Справа № 648/246/17
Провадження № 4-с/648/5/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Рибас А.В.

секретаря Кравченко В.Ю.

заінтересована особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес Банк» на дії державного виконавця, заінтересована особа: головний державний виконавець Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Коваль Ю.В. (далі державний виконавець) посилаючись на те, що на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року у справі №648/85/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес Банк» кредитної заборгованості в сумі 16157 грн. 69 коп., видано виконавчий лист. 08 червня 2016 року на адресу виконавчої служби направлено заяву про примусове виконання рішення суду. 10 січня 2017 року заявник отримав постанову державного виконавця від 30.11.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення. Вважає дії державного виконавця протиправними, оскільки останнім не виконані вимоги ст.ст.1, 11, 12, 31, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 21 квітня 1999 року), у звязку з чим, порушені права стягувача. Просив визнати дії виконавця незаконними, скасувати постанову про повернення виконавчого документу, зобовязати вчинити дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Державний виконавець доводи викладені у скарзі не визнала в повному обсязі, пояснила, що під час примусового виконання рішення нею забезпечено виконання усіх вимог чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши доводи заявника та надані у судове засідання матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2015 року, з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес Банк» стягнуто 16157 грн. 69 коп. За даним рішенням 05 березня 2015 року видано виконавчий лист.

08 червня 2016 року ПАТ «Брокбізнес Банк» звернувся до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області із заявою про прийняття виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження. 14 червня 2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №51630213 (при цьому в постанові невірно зазначено дату видачі виконавчого листа) та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду у семиденний термін. Проте рішення суду боржником добровільно не виконано.

Згідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 21 квітня 1999 року, далі Закон) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.11, п.10 ч.3 ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту ч.8 ст.52 Закону вбачається, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 14 червня 2016 року державним виконавцем направлений запит до територіального сервісного центру, 22.08.2016 року направлено запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, 04.10.2016 року за наслідками перевірки з виходом на місце складено акт про відсутність майна та 30 листопада 2016 року направлено запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Із відповідей, які надійшли до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з Державної податкової служби та Пенсійного фонду України вбачається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія та номер паспорта, зазначені у запиті, та прізвище і імя не відповідають інформації, яка міститься в ДРФО, а також що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати. Крім того, одержана інформація, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані та нерухоме майно відсутнє.

При цьому, державним виконавцем запити, внаслідок яких одержано інформацію, спрямовано у день відкриття провадження та у день прийняття рішення про повернення виконавчого листа, заходів до усунення розбіжностей, які мали місце при формуванні запитів від 22.08.2016 року, не вжито.

У подальшому перевірка щодо виявлення рахунків, нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав державним виконавцем, відповідно до вимог ч.8 ст.52 Закону не здійснювалась.

30 листопада 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, повернення виконавчого документа стягувачу з зазначених в спірній постанові підстав можливо лише у разі вжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів примусового виконання судового рішення.

Разом з тим, з досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження №51630213 не вбачається, що державним виконавцем під час примусового виконання вказаного рішення суду було здійснено всіх заходів щодо виявлення майна боржника, чим порушено права стягувача.

За таких обставин, оскаржувана постанова, про повернення виконавчого документа стягувачу, винесена передчасно, а тому її слід визнати незаконною.

Що стосується вимог заявника про зобов'язання державного виконавця вжити заходів, щодо забезпечення виконання судового рішення, то, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом оскарження в даній справі є постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа від 30 листопада 2016 року, про незаконність якої зазначено вище.

Відновлення прав стягувача забезпечено визнанням цієї постанови незаконною.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду; про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову.

Відповідно до розяснення Вищого спеціалізованого суду України, викладеного у Постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 386-387, 389 ЦПК України, ст.ст. 6,1 1, 20, 30, 40, 47 Закону України «Про виконавче провадження»,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_1 щодо своєчасного та повного вчинення виконавчих дій при примусовому виконанні рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року у справі №648/85/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес Банк» кредитної заборгованості в сумі 16157 грн. 69 коп., неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_1 № 51630213 від 30 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В решті скарги відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику та до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Розяснити, що відповідно до ст.389 ЦПК України, про виконання ухвали Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зобовязаний повідомити суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги в пяти денний строк з дня проголошення ухвали, а учасниками судового розгляду, які не були присутні при оголошенні ухвали, в пяти денний термін з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Рибас А.В.