У Х В А Л А

27 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

31.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що 22.04.2016 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП № 50939881 з примусового виконання виконавчого листа № 2-21092/10, виданого 15.03.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з неї на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 722 грн. 26 коп. та 1 257 грн. 23 коп. судових витрат, всього 101 979 грн. 49 коп. 25.07.2016 року в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме, автомобіля НОМЕР_1. Того ж дня державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Про вказані постанови заявниці стало відомо 28.10.2016 р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Заявниця вважає дії державного виконавця Гаєвої М.І. по винесенню вищевказаних постанов неправомірними та просить суд їх скасувати в звязку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 квітня 2016 року винесена державним виконавцем після закінчення визначеного законом строку пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016 року скаргу було задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 22 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа № 2-21092/10, виданого 15 березня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 722, 26 грн. та судових витрат у розмір 1 257,23 грн., всього 101 979 грн. 49 коп.; визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 25 липня 2016 року про розшук майна боржника ОСОБА_1, винесену в межах ВП № 50939881; визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 25 липня 2016 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, винесену в межах ВП № 50939881.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09.03.2017 року скасовано вказану вище ухвалу суду першої інстанції та передано питання на новий розгляд до того ж суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2017 року дану справу розподілено на суддю Дмитренко А.М. та ухвалою від 04.04.2017 року прийнято до свого провадження.

В судовому засідання заявниця ОСОБА_1 подану скаргу уточнила та просила суд вирішити питання тільки щодо постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки постановами державного виконавця від 10.01.2017 року знято арешт з майна боржника та припинено розшук майна боржника.

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо задоволення скарги заперечує.

Вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді скарги, оглянувши матеріали даної справи, цивільну справу № 2-21092/2010, суд дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2010 року, яке набрало законно сили 17 грудня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитним договором № БЦ-6.8441 від 29.08.2008 року у розмірі 100 722 грн. 26 коп. та 1 257 грн. 23 коп. судових витрат, всього 101 979 грн. 49 коп.

На виконання вказаного рішення суду 15 березня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-21092/10, в якому зазначено строк пред'явлення його до виконання до 17 грудня 2013 року, що слідує з копії виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 32015742 щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого листа, а 29.01.2013 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі його заяви.

07.07.2014 року до Білоцерківського міського відділу ДВС на примусове виконання знову надійшов виконавчий лист по даній справі про стягнення з ОСОБА_1 вказаної вище суми боргу на користь ПАТ «ПроКредит Банк», постановою державного виконавця від 08.04.2014 р. відмовлено у відкриті виконавчого провадження.

Втретє даний виконавчий лист надійшов на примусове виконання до Білоцерківського міськвідділу ДВС 18.08.2014 року, постановою державного виконавця від 19.08.2014 року відкрито виконавче провадження, а 01.04.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачеві.

03.11.2015 року стягувач знову предявив виконавчий лист до виконання і постановою державного виконавця від 04.11.2015 року відкрито виконавче провадження, постановою державного виконавця від 29.01.2016 року виконавче провадження закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України « Про виконавче провадження».

21.04.2016 року стягувач впяте подав на примусове виконання вищевказаний виконавчий лист та постановою державного виконавця Гаєвої М.І. від 22.04.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50939881.

При розгляді скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)»/ виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За ч.2 ст.22 Закону, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Судом встановлено і вище вказано на те, що виконавчий лист на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06 грудня 2010 року, яке набрало законно сили 17 грудня 2010 року, було видано судом 15 березня 2012 року, тобто після того, як Закон № 2677-VІ набрав чинності, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили - 17 грудня 2011 року.

В постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-711цс15 висловлено правову позицію про те, що зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (стаття 371 ЦПК України).

За положеннями ст.360-7 ЦПК України такий правовий висновок є обовязковим до застосування судами загальної юрисдикції.

Згідно статті 24 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

За ч.1 ст.25 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Разом з тим, ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання. Згідно з цією нормою строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що передбачений законом правовий механізм переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання може застосовуватися лише тоді, коли такий строк ще не закінчився.

В даному випадку виконавчий лист було видано судом вже після закінчення строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Доказів того, що цей строк стягувачу було поновлено у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

А тому згідно приписів наведених вище правових норм, державний виконавець зобовязаний був відмовити у прийняття до провадження виконавчого листа по справі № 2-21092/2010, оскільки строк пред'явлення його для примусового виконання закінчився.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Гаєвої М.І. від 22.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа № 2-21092/10, виданого 15.03.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

За ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу службову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 22.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 50939881 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-21092/10, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.03.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_4