Справа № 703/2-503/2006
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.,

суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.

з участю секретаря: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі - ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 03 травня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернулась до Виноградівського районного суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позовну вимогу обґрунтовано тим, що 28.06.2005 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме будинок №58 по вул. Партизанська в с. В.Комяти, Виноградівського району та сертифікат на право на земельну ділянку площею 0,71 га, що перебуває в колективній власності КСГП ім. Ватутіна. На випадок своєї смерті померлий залишив заповіт на її імя. На день смерті в спадковому будинку вона проживала, а тому спадщину за померлим прийняла відповідно до ст. 1268 ЦК України. Однак, спадщину оформити не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Посилаючись на викладене просила суд: визнати за нею право власності на житловий будинок №58 по вул. Партизанська в с. В.Комяти, Виноградівського району; визнати за нею прав на сертифікат на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСГП ім. Ватутіна розміром 0,71 га..

Рішенням Виноградівського районного суду від 03 травня 2006 року, задоволено позовну вимогу.

На дане рішення, особа, яка не брала участь у справі - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що вона ОСОБА_1 не брала участі у справі, однак суд вирішив питання про її права та обовязки. Вона була дружиною ОСОБА_4, має право на обовязкову частку, спадщину за ним прийняла та від неї не відмовлялась. Крім того, спірний будинок побудовано під час їхнього шлюбу, тобто є спільною сумісною власністю подружжя. Суд визнавши ОСОБА_2 одноосібним власником будинку грубо порушив її права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 28.06.2005 р. помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що буде належати йому за законом заповів своїй дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно будівельного паспорту ОСОБА_5 є забудовником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою с. В.Комяти, вул. Партизанська, 58 (а.с.5-7).

З технічного паспорту на вказаний будинок вбачається, що такий збудовано в 1976 році, у той період, коли державна реєстрація не вимагалася (а.с.10).

Згідно довідки ВК Великокомятської сільської ради №4027 від 23.12.2005 року житловий будинок в с. В.Комяти по вул. Партизанській, 58 зареєстровано за ОСОБА_4 згідно записів у погосподарській книзі (а.с.15).

Крім того, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП ім. Ватутіна розміром 0,71 га (а.с.18).

Задовольняючи позову суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого предявити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Предявляючи даний позов, ОСОБА_2 в якості відповідача зазначила ОСОБА_3. В процесі розгляду справи, в порядку ст. 33 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача чи залучення до справи співвідповідача.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що дружиною померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33).

Як слідує з довідки Управління ПФУ в Виноградівському районі №4393/03 від 29.08.2016 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, с. В.Комяти, вул. Партизанська, 58, отримує пенсію з 15.07.1992 року (а.с.34). Тобто на момент смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_6 була непрацездатною, а відтак мала право на обовязкову частку в спадковому майні (ст. 1241 ЦК України).

Відповідно до довідки Великокомятівської сільської ради за №1258 від 29.08.2016 року на день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала дружина ОСОБА_1 (а.с.35), що свідчить про прийняття останньою обовязкової частки у спадщині в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Також колегія суддів констатує, що спірний будинок побудовано в 1976 році, тобто в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а тому такий вважається спільним майном подружжя відповідно до ст. 22 КпШС України.

Тобто, по даній справі ОСОБА_1 обовязково повинна бути залучена у якості відповідача. Разом з тим, відповідачем по справі вказано ОСОБА_3, тобто іншу особу, позаяк імена «Марія» та «Марта» є абсолютно різними.

Вказане свідчить про те, що даний позов предявлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

При цьому в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів в порядку ст. 33 ЦПК України, а відтак виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 307 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та ухвалити по даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір у розмірі 785,40 грн., понесений останньою за подачу апеляційної скарги.

А звідси, керуючись статтями 10, 60, 212, 303, 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,

рішив:

апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі - ОСОБА_1, задоволити.

Рішення Виноградівського районного суду від 03 травня 2006 року, скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 785,40 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді