№2/756/978/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Бабчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_5 в інтересах якого діє законний представник - ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого житла,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що він перебуває на службі в органах внутрішніх справ. На підставі розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.2015 року №562 ОСОБА_1 02.11.2015 року видано ордер №015049 на право зайняття службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва.

Для використання зазначеної службової квартири ОСОБА_1 уклав договір найму житлової площі з ЖЕК-501 Оболонського району м. Києва та здійснив реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_1.

При цьому, ОСОБА_1 не зміг поселитися до вказаного помешкання з огляду на те, що квартира була безпідставно та самовільно зайнята ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_5

Оскільки відповідачі добровільно не звільняють квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва, позивач просив про задоволення позовних вимог.

Представник позивача, підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві та наполягав на задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_3, його представник, представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації проти позову заперечували.

ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судові засідання не з»являлись, причин неявки не повідомляли.

З»ясувавши позицію присутніх в судовому засіданні, з огляду на систематичні неявки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судові засідання, суд вважає можливим завершити розгляд справи за відсутності осіб, які не з»являлись до суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення ОСОБА_3, його представника, представника Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення Міськвиконкому від 13.12.1975 року певна кількість кімнат готельного типу по АДРЕСА_1 рахувалася службовим житлом Мінського райвідділу внутрішніх справ м. Києва та на підставі рішення виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва №52 «Про надання службової житлової площі» від 23.02.1976 року використовувалась під гуртожиток для особового складу Мінського РВВС.

Порядок надання та користування жилою площею в гуртожитках визначено ст.ст. 128, 129, 130, Глави 4 ЖК Української РСР.

Зі змісту ст. 127 ЖК Української РСР та «Примірного положення про гуртожитки» затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. N 208 вбачається, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання і термін їх проживання у гуртожитку визначається саме тривалістю роботи або навчання.

У відповідності до ст. 132 ЖК Української РСР, працівники підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв»язку з роботою, може бути виселено без надання іншого житлового приміщення, крім іншого, в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин.

З аналізу діючого законодавства вбачається, що кімната у гуртожитку надається громадянам у тимчасове користування. Тимчасовим, сезонним робітникам, студентам та учням воно дається на термін, заздалегідь обумовлений у законі: на час виконання тимчасової або сезонної роботи або на час навчання в навчальному закладі. Що стосується постійних робітників та службовців, то хоча договір найму житлової площі укладається з ними на невизначений термін, вони також є по суті тимчасовими користувачами, тому що, по-перше, отримання житлової площі в ньому не задовольняє повністю їх потреби у житлі, по-друге, рано чи пізно трудові відносини припиняться.

В судовому засіданні встановлено, що Наказом Управління внутрішніх справ Мінського району м. Києва від 03.06.1993 року №59 ОСОБА_7 було звільнено з органів внутрішніх справ за порушення (дисципліни).

З копії паспорта громадянина України ОСОБА_3, довідки форма №3 вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані АДРЕСА_4, однак не в квартирі житлового будинку, а в гуртожитку.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, в судовому засіданні не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності вселення та зайняття ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не лише квартири АДРЕСА_1 але й проживання в гуртожитку.

Розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.2015 року №562 ОСОБА_1 02.11.2015 року видано ордер №015049 на право зайняття службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер на жиле приміщення виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Ч. 2 ст. 61 цього Кодексу зазначає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 уклав договір найму житлової площі з ЖЕК-501 Оболонського району м. Києва та здійснив реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_1.

Таким чином, правомірність отримання та право на зайняття квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 підтверджено наявними доказами та не спростовано в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог вказує на порушення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 своїх прав на вселення та проживання в АДРЕСА_1.

Судом встановлено та підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 самовільно займають квартиру АДРЕСА_1 та не бажають її добровільно звільнити, при цьому ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3.

Згідно ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Виселення згідно ст. 109 ЖК Української РСР проводиться добровільно або в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів по 183 грн. 73 коп. на користь ОСОБА_1 в рахунок сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 9, 58, 61, 116, 109, 127, 132, ЖК Української РСР, «Примірним положенням про гуртожитки» затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 року №208, ст.ст. 1, 10, 15, 60, 61, 88, 169, 208- 209, 212-215, 225-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_5 в інтересах якого діє законний представник - ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого житла, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 з квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожного по 183 грн. 73 коп. на користь ОСОБА_1 в рахунок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук