Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарях Івашко О.Л., Сиченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 13.04.2016 року сусід по будинку знизу - ОСОБА_2 , почепив на його вхідні двері листівку наступного змісту: «Шановний сусіде!!!!!!! Повідомляю, що відповідно до ст.. 9 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в житлових будинках в будні з 22.00 до 08.00 голосно співати і кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, а з 21.00 до 08.00 забороняється проводити ремонтні роботи, що супроводжуються шумом. У святкові та вихідні дні таки роботи взагалі проводити заборонено. Вами регулярно порушуються вимоги вказаного вище нормативно-правового акту. У разі повторного порушення вимог вказаного вище нормативно-правового акта, буду змушений викликати патруль поліції, вимагати притягнення Вас до адміністративної відповідальності, та в подальшому буду звертатися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди з покладенням на Вас витрат на правову допомогу. Переконливо прошу Вас дотримуватися правил добросусідства та не порушувати законні права та інтереси Ваших сусідів». Після того, почав дзвонити у двері сусідам з третього поверху та кричати, що позивач порушує тишу вночі, слухає голосно музику, виконує ремонтні роботи вночі та заважає йому жити при цьому передав, щоб позивачу повідомили про зміст даної записки. Сусіди з квартир 22,23,16 вийшли вранці у коридор, прочитали дане «посилання» та повідомили позивача про його зміст, оскільки його вдома у той час не було. Крім цього, 14.04.2016 року о 23 годині відповідач разом із нарядом поліції, який він викликав, подзвонили у двері позивачу, після чого почав кричати на відповідача, ображати, поширювати та нав»язувати працівникам поліції, що нібито позивач порушує нічний спокій мешканців, при цьому голосно говорив та погрожував відібрати у позивача квартиру. На запитання співробітників поліції у відповідача чи є докази у нього порушення спокою ОСОБА_1 у нічний час, ОСОБА_2 відповів, що свідком цього є, але не вказав хто. Пізніше він написав заяву дільничному нашого району, то вказав на свідка ОСОБА_4, яка є головою житлового кооперативу та не проживає в даному будинку. Сусіди із квартир 16,22,23 стали свідками розповсюдження відповідачем неправдивої інформації про позивача. 25.04.2016 року відповідач знову викликав поліцію о 23.30 годині і звинувачував ОСОБА_1 в порушенні спокою в нічний час у вихідні дні, хоча звинувачений у цей час з п»ятниці по понеділок завжди перебував на дачі. Причому відповідач у весь цей період вночі стукав по батареї опалення, щоб привернути увагу сусідів. Позивач звинувачувався у тому, що по ночам робив ремонт в квартирі, перетягував по кімнаті меблі, стукав в підлогу та працював перфоратором, хоча останній ремонт робив 10 років назад і не вночі. Всі ці дійства в присутності поліції супроводжувалися криками і скандалами. Така послідовність у діях і настирливість вказує на добре організований шантаж і дискредитацію позивача. Інформацію, викладена в даному попереджувальному «листі», доведена відповідачем співробітникам поліції так голосно, що чули її всі вільні та невільні свідки цієї події є недостовірною, наклепницькою, образливою, принизливою та такою, що ображає честь, гідність, репутацію ОСОБА_1 як порядної людини та законослухняного громадянина і є не чим іншим, як зведенням із ним рахунків головою правління кооперативу - ОСОБА_4 через те, що він веде просвітницьку роботу серед членів житлового кооперативу, доводить до відома мешканців будинку інформацію про правильність та законність нарахування тарифів за житлово-комунальні послуги, подає в органи Національної поліції відповідні заяви про зловживання з боку посадових осіб кооперативу. Вважає, що метою розповсюдження такої недостовірної інформації є «закрити рота» позивачу, залякати, посіяти серед інших сусідів впевненість, що позивач людина непорядна та не зовсім адекватна, яка нібито ігнорує права та інтереси інших осіб і як наслідок, не заслуговує на довіру та повагу сусідів та мешканців будинку. Також позивач не може змиритися із думкою, що неправдива інформація, яка поширюється відповідачем, підриває його авторитет серед мешканців будинку, принижує честь, гідність, репутацію позивача, як законослухняної та порядної людини. Він змушений витрачати особистий час і докладати додаткових зусиль на спростування зазначених відомостей, що спричинило суттєві зміни у житті позивача, останній оцінює моральні і фізичні (лікування) збитки в розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять суд зобов»язати ОСОБА_2 спростувати відомості, поширені ним на паперовому носії, прикріпленому до дверей квартири № 20, в якій проживає ОСОБА_1, шляхом прикріплення до дверей квартири позивача паперового носія, де вказати, що ОСОБА_1 не порушує спокій і тишу громадян у нічний час, не кричить та не співає, не вмикає звуковідтворювальні пристрої, не робить ремонтні роботи у квартирі, при чому зазначити, що попередня інформація про позивача була неправдивою. Також просить стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. моральної шкоди.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли письмові заперечення відповідно до яких просить суд відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що 14.04.2016 року відповідач почепив на його вхідні двері листівку певного змісту, при цьому жодного належного та допустимого доказу в розумінні положень ЦПК України про те що це зробив саме відповідач не надав. Позивач стверджує, що вказана листівка адресована власне йому, проте із її змісту не зрозуміло кому вона адресована. В останній не згадано жодним чином ні прізвища, ні імені, ні по-батькові позивача. Подібні листівки регулярно з»являються у їхньому будинку. Також позивач стверджує, що листівка була розміщена на його вхідних дверях, що вона порушує його особисте немайнове право - право на повагу до його честі та гідності, проте не вказує яким чином викладена у листівці інформація порушує його право, проте жодного доказу не підтвердження цієї обставини він не надав. Крім цього, позивач стверджує те, що тишу у нічний час він не порушує. Позивач регулярно порушує Правила користування приміщеннями житлових будинків, доказом чого є той факт, що в ніч з 24 на 25 квітня 2016 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення тиші. Також слід зазначити, що позивач є людиною неврівноваженою, конфліктною. Він постійно всіх звинувачує, стверджує, що я підкупив поліцію, постійно посилається на голову нашого ЖБК, що нібито вона мене підіслала щоб його шантажувати. Про протилежне свідчить лист підписаний головою правління ЖБК та членами правління, якими заперечується надумані позивачем твердження та надається характеристика позивача як людини постійно всім незадоволеної, людини, яка постійно конфліктує з оточуючими, людини з соціопатичними схильностями.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, позивач та відповідач є сусідами по будинку. 13.04.2016 року позивач виявив листівку наступного змісту: «Шановний сусіде!!!!!!! Повідомляю, що відповідно до ст. 9 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в житлових будинках в будні з 22.00 до 08.00 голосно співати і кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, а з 21.00 до 08.00 забороняється проводити ремонтні роботи, що супроводжуються шумом. У святкові та вихідні дні таки роботи взагалі проводити заборонено. Вами регулярно порушуються вимоги вказаного вище нормативно-правового акту. У разі повторного порушення вимог вказаного вище нормативно-правового акта, буду змушений викликати патруль поліції, вимагати притягнення Вас до адміністративної відповідальності, та в подальшому буду звертатися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди з покладенням на Вас витрат на правову допомогу. Переконливо прошу Вас дотримуватися правил добросусідства та не порушувати законні права та інтереси Ваших сусідів».

Вказану інформацію позивач вважає негативною та такою, що порочить його честь, гідність та репутацію.

За приписами ст.277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом даного правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особо, яка поширила інформацію.

Ч.6 ст.277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Ст.60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У відповідності до роз'яснень, викладених у абз.5 і 6 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У своїх роз'ясненнях, викладених у абз.2 і 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", Пленум Верховного Суду України зазначив, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме іноформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Всупереч вищевказаним положенням, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 є автором спірного листа

Крім того, позивачем не зазначено та не надано доказів на підтвердження того, що саме відповідачем ОСОБА_2 було поширено недостовірну інформацію. Що поширена інформація стосується саме ОСОБА_1 та поширення інформації порушує особисті немайнові права позивача.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач будь-яким чином порушив честь, гідність та репутацію позивача.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не бачили та конкретно не знають хто саме повісив спірний лист з інформацією, яку позивач вважає недостовірною, а тому суд не приймає до уваги покази даних свідків.

Слід також вказати, що відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Аналізуючи вказані законодавчі норми, суд приходить до висновку про неможливість задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди без встановлення необхідних фактів та обставин, а саме наявність моральної шкоди, протиправна поведінка заподіювача, докази, на підставі яких можна зробити такі висновки, та причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями та шкодою.

ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження завдання йому відповідачем моральної шкоди, не надано обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди, відповідного розрахунку чи будь-яких інших об'єктивних підстав для визначення розміру моральної шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 20, 201, 270, 275, 277, 297, 299 Цивільного кодексу України,постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1, постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Яровенко