Справа № 316/2565/14-ц
Провадження № 6/316/8/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар подання заступника начальника Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1, про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду вищевказаним поданням, в якому просить дозволити примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання, просив суд його задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, надав до суду письмові заперечення на подання (а.с.184-186)

Вислухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державного виконавця наділено правом під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області перебуває зведене виконавче провадження № 45432460 від 12.09.2016 року з примусового виконання виконавчих документів про стягнення на користь стягувачів фізичних та юридичних осіб з ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 1 505 129,22 грн. (а.с.148-158).

В добровільному порядку боржником рішення не виконано.

11.11.2014 року в результаті вжитих державним виконавцем заходів описано належне боржникові майно, а саме: трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Державним виконавцем готується пакет документів, щодо реалізації описаного майна боржника. При підготовці документів у виконавця виникла необхідність перевірки майнового стану боржника, за адресою: АДРЕСА_3.

Державним виконавцем двічі здійснювалися виходи за адресою: АДРЕСА_4, але перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим, оскільки двері були зачинені, про що складено державним виконавцем відповідні акти (а.с.159,160).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

У поданні державний виконавець обґрунтовує своє клопотання лише трьома складовими: наявністю статусу боржника у ОСОБА_2 у виконавчому провадженні, непогашенням ним боргу в добровільному порядку та його ухиленням від надання державному виконавцю доступу до свого житла з метою перевірки майнового стану боржника.

Однак, суд наголошує, що вказані перші дві складові самі по собі не можуть бути підставою для задоволення подання про примусове проникнення до житла боржника.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В момент звернення виконавця до суду з поданням, факт ухилення боржника від надання державному виконавцю доступу до свого житла з метою перевірки майнового стану боржника, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про таке ухилення боржника може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема обовязку допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Натомість під час судового розгляду вказані обставини доведено не було, оскільки жодного разу під час виходу державного виконавця на адресу проживання боржника, останнього виявлено не було, державний виконавець з ним не спілкувався, матеріали справи не містять ні доказів сповіщення боржника про проведення виконавчих дій, ні доказів що свідчили про обізнаність боржника про необхідність своєчасно з'являтися на вимогу державного виконавця.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що боржник взагалі проживає за адресою, за якою здійснював вихід державний виконавець.

З огляду на викладене, суд прийшов до переконання, що подання не підлягає задоволенню оскільки воно не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання заступника начальника Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1, про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М. В. Капустинський