Ухвала іменем україни
12 квітня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договорі № 25/08-75, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 тис. грн зі сплатою 36 % річних за користування кредитом, строком до 17 березня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором від 18 вересня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 01/25/08-15 згідно з яким ОСОБА_7 є поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_6

18 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 02/25/08-15, згідно з умовами якого ОСОБА_8 є поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_6

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2010 року стягнуто солідарно зі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у сумі 59 818 грн 97 коп.

Посилаючись на те, що рішення суду не виконано, відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило суд стягнути солідарно зі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заборгованість із сплати процентів за кредитним договором від 18 вересня 2010 року № 25/08-15 у сумі 24 349 грн 69 коп.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2008 року № 25/08-15 у сумі 24 349 грн 69 коп. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яке не виконано, не звільняє боржника та поручителів від відповідальності та не позбавляє кредитора на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Проте погодитись з висновками судів попередніх інстанцій не можна, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 18 вересня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договорі № 25/08-75, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 тис. грн зі сплатою 36 % річних за користування кредитом, строком до 17 березня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором від 18 вересня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 01/25/08-15, згідно з яким ОСОБА_7 є поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_6

18 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 02/25/08-15, згідно з умовами якого ОСОБА_8 є поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_6

ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, заборгованість у строки, встановлені у договорі, не повернула, тому позивач був змушений звернутися до суду.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2010 року стягнуто солідарно зі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у сумі 59 818 грн 97 коп.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 28 жовтня 2013 року відповідачами погашено заборгованість у розмірі 3 982 грн 53 коп. (а. с. 13).

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань у подальшому призвело до виникнення заборгованості за процентами, нарахованими за прострочену заборгованість за кредитом за період з 20 січня 2010 року по 28 жовтня 2013 року у розмірі 24 349 грн 69 коп.

Так, сторони встановили строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом (п. 7.3 договору), кінцевий строк повернення кредиту - 17 березня 2010 року (п. 3.1 договору).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня 2015 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2010 року змінено, зменшено розмір пені до 19 874 грн 90 коп. У решті позовних вимог рішення залишено без змін.

Згідно з довідкою МВ ДВС Мукачівського МРУЮ від 03 лютого 2016 року № 13-313 за час перебування на виконанні в МВ ДВС Мукачівського МРУЮ виконавчого листа від 27 травня 2010 року № 2-995/10 та виконавчого листа від 17 лютого 2014 року № 2/303/3952/13, виданого 17 лютого 2014 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про солідарне стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості, державним виконавцем стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 48 700 грн 45 коп. Залишок нестягнутої суми саном на 01 лютого 2016 року складає 22 843 грн 26 коп. (а. с. 86)

Суди у порушення вимог ст. ст. 212, 303-316 ЦПК України, вирішуючи спір, не звернули уваги на те, що згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом заборгованість за тілом кредиту станом на 28 жовтня 2013 року складає 9 804 грн 43 коп., у той час коли рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня 2015 року встановлено, що станом на 20 січня 2010 року заборгованість за тілом кредиту складає 19 874 грн 90 коп. (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). При цьому судом встановлено, що станом на 28 жовтня 2013 року відповідачами погашено заборгованість у розмірі 3 982 грн 53 коп.

За таких обставин суди відповідно до наявних у матеріалах справи доказів та встановлених обставин не перевірили, на яку суму позивачем проведено нарахування процентів за користування кредитом у спірний період, не усунули розбіжностей у наданих розрахунках, допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення рішення, що не відповідає закону.

Судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович