АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2350/17 Справа № 204/3302/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Лаченкової О.В.,

за участі секретаря Гулієва М.І. о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що 22 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 10800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, станом на 31 січня 2014 року має заборгованість у сумі 24 850 грн. 32 коп., з яких: 8 086 грн. 45 коп. заборгованість за кредитом, 14 423 грн. 47 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 680 грн. 86 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 159 грн. 54 коп. штраф (процентна складова), у звязку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 жовтня 2007 року у розмірі 24 850 грн. 32 коп., судові витрати у розмірі 248 грн. 50 коп.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року задоволено позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 жовтня 2007 року у розмірі 24 850 грн. 32 коп., з яких: 8 086 грн. 45 коп. заборгованість за кредитом, 14 423 грн. 47 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 680 грн. 86 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 159 грн. 54 коп. штраф (процентна складова). Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду від 10 грудня 2014 року скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії платіжної картки жовтень 2010 року (а.с.8).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.9-14).

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

ОСОБА_2 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», станом на 31 січня 2014 року заборгованість складає загальну суму 24 850 грн. 32 коп., з яких: 8 086 грн. 45 коп. заборгованість за кредитом, 14 423 грн. 47 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 680 грн. 86 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 159 грн. 54 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення подала заяву про застосування строків позовної давності у даній справі (а.с.52).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

22 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії платіжної картки жовтень 2010 року (а.с.8).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.9-14).

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

ОСОБА_2 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», станом на 31 січня 2014 року заборгованість складає загальну суму 24 850 грн. 32 коп., з яких: 8 086 грн. 45 коп. заборгованість за кредитом, 14 423 грн. 47 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 680 грн. 86 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 159 грн. 54 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із заяви позичальника вбачається, в ній зазначено строк дії платіжної картки жовтень 2010 року (а.с.8).

З позовною заявою банк звернувся до суду 12 травня 2014 року (а.с.2-4).

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останню проплату за кредитним договором ОСОБА_2 здійснила 11 липня 2008 року (а.с.5-7).

ОСОБА_2 08 липня 2014 року, тобто до ухвалення судом оскаржуваного рішення, подала до суду заяву про застосування строків позовної давності у даній справі (а.с.52).

Таким чином, банком пропущено трирічний строк позовної давності на звернення до суду із зазначеними позовними вимогами, який має обраховуватися з дати закінчення строку дії банківської платіжної картки, тобто з жовтня 2010 року, та про застосування якого у своїй заяві до ухвалення судового рішення просила відповідач ОСОБА_2, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у звязку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді