У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 312/51/17

провадження № 6/312/2/2017

08 лютого 2017 року селище ОСОБА_1

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

при секретарі Юхник С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Велика Білозерка Запорізької області подання виконуючого обовязки начальника Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2017 року виконуючий обовязки начальника Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання нею своїх зобовязань, покладених на неї постановою Запорізького окружного адміністративного суду про стягнення податкового боргу, зазначивши в поданні, що у Великобілозерському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист Запорізького окружного адміністративного суду № 808/7617/14 від 04.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Енергодарської ОДПІ Міндоходів у Запорізькій області суми податкового боргу в розмірі 31688 грн. 96 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, державний виконавець просить суд обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межи України без вилучення паспортного документу, до виконання нею своїх зобовязань за виконавчим документом.

В судове засідання виконуючий обовязки начальника Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про день та час судового засідання, не зявився, про причину не явки до суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що предявлене до суду подання виконуючого обовязки начальника Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

За правилами статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Пунктом 8) ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах вїзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

За змістом пункту 4) частини 1 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обовязків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право шляхом опитування осіб зясовувати підстави перетинання державного кордону України, вїзду на тимчасово окуповану території або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї, осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для вїзду на тимчасово окуповану території та виїзду з неї, осіб які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.1 розділу ХIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», що набрала чинності з 17 квітня 2012 року та затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно вимог, які містяться в п. 2 розділу ХIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, подання має обовязково містити зокрема: номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо; дату народження боржника (число місяць рік); громадянство боржника; обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Проте в порушення вищезазначених вимог щодо обовязкового змісту подання, подання державного виконавця, яке надано до суду, не містить вищезазначених відомостей, при цьому в поданні взагалі відсутня обставина щодо ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а також у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Частина 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обовязків боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла ті іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішенням майнового характеру подати виконавця протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомляти виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Виходячи із системного аналізу вище перелічених положень нормативних актів, необхідно зробити висновок, що єдиною підставою, яку передбачив законодавець для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Проте, державний виконавець, обґрунтовуючи свої вимоги про обмеження ОСОБА_3 у праві тимчасового виїзду за межі України, не зазначив в поданні жодної обставини, яка б могла свідчити про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням та не надав суду доказів, які б підтверджували порушення боржником обовязків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, жодного доказу на підтвердження проведення державним виконавцем будь-яких виконавчих дій по виконанню виконавчого документа, зокрема, виклику боржника з приводу виконавчого провадження тощо, в подані не зазначено та суду не надано.

Також державним виконавцем не надано суду доказів того, що ОСОБА_3 має намір виїхати за межі України на тимчасове чи постійне проживання, та тим самим ухилитися від виконання боргових зобовязань.

Таким чином, необхідно зробити висновок, що саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржником від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні від виконання зобовязань доки не буде доведено протилежне, оскільки на думку суду ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

Отже, оскільки в наданих суду матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 дійсно ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї постановою Запорізького окружного адміністративного суду про стягнення з неї на користь Енергодарської ОДПІ Міндоходів у Запорізькій області суми податкового боргу, а також враховуючи, що суду не надано доказів про те, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про державну прикордонну службу України», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», «Інструкції з організації примусового виконання рішень», ст.ст. 208-210, 293, 377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання виконуючого обовязки начальника Великобілозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Яцун