Справа № 635/8357/16-ц
Провадження № 2/635/59/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. А-1 загальною площею 61,90 кв.м. житловою площею 44,40 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Бутенкове, вул. Бутенківська, 2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 04 травня 2012 року.

В обґрунтування позову зазначала, що житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Бутенкове, вул. Бутенківська, 2 належить на праві власності її матері ОСОБА_5 та батьку ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 лютого 1968 року, в погосподарській книзі на зазначене домоволодіння, його головою значиться ОСОБА_5 У спірному будинку проживали та були зареєстровані батькі позивача. 13 березня 2011 року помер ОСОБА_6, оскільки на момент його смерті в будинку проживала ОСОБА_5, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. Після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_5 переїхала проживати до позивача в с. Ленінське Красногвардійського району Автономної Республіки Крим на постійне місце проживання, де проживала та була зареєстрована до дня смерті 04 травня 2012 року. Після смерті матері позивач, будучи спадкоємцем першої черги, намагалася оформити свої спадкові права, однак у нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку не був зареєстрований в БТІ. Позивач зазначає, що весь час постійно користувалась та фактично володіла спадковим майном, проводила поточний ремонт та сплачувала комунальні послуги, таким чином спадщину після смерті матері фактично прийняла.

Представник позивача ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, суду надана заява за підписом сільського голови ОСОБА_8 про розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

27 лютого 1968 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в с. Бутенки ОСОБА_4 сільської ради, який посвідчений 27 лютого 1968 року виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області.

Рішенням ХХІ сесії VІ скликання ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області від 24 травня 2012 року «Про присвоєння поштової адреси домоволодінню в с. Бутенкове гр. ОСОБА_5І.» зазначеному домоволодінню присвоєно поштову адресу: Харківська область, Харківський район, с. Бутенкове, вул. Бутенківська, 2.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди до набрання Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чинності, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Як вбачається з довідки ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області №1618 від 02 грудня 2016 року, згідно записів погосподарської книги на будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Бутенкове (особовий рахйнок 1171-03) значиться ОСОБА_5, за домогосподарством закріплена земельна ділянка площею 0,25 га.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 набула право власності на житловий будинок №2 по вул. Бутенківській в с. Бутенкове Харківського району Харківської області на підставі договору купівлі-продажу.

Разом з тим, на момент придбання вищевказаного будинку у власність, ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, а тому вони разом, як подружжя, набули право власності на спірний будинок та є єдиними його власниками.

13 березня 2011 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №304828 від 14 березня 2011 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку №2 по вул. бутенківській в с. Бутенкове Харківського району Харківської області.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема з довідки ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області №1619 від 02 грудня 2016 року, на момент смерті спадкодавця разом з ним у спірному будинку проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_5

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 після смерті чоловіка фактично спадщину прийняла, а тому є єдиним власником спірного будинку.

04 травня 2012 року ОСОБА_5 померла у с. Ленінське Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АП №239161 від 07 травня 2012 року.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 на день її смерті проживала разом донькою позивачем по справі ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії ІІ-УР №473619 від 26 травня 1960 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ №486652 від 11 березня 1979 року) за місцем проживання та реєстрації останньої, за адресою: Автономна Республіка Крим, Красногвардійський район, с. Ленінське, вул. Київська, 21, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Ленінської сілської ради Красногвардійського району Автономної Республіки Крим №12/641 від 10 грудня 2012 року. Крім того, позивач з моменту смерті спадкодавця утримує спірний будинок, проводить поточний ремонт та сплачує комунальні послуги.

Таким чином судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 її донька ОСОБА_3 прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 в ході судового розгляду не встановлено, що підтверджується листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №208/01-16 від 27 січня 2017 року.

Крім того, судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Краногвардійського району нотаріального округу Автономної Республіки Крим ОСОБА_10 від 05 вересня 2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю реєстрації договору купівлі-продажу спірного житлового будинку.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При таких обставинах, суд вважає можливим визнати право власності за позивачем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Бутенкове, вул. Бутенківська, 2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, померлої 04 травня 2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 61,90 кв.м. житловою площею 44,40 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами сараєм літ. «Б», вбиральнею літ. «В», навісом літ. «Г», сараєм літ. «Д», сараєм літ. «Е», сараєм літ. «Ж», гаражем літ. «З», сараєм літ. «И», погребом літ. «Л» та свердловиною літ. «К», розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Бутенкове, вул. Бутенківська, 2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, померлої 04 травня 2012 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: