Справа № 145/1745/16-ц Провадження № 22-ц/772/739/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 5Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянта, позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за по-зовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради

Тиврівського району Вінницької області про визнання права влас-

ності на нерухоме майно за набувальною давністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тив-рівського районного суду Вінницької області від 24 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

28 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся у Тиврівський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Мотивуючи свої вимоги, зазначає, що з травня 2000 року він відкрито та безперервно користується нерухомим майном - будівлею кормоцеху, що розташована по пров. 50-річчя Жовтня, № 11 в с. Строїнці, Тив-рівського району Вінницької області та земельною ділянкою, на якій ця будівля розташована. Протягом усього часу користування кормоцехом ним проводився поточний та капітальний ремонт будівлі. Інших осіб, які б мали намір користу-ватися цим нерухомим майном, немає. На спірне нерухоме майно відсутні будь-які правовстановлюючі документи. На замовлення відповідача ОСОБА_6 РСП КП «ВООБТІ» виготовлено технічний паспорт на будівлю кормоцеху, згідно якого вона складається з трьох приміщень площами 26,4 кв.м., 219,7 кв.м., 34,5 кв.м., загальною площею - 280,6 кв.м. Самочинне будівництво від-сутнє, будівля не є аварійною та придатна до користування. Враховуючи, що позивач відкрито, добросовісно, безперервно протягом 16 років володіє будів-лею кормоцеху, він просив суд визнати за ним право власності на вказане неру-хоме майно за набувальною давністю ( а. с. 2-3 ).

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 27, 29-31 ).

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач ОСОБА_4 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, ухвалення оскаржуваного рішення за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права ( а. с. 34-35 ).

Ухвалою апеляційного суду від 13 квітня 2017 року залишене без задово-лення клопотання ОСОБА_4, його представника, адвоката ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_5 сільської ради Тиврівського району Вінницької об-ласті в особі ОСОБА_5 сільського голови ОСОБА_7 про визнання ми-рової угоди у цій цивільній справі, за умовами якої за ОСОБА_4 визна-валося право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме бу-дівлю кормоцеху загальною площею 280,6 кв.м. по провулку 50-річчя Жовтня, № 11 в с. Строїнці, Тиврівського району Вінницької області.

25 квітня 2017 року в суд апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та зали-шити позовну заяву без розгляду, що надасть можливість в подальшому зверну-тися в суд з наданням усіх доказів, які дозволять суду визнати мирову угоду між сторонами у справі на цілком законних підставах.

Обгрунтовуючи викладене клопотання, представник позивача, адвокат ОСОБА_3 посилається на необхідність забезпечення його довірителю у відповід-ності з нормами статей 27, 44, пункту пятого частини першої статті 207, пунк-ту четвертого частини першої статті 307 ЦПК України реалізувати власне право на доступ до правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника апелянта, адвоката ОСОБА_3, його обгрунтування поданої 25 квітня 2017 року заяви, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна підлягає частко-вому задоволенню, заява про залишення позову без розгляду - задоволенню.

Судом встановлено, що на приміщення кормоцеху, розташованого по пров. 50-річчя Жовтня, № 11 в с. Строїнці, Тиврівського району Вінницької області, відсутні правовстановлюючі документи, право власності на майно не зареєстро-ване. Технічний паспорт на будівлю виготовлений на замовлення сільської ра-ди, в якому не зазначені рік забудови, введення в експлуатацію, дані про зе-мельну ділянку та її власника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-які докази на підтвердження добросовісного заволодіння нерухомим май-ном і відкрите та безперервне володіння ним протягом десяти років суду не на-дані, тому й підстави для задоволення позову відсутні.

Оскаржуючи рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 січня 2017 року, апелянт ОСОБА_4 з посиланням на норми статей 335, 344 ЦК України, розяснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізова-ного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 7 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вказує на безпідставність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки з травня 2000 року володіє та користується не-рухомим майном. Інших осіб, які мають намір користуватися цим майном не-має, право власності на нього ні за ким не зареєстроване, відтак власник майна відсутній.

Згідно зі статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протя-гом десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набу-вальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добро-совісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

При набувальній давності тягар доказування добросовісності лягає на заці-кавлену сторону, а саме - на позивача.

На доведення своїх позовних та апеляційних вимог ОСОБА_4 поси-лається на добросовісність, відкритість та безперервність володіння нерухомим майном, а саме приміщенням кормоцеху, розташованого по пров. 50-річчя Жов-тня, 11 у с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області, вказує на відсут-ність інших осіб, які претендують на це майно та взагалі про відсутність влас-ника вказаного майна, підтверджуючи вказані обставини лише копією техніч-ного паспорта на громадську будівлю, виготовленою 21 вересня 2015 року на замовлення відповідача, та довідкою сільської ради про його місце проживан-ня.

Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, визнання права власності за на-бувальною давністю базується на сукупності обставин, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, а саме: майно може бути обєктом набу-вальної давності;добросовісність володіння; відкритість володіння;давність володіння та його безперервність;відсутність інших осіб, які претендують на це майно;відсутність титулу ( підстави ) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повин-на довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і за-перечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 також небезпідставно зазначає, що суд не врахував визнання відповідачем позову та в порушення вимог проце-суального законодавства не постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнан-ня відповідачем позову.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, сво-боди чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом четвертим частини першої статті 307 ЦПК України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без роз-гляду. Частиною першою статті 310 ЦПК України встановлено, що рішення су-ду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених статтями 205, 207 цього Кодексу.

Враховуючи необхідність забезпечення субєкту цивільних правовідносин доступу до правосуддя, керуючись нормами статей 303, 304, 307, 310, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити част-ково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Строї-нецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - скасувати.

Заяву представника апелянта ОСОБА_4 - адво-ката ОСОБА_3 задоволити, позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за на-бувальною давністю - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошен-ня, проте вона може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: