АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/855/17 Справа № 183/4323/15 Головуючий у 1 й інстанції - Майна Г. Є. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Номовосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування будинком, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторонам належить по 1/2 будинку №4 по вулиці Вокзальній в селі Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області і з метою уникнення спорів та конфліктів з ОСОБА_3 йому необхідно визначити порядок користування вказаного нерухомого майна.

У зв'язку з чим, із врахуванням всіх уточнень, ОСОБА_2 проси суд визначити порядок спірним домоволодінням у відповідності до запропонованого експертом висновком за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року, яке набрало законної сили 20 липня 2015 року, житловий будинок НОМЕР_1 (загальною площею 40,4 м2, житловою площею 22,44 м2) з надвірними побудовами, розташований на АДРЕСА_1 визнаний спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_3 і ОСОБА_4, за кожним окремо, право власності по 1/2 частині житлового будинку НОМЕР_1 (загальною площею 40,4 м2, житловою площею 22,44 м2) з надвірними побудовами, розташованого по АДРЕСА_1

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з висновком № 5597/5598/5599-15 судової будівельно-технічної експертизи, складеному 03 березня 2016 року експертом Дніпропетровського НДІСЕ ОСОБА_5 визначити варіанти порядку користування вказаним домоволодінням технічно можливо з незначним відступом від ідеальних часток по 1/2 частки домоволодіння, зокрема:

- І співвласнику (1/2 частина) - виділяється приміщення (кв. № 1) - на додатку зафарбовано жовтим кольором: - в житловому будинку літ.А-1: 1-5 (16,2 м2); в прибудові літ.а-1: 1/2 1-1 (7,9 м2) - в загальному користуванні співвласників, обладнати під кухню; надвірні будівлі та споруди: 1/2 тамбура літ. а1 -1, 1/2 вбиральні літ. Е-1, 1/2 колодязя №1, 1/2 ворота з хвірткою № 2, 1/2 огорожі № 3, 1/2 тротуару І; ринкова вартість приміщень (кв. №1) з надвірними будовами та спорудами, І співвласника, 1/2 частки - 45381 грн., що на 35,50 грн. більше ідеальної частки (45345,50 грн.);

- II співвласнику (1/2 частина) - виділяється приміщення (кв. № 2) - на додатку зафарбовано зеленим кольором: в житловому будинку літ.А-1: 1-3 (6,9 м2), 1-4 (6,2 м2); в прибудові літ а-1: 1-2 (2,9 м2), 1/2 1-1 (7,9 м2) - в загальному користуванні співвласників, обладнати під кухню; надвірні будівлі та споруди: 1/2 тамбура літ. а1-1, 1/2 вбиральні літ. Е-1, 1/2 колодязя № 1, 1/2 ворота з хвірткою № 2, 1/2 огорожі № 3, 1/2 тротуару І; ринкова вартість приміщень (кв. №1) з надвірними будовами та спорудами І співвласника, 1/2 частки - 45310 грн., що на 35,50 грн. менше ідеальної частки (45345,50 грн.).

Вказаний житловий будинок складається з приміщень: 1-1 коридору загальною площею 7,9 м2, 1-2 комори загальною площею 2,9 м2, 1-3 кухні загальною площею 6,9 м2, 1-4 кімнати житловою площею 6,2 м2, 1-5 кімнати житловою площею 16,2 м2, 1-І коридору загальною площею 1,4 м2. З надвірних побудов право власності сторони мають лише на літню кухню Б відповідно до договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2000 року.

Приміщення 1-3 кухня загальною площею 6,9 м2, враховане експертом у висновку №5597/5598/5599-15 від 03 березня 2016 року, як приміщення, що виділяється одному зі співвласників, не є жилим приміщенням і не може бути враховано при визначенні порядку користування як кімната для проживання

Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 м2 на одну особу.

Згідно зі ст. ст. 48, 50 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу.

Тож, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався положеннями діючого ЖК УРСР та виходив із того, що визначення порядку користування спірним будинком з виділенням позивачеві у користування кімнати 1-4 жилою площею 6,2 м2, а також 1-3 кухні площею 6,9 м2, яка не є жилим приміщенням, а відповідачеві кімнати жилою площею 16,2 м2, із залишенням у спільному користуванні коридорів і комори, призведе до порушення прав сторін у справі та їх неповнолітніх дітей, зареєстрованих у спірному будинку, а надвірні будівлі та споруди, зазначені у висновку експерта (тамбур, вбиральня, колодязь, ворота з хвірткою №2, огорожа №3, тротуар І), взагалі не можуть бути предметом розгляду у цій справі, так як право власності на них за сторонами не зареєстровано.

Проаналізувавши фактичний виклад обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами апеляційної скарги, зокрема, щодо неврахування висновку судового експерта про можливість визначення порядку користування в бажаному для позивача варіанті поділку спірного домоволодіння за умови незначного переобладнання приміщення 1-1 під кухню, а кімнату 1-3 - у житлове приміщення, оскільки доказів дійсності такого переобладнання апелянтом надано не було.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема, вірно було застосовано та детально проаналізовано положення ст. 559 ЦК України, а також, норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Номовосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова