Справа № 297/2516/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.Г., Готра Т.Ю.,

секретарі: Чучка Н.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Національна академія аграрних наук України, приватний нотаріус Берегівського РНО ОСОБА_7 та Головне управління Держземагенства у Закарпатській області про відновлення порушених прав,

В С Т А Н О В И Л А:

Представник Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України звернувся до суду з позовом до Брегівської районної державної адміністрації Закарпатської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимогна предмет спору Національна академія аграрних наук України, приватний нотаріус Берегівського РНО ОСОБА_7 та Головне управління Держземагенства у Закарпатській області про відновлення порушених прав на землю.

У поданій до суду заяві заявник просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на належні ОСОБА_2 земельні ділянки площею 2,0 га та 2,0 га, а також належну ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,08 га, які розташовані на території Бенянської сільської ради Берегівського району за межами населеного пункту, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2016 року заяву представника Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України задоволено.

Наклалено арешт на належні ОСОБА_2 земельні ділянки площею 2,0 га та 2,0 га, а також належну ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,08 га, які розташовані на території Бенянської сільської ради Берегівського району за межами населеного пункту, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Доводи скарги зводяться до того, що місцевий суд не ідентифікував земельні ділянки (їх місцезнаходження та кадастрові номери) та за відсутності «будь-яких доказів у справі» не встановив, між ким і з приводу чого існує спір, чи перебували землі у користуванні позивача та чи належать наразі такі ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, представника, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 151,152 ЦПК України суд може за заявою позивача вжити заходів забезпечення позову, в тому числі шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві.

Дослідна станція звернулась до суду з позовом про захист прав на землю, в якому зазначає, що спірні земельні ділянки до їх передачі відповідачам належали до державної форми власності та були передані науковій установі у постійне користування. На підтвердження зазначеного до позову додано державний акт на право постійного користування землею, витяг з Державного земельного кадастру, розпорядження голови РДА, якими земельні ділянки передано у власність трьох відповідачів та договори купівлі-продажу, якими ці землі відчужено ОСОБА_9 та ОСОБА_6

В позові окреслено предмет спору - три земельні ділянки, підстави - порушення ЗК щодо вилучення земель від попереднього користувач та відсутність згоди Президії НААН України, а також сторони спору. Про правильність та доведеність вимог позовної заяви суд вирішуватиме при розгляді справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.

В свою чергу, у заяві про забезпечення позову Дослідна станція вказувала про наявність у відповідачів юридичної можливості відчужити земельні ділянки, які є предметом спору, тим самим утруднити виконання рішення суду по даній справі у випадку задоволення позову. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-ІV (1952-15) «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Щодо тверджень апелянта про невстановлення місцевим судом «між ким та з приводу чого існує спір», то згідно доданих до позовної заяви документів, а саме документу, що посвідчує право постійного користування землею позивача, документів про перехід права власності на землю до відповідачів, місцевий суд на даній стадії здійснив достатній аналіз, щоб встановити, що спір стосується трьох земельних ділянок площами 2,0 га, 2,0 га та 0,08 га, які розташовані на території Бенянської сільської ради Берегівського району за межами населеного пункту, а власниками таких є два відповідача, що випливає з договорів купівлі-продажу.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 не є представником ОСОБА_6, а останній ухвалу місцевого суду про арешт спірних земельних ділянок не оскаржив, то твердження апеляційної скарги про порушення його прав не підлягають розгляду. Перехід від ОСОБА_6 права власності на землю до ОСОБА_9 навпаки підтверджує, що оскаржувана ухвала не порушує його прав та не обмежує його в таких.

Після відкриття провадження по справі Дослідна станція отримала лист Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області, в якому зазначено, що земельні ділянки громадянам ОСОБА_10 (кадастровий номер :06:000:0007, площа 2,0 га), ОСОБА_11 (кадастровий номер :06:000:0005, площа 0,08 га) та ОСОБА_3 (кадастровий номер :06:000:0008, площа 2,0 га) за розпорядженнями голови Берегівської РДА від 03.08.2012 року №№216, 317 та від 04.11.2011 року № 412 передано у власність із земель державної власності, що знаходились на час відведення у постійному користуванні Закарпатського інституту АПВ НААН України, чим не дотримано вимоги ч.5 ст. 116,149 ЗК України. За даними Державного земельного кадастру вищезазначені земельні ділянки відчужені їх власниками на підставі цивільно-правових угод ОСОБА_9

Щодо ідентифікації спірних земельних ділянок, на які накладено арешт, то в ухвалі вказано їх місцезнаходження - ідентичне тому, що наведено в оскаржуваних розпорядженнях РДА про передачу земель у власність відповідачів та тому, що вказано в договорах, згідно яких ОСОБА_9 та Урста 1.1, придбали ці землі (конкретного номеру та вулиці землям не присвоєно). При цьому, відсутність кадастрових номерів земельних ділянок не утруднила виконання ухвали, оскільки станом на сьогоднішній день запис про арешт вже міститься в Реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Отже, зроблена місцевим судом ідентифікація земельних ділянок була достатньою для виконання такої ухвали.

Згідно п.2 ч.1 ст.324 ЦПК України ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, тому що не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.209, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: