Справа №705/1150/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4000 грн. на місяць, посилаючись на те, що 16.11.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського МРУЮ Черкаської області, актовий запис № 764. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В позові позивач вказує, що 31.10.2012 року шлюб між ними було розірвано. В позові зазначено, що на даний час син ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. До 2017 року позивач не зверталась із заявою про стягнення аліментів, так як її доходів повністю вистачало на прожиття та утримання сина. Однак, з 2016 року весь дохід позивача витрачається на лікування сина та оплату найманого житла. Позивач вказує, що згідно Консультаційного заключення медичного центру Омеда, м. Вінниця, від 09.07.2016 року, ОСОБА_4 встановлено діагноз: сколіотична постава та плоскостопість 1 ст. та дифузний зоб 1 ст. Відповідно було призначено лікування. Позивач в позові вказує, що за період від дати розлучення і до цього часу відповідач матеріальної допомоги на дитину не надавав, незважаючи на неодноразові звернення позивача. Позивач також в позові зазначила, що відповідач неофіційно працює на підприємстві в місті Умані, де отримує нерегулярний і мінливий дохід в розмір 10000-12000 грн., який повністю витрачає на свої потреби. Інших дітей, крім сина ОСОБА_5, а також непрацездатних батьків, відповідач немає, аліментів нікому не платить, тому просила суд стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 4000 гривень щомісяця.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні просила задовольнити її позов, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. При цьому, вона пояснила, що після розлучення відповідач за власною ініціативою жодного разу не надавав кошти на утримання сина. Коли вона до нього зверталася за допомогою, то іноді ( ця допомога не має систематичного характеру) він купував одяг ( курточку, штани) у березні лютому 2017 року, вона йому давала квитанції за харчування дитини в школі і він проплатив, та в кінці першого класу купив дитині кросівки та сандалики. Також вона пояснила, що в даний час дитина хворіє, що підтверджується відповідними довідками і тому потрібні кошти на придбання ліків та проведення масажу. Вона з цього приводу зверталася до відповідача, однак він її відмовив посилаючись на відсутність коштів. В судовому засіданні позивач наполягала на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки вона спілкується із його спільними знайомими і від них їй відомо, що ОСОБА_3 надає послуги по ремонту та встановленню систем опалення, водопостачання та водовідведення. Будь-яких доказів на підтвердження обставин з приводу працевлаштування відповідача та його щомісячних заробітків, на які позивач посилалася в суді та в позовній заяві, - вона до суду не надала та не ставила питання про їх витребування.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав частково та надав заперечення на позовну заяву ОСОБА_2. В судовому засіданні він пояснив, що він офіційно ніде не працевлаштований, іноді надає послуги по будівельних роботах (опалення, водопостачання та водовідведення), однак ці заробітки не мають постійного характеру. Він також пояснив, що після розлучення добровільно систематично коштів на утримання сина не надавав, однак при зверненні ОСОБА_2 до нього, він купував одяг та взуття для сина, проводив оплату за дитячий садок по квитанціях, подарував сину ноутбук та телефон. Відповідач в своїх поясненнях в суді зазначив, що колишня дружина не надає можливості, ні йому, ні його родичам спілкуватися з його сином, тому добровільно коштів він її не надає і до вирішення відповідного питання надавати не буде. Також він пояснив, що у нього на утриманні є батько-інвалід, якому він кожний день купує ліки, однак проживає він окремо від нього. Відповідач в судовому засіданні визнав, що син після розлучення залишився проживати з мамою і знаходиться на її утриманні. Будь-яких доказів на підтвердження обставин, на які відповідач посилався в суді та в запереченні на позов, - він до суду не надав та не ставив питання про їх витребування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2007 року, від даного шлюбу мають сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що син ОСОБА_5 проживає разом з позивачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Суду позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що відповідач ОСОБА_3 має нерегулярний дохід, працює на підприємстві в м. Умані та отримує нерегулярний і мінливий дохід в розмір 10000-12000 грн. на місяць, інші особи щодо яких він має аліментні зобовязання відсутні.

На підтвердження стану здоровя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додані консультативний висновок спеціаліста-дитячого ортопеда від 09.07.2016 року, консультативне заключення медичного центру «Омеда» та довідку від 06.03.2017 року ( а.с. 7,8,10).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України.

Таким чином, з огляду на вік та стан здоровя дитини, прожитковий мінімум для неї, обовязок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідача повноліття.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дитини. Суд вбачає підстави до часткового задоволення позову в розмірі 1/3 частин всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, так як добровільно відповідач коштів на утримання дитини не дає.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а якщо при зверненні позивач був звільнений від сплати судового збору, то судові витрати стягуються на користь держави. Тому, з урахуванням предмету та підстав позову, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180,181,182, 184 СК України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 130, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2017 року до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Мазуренко