Справа № 202/444/17
Провадження № 4-с/0202/13/2017
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Голін Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання дій неправомірними та скасування арешту, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 зі скаргою на дії посадових осіб Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

В обгрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначила, що їй на праві власності належить квартира за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, б. 30, кв. 6 та квартира за адресою: АДРЕСА_1. 12.01.2017 року ОСОБА_1 стало відомо, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 на виконанням заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2006 року накладено арешт на все майно, що належить заявнику, після чого виконавчий документ був повернутий стягувачу. У звязку із накладенням арешту на її майно, ОСОБА_1 звернулась до державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту, однак начальником Індустірального відділу ВДВС ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з належного їй майна у зв'язку з тим, що виконавче провадження знищено. Заявник зазначає, що на даний час у нього відсутня заборгованість перед стягувачем, а тому відсутні будь-які правові підстави для перебування належного йому майна під арештом, у зв'язку з чим просить визнати відмову Індустріального відділу ВДВС неправомірною та зняти арешт на усе нерухоме майно заявника, а саме квартири за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, б. 30, кв. 6 та квартири за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання з'явився представник заявника, вимоги викладені у скарзі підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити скаргу.

У судове засідання також з'явився представник заінтересованої особи - Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, який не заперечував проти задоволення скарги.

Представник заінтересованої особи - публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 78009529 від 12.01.2017, сформованою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3. Підставою обтяження є постанова про арешт майна б/н 26.06.2006 року, винесена державним виконавцем ВДВС Індустріального район Цалиним О.С.

Начальником Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області листом від 16.01.2017 року №В/13/84 повідомлено заявнику про те, що в Індустріальному відділі ДВС в 2006 році перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрсиббанк" суми боргу в рамках якого було накладено арешт на все майно заявника, після чого виконавчий документ було повернуто стягувачу, після чого у зв'язку із закінченням строку зберігання виконавче провадження було знищено.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з цим, згідно листа начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 16.01.2017 року, виконавче провадження відносно заявника з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрсиббанк" в рамках якого було накладено арешт знищено.

Статтею 38 ЗУ "Про виконавче провадження" (який був чинним на час накладення арешту на майно заявника) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Положеннями статті 74 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа вільно на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права.

У ч. 1 ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з цим, під час судового розгляду цивільної справи доводи заявника про протиправність відмови Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у зв'язку з тим, що у заявника відсутня заборгованість перед стягувачем - ПАТ "Укрсиббанк" не знайшли свого підтвердження та є необгрунтованими, оскільки у матеріалах цивільної справи відсутні будь-які відомості про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсиббанк" та відмова Індустріального відділу державної виконавчої служби, яку заявник просить визнати протиправною.

Відповідно до положень Розділу VІІ ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" метою розгляду скарги є вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника (сторони виконавчого провадження).

Таким чином, заявляючи вимоги про зняття арешту з усього нерухомого майна, заявник обрав неналежний спосіб захисту, оскільки відповідні вимоги не підлягають розгляду під час судового контролю за виконанням судових рішень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 4, 11, 383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання дій неправомірними та скасування арешту - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Г.В. Бєсєда