1Справа № 335/8942/15-ц 2/335/74/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.В., за участі секретаря Якимової О.С., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості -,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ „Приват Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, вказавши на те, що 02.10.2012 р. відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, відповідачка порушила зобовязання за договором, та станом на 28.02.205 року має заборгованість 22 492,33 грн., яка складається з наступного: 10 574,78 грн. заборгованість за кредитом; 9225,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1145,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1047,25 грн. штраф ( процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідачки.

У судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечував, пояснивши, що доказів про надання кредитних коштів на платіжну картку або готівкою ОСОБА_4 позивачем не надано, також не надано доказів про збільшення кредитного ліміту з 5000 грн. до 10574,78 грн., нарахування пені та штрафів є неправомірним у звязку з тим, що їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення забороняється законом, нарахування комісії за надання інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту також вважає неправомірним.

Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Суд вирішує спір на підставі 525, 526, 527, 530, 610, 629 ЦК України.

Судом встановлено, що 02.10.2012 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем, ОСОБА_4, було укладено договір № б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зі змісту заяви ОСОБА_4 від 02.10.2012 року (а.с. 5 на звороті) вбачається, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Як свідчить розрахунок заборгованості (а/с 4) станом на 28.02.2015 року у відповідачки виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ "ПриватБанк" становить22492,33 грн., і складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10574,78 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9225,30 грн., заборгованості з комісії у розмірі 1145 грн., штрафів у розмірі 1547,25 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачкою взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, тому вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 10574,78 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9225,30 грн є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення представника відповідачки про те, що доказів про надання кредитних коштів на платіжну картку або готівкою ОСОБА_4, а також про збільшення кредитного ліміту з 5000 грн. до 10574,78 грн. позивачем не надано, спростовується наданими позивачем випискою по картці № 5457****9413 за період з 08.10.2012 р. по 31.12.2016 р., яка підтверджує використання ОСОБА_4 наданих на платіжну картку грошових коштів за проведення різних операцій ( купівля товару, видача готівки і т.і), а також довідкою банку про зміну умов кредитування та збільшення кредитного ліміту (а/с 101).

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення 1145,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач у позові просив стягнути 1145,00 грн. як заборгованість за пенею та комісією, у судовому засіданні представник позивача пояснила, що вимоги в цій частині стосуються тільки комісії, а не пені. У розрахунку суми боргу доданого до позову 1145,00 грн. зазначені як комісія, тоді як у виписці за карткою № 5457****9413 за період з 08.10.2012 р. по 31.12.2016 р. міститься відємне значення суми комісії 546,60 грн. Позивачем не наданий розрахунок комісії в підтвердження розміру 1145 грн., тому вимоги щодо стягнення комісії є не доведеними, та не підлягають задоволенню.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за строків платежів в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісійВідповідно до п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбаченому договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Стосовно вимог про стягнення штрафів, а саме 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1047,25 грн. штраф ( процентна складова), суд дійшов висновку про відмову у стягненні фіксованого штрафу у розмірі 500 грн., оскільки встановлення фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. не відповідає положенню ч.2 ст.549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобовязання.

Вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту підлягають частковому задоволенню, виходячи з розрахунку 5% від суми заборгованості ( 10 574,78 + 9225,30+19800,08 х 5%) = 990 грн, які підлягають стягненню з відповідачки.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, стягненню з відповідача, ОСОБА_4, на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» заборгованість за договором від 02.10. 2012 року у розмірі 20 790 (двадцять тисяч сімсот девяносто) грн. 08 коп., з яких : 10 574 (десять тисяч пятсот сімдесят чотири) грн. 78 коп. - заборгованість за кредитом; 9225 (девять тисяч двісті двадцять пять) грн.30 коп. - заборгованість за процентами; 990 (девятсот девяносто) грн. - штраф(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат.

У задоволенні інших вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.І. Рибалко