Провадження № 22-ц/780/1364/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 11.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Савченка С.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 28.12.2010 між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 130 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначав, що відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі, а відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30.09.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 28 634 грн. 52 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом - 12612 грн. 18 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 14182 грн. 60 коп.; штрафи : 500 грн. (фіксована частина), 1339 грн. 74 коп. (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у сумі 286 грн. 35 коп.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року позов було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - заборгованість за кредитним договором від 28.12.2010 у розмірі 28 634 грн. 52 коп. а також судовий збір в сумі 286 грн. 35 коп.

Ухвалою суду від 05 грудня 2016 року у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог правочину на оформлення та відкриття кредитної картки, не надано доказів про відкритий картковий рахунок у відповідача та номер карткового рахунку; про отримання кредитної картки; про повноваження особи що укладала від імені банку договір, про ознайомлення саме з цими Правилами надання банківських послуг, про що не йдеться у анкеті, розрахунок боргу не вірний, тому вважає позов недоведеним за відсутності належних та допустимих доказів, тому просить заочне рішення суду від 22.01.2015 року скасувати і прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором і набуття у зв'язку з цим позивачем права стягнути заборгованість за кредитом, нарахованих процентів та штрафу відповідно до умов кредитного договору.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Судом встановлено, що 28.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Gold», із зазначенням бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою в розмірі 15 000 грн., що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.12.2010 року та Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду від 28.12.2010 року (а. с. 8 -9).

Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.12.2010, відповідач ОСОБА_2 своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зі змісту Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду від 28.12.2010, підписаної позивачем, він був ознайомлений з умовами кредитування, при цьому базова процентна ставка в місяць становить 3,0%, тобто 36% річних (а. с. 9).

Судом встановлено, що відповідачу фактично було надано кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 2-4).

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач не виконував належним чином свої обов'язки за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 30.09.2014 року за відповідачем ОСОБА_2 рахується заборгованості за кредитом - 12612 грн. 18 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14182 грн. 60 коп., штрафи : 500 грн. (фіксована частина), 1339 грн. 74 коп. (процентна складова) (а.с.6-7).

За таких обставин встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений при його укладенні, підписав його, отримав кредитні кошти, однак не виконував належним чином свої зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 28634,52 грн.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог спростовуються матеріалами справи, оскільки з довідки про рух грошових коштів по кредитній картці за договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, сплачував проценти, при цьому дії банку не оскаржував (а.с.136-141).

Заперечуючи проти розрахунку заборгованості, відповідач своїх розрахунків не надав, належних доказів про те, що розрахунок банку невірний також не надав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача кредитної заборгованості є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :