Законом передбачено скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно і, таке рішення приймається відповідним органом державної влади на підставі рішення суду.

За роз'ясненнями, що викладенні у п.п.8,10 Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відмова у державній реєстрації, ухилення від державної реєстрації, відмови від надання інформації про реєстрацію застосовується лише щодо дій (бездіяльності) органів, які здійснюють таку реєстрацію. Рішення суду про задоволення позову про недійсність правочину є підставою для скасування попередньої реєстрації.

Тому наявність судового рішення про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору оренди землі від 05.05.2016 року є підставою для звернення позивача до відповідного органу про скасування речового права, зареєстрованого на підставі договору оренди, що, відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації права. Тому вимоги позивача про скасування реєстрації речового права оренди ОСОБА_3 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги зводяться до дублювання доводів позову, яким суд надав належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги щодо не підписання договору оренди землі від 1 лютого 2009 року, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 не підписував договір оренди землі, позовних вимог про визнання з цих підстав договору оренди землі недійсним по справі не заявлялося, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи, як в суді першої так і апеляційної інстанції не заявлялось.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Великомихайлівского районного суду Одеської області від 01.12.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева