Справа № 461/9815/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/205/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симця В.І.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 червня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 6 червня 2016 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 27 597 гривень 20 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 365,40 гривень судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Крона», проте позивач до ПрАТ «СК «Крона» не звертався, судом першої інстанції не було залучено останню до участі у розгляді даної справи. Вказує, що платіжне доручення № 16950 від 25.09.2013р. про перерахування суми страхового відшкодування, не містить відмітки про те, що відповідна сума була проведена банком. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3 та його представник у судове засідання не з»явилися, хоча належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2012 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-1309-12-00318, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1 (а.с.2).

Районним судом установлено, що 04.09.2013 року в с. Басівка Пустомитівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля марки «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5, та автомобіля НОМЕР_2 під керування ОСОБА_3 Постановою Галицького районного суду м.Львова від 23.09.2013 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

На виконання своїх зобов'язань за договором добровільного страхування на підставі рахунків ТзОВ «Алекс со» № А024406 від 06.09.2013 року та № А070193 від 19.09.2013 року позивачем було проведено розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.131-133) та здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 27 597,20 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 25.09.2013 року з відповідною відміткою банку (а.с.195).

На спростування розрахунку суми страхового відшкодування апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи наведене, задовольняючи позов, районний суд вірно виходив із встановленого факту виплати позивачем страхового відшкодування у сумі 27 597,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача, який визнаний винним у вчиненні ДТП, в результаті якої пошкоджено належний ОСОБА_5 транспортний засіб «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що страхове відшкодування підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Крона», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вчинення дорожнього-транспортної пригоди відповідно до полісу АС 0945034 від 01.04.2013 року, не обґрунтовані, оскільки страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема - право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді цивільної справи № 6-2587 цс 15 від 23.12.2015 року і є обов»язковою для всіх судів України.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: