Справа № 347/1367/16
Провадження № 22-ц/779/197/2017
Головуючий у 1 інстанції Бельмега М.В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання рішення недійсним та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право власності, державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності на 1/2 частку в майні колгоспного двору .

ОСОБА_2 на дану ухвалу подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про набрання законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2016 року у справі № 347/2215/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради про скасування свідоцтва про право власності, державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності на 1/2 частку в майні колгоспного двору, у позові відмовлено.

Разом з тим, роз'яснивши право позивача на подачу заяви про залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4 як стягувача у виконавчому провадженні, права якого можуть бути порушені внаслідок розгляду справи, в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Вважає, що в разі, якщо позивач не дає згоди на залучення іншої особи як співвідповідача, суд може залучати таку особу за власною ініціативою.

Крім того, суд не надав можливості скористатися правом подати клопотання про залучення співвідповідача у зв'язку із закриттям провадження на стадії допиту свідків та пояснення сторін.

Апелянт також зазначає, що якщо позивач не згідний на заміну неналежного відповідача іншою особою чи залучення у справі відповідачів, то суд має розглядати справу за первісно заявленим позовом та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог, а не залучати при цьому іншу особу як співвідповідача чи залучати до справи належного відповідача за власною ініціативою, оскільки така ініціатива суду суперечитиме ч. 4 ст. 10 та ч. 3 ст. 11 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Третя особа ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Відповідач в судове засідання не з»явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 11 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення Вербовецької сільської ради від 16.03.1998 року №17, яке зареєстровано 20.08.2001 року Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації зареєстрованим номером 300, скасування державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Вербовецької сільської ради від 22 червня 1994 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за 08№2/000027, про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частки в майні колгоспного двору - житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-4).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 28).

06.12.2016 року третьою особою ОСОБА_4 до суду першої інстанції було подано заяву про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. При цьому, суд зіслався на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2016 року у справі №347/2215/15, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради про скасування свідоцтва про право власності, державного акту на право приватної власності землю та визнання права власності на 1/2 частку в майні колгоспного двору - житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням вимог процесуального закону.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, для застосування передбаченої пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року №6-342цс15).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами по справі, Апеляційним судом Івано-Франківської області 10 червня 2016 року переглянуто справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради про скасування свідоцтва про право власності, державного акту на право приватної власності землю та визнання права власності на 1/2 частку в майні колгоспного двору - житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_4.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради про скасування свідоцтва про право власності, державного акту на право приватної власності землю та визнання права власності на 1/2 частку в майні колгоспного двору - житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (справа №347/2215/15, провадження № 22-ц/779/993/2016).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зіслався на те, що місцевим судом у порушення положень ст..ст.11,33 ЦПК України не було роз'яснено позивачеві його право на подачу заяви про залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4 як стягувача у виконавчому провадженні, при виконанні якого проведено опис та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3

Тобто ОСОБА_4 не був стороною спору у наведеній справі, тому суд відмовив в позові в силу відсутності повноважень апеляційної інстанції на залучення сторони спору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду із позовом 11 серпня 2016 року, після скасування рішення суду за її позовом з процесуальних підстав, позивач ОСОБА_2 заклала позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_3, Вербовецької сільської ради про скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення Вербовецької сільської ради від 16.03.1998 року №17, яке зареєстровано 20.08.2001 року Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації зареєстрованим номером 300, скасування державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Вербовецької сільської ради від 22 червня 1994 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за 08№2/000027, визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частки в майні колгоспного двору - житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, у даному позові ОСОБА_2 вказала ОСОБА_4 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

З огляду на суб'єктний склад спору, висновок суду щодо його тотожності справі №22-ц/779/993/2016 є помилковим.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2016 року скасувати , а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Пнівчук О.В.