У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2017 року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 жовтня 2010 року у справі № 1525/10, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 жовтня 2010 року у справі № 1525/10 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ТОВ «Оргтехбуд» про стягнення заборгованості за договором кредиту № 830/27/14-4/12/8-264 від 19 серпня 2008 року.

Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2010 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення у справі № 1525/10 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ТОВ «Оргтехбуд» про стягнення заборгованості. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Отже, Закон України «Про третейські суди» містить заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Представник заявника в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, вимоги підтримує повністю, просить скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1525/10.

Представник заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, в яких просив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 жовтня 2010 року по справі № 1525/10 відмовити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, а також матеріали справи Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків №1525/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що є правонаступником за всіма правами та обов'язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про стягнення заборгованості за договором кредиту, приходить до наступного.

28 жовтня 2010 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що є правонаступником за всіма правами та обов'язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про стягнення заборгованості за договором кредиту, відповідно до якого з ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» було стягнуто як із солідарних боржників на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - 601 352,79 гривні, 79 копійок заборгованості та 6 413,53 гривень, 53 копійки витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Судом встановлено, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено на підставі укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 договору кредиту № 830/27/14-4/12/8-264, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 64393,00 доларів США 00 центів, зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною, на умовах, визначених цим договором; додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору кредиту № 830/27/14-4/12/8-264 від 19 серпня 2008 року, укладеної 15 липня 2009 року; договору поруки № 830/27/14-4/48/8-220 від 19 серпня 2008 року; додаткової угоди до договору поруки № 830/27/14-4/48/8-220 від 19 серпня 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Законом України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» було доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Вказаний Закон набрав законної чинності 12 березня 2011 року.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15 від 20 травня 2015 року визначено, що «Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. На час укладання кредитного договору (15 листопада 2011 року) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на наведене суди дійшли правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі від 15 листопада 2011 року між фізичною особою (споживачем) і банком було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним».

Крім того, у правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, визначено, що відповідно до статті 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону. Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів. Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Статтею 360-7 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

За вказаних обставин, суд вважає, що вищезазначені правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, підлягають застосуванню в межах розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки за вимог п.1 ч.2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 жовтня 2010 року у справі № 1525/10 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 5, 6, 12 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону країни «Про захист прав споживачів», ст.ст. 2, 17, 210, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 жовтня 2010 року у справі № 1525/10 - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 жовтня 2010 року у справі № 1525/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що є правонаступником за всіма правами та обов'язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: