Справа № 376/2537/15-ц Головуючий у І інстанції Віговський С. І.
Провадження № 22-ц/780/1279/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 38 13.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сквирської міської ради Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Сквирського районного суду Київської області з позовом, в якому просила встановити факт, що її чоловік ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, та визнати в порядку спадкування за нею, ОСОБА_3, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 65,10 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок АДРЕСА_1, який він успадкував після смерті у 1994 році своєї матері ОСОБА_5, не оформивши його належним чином в зв»язку з хворобою. ОСОБА_4 доглядав свою матір, поховав її, проживав разом з нею на день її смерті, що підтверджується будинковою книгою, тобто прийняв спадщину шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_4 заповіту не залишив, і оскільки позивач ОСОБА_3, як його дружина, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном, позивач і звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, дійсно прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 65,10 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м., що належав ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2, як особа, питання про права якої вирішено оскаржуваним судовим рішенням, подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивача - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим відділом РАЦС реєстраційної служби Сквирського РУЮ у Київській області, актовий запис № 233 (а.с.14). Спадкодавець заповіту не залишив, спадкова справа після його смерті не заводилася.

Позивач ОСОБА_3, будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлого ОСОБА_4, спадщину прийняла шляхом спільного проживання із спадкодавцем в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину за законом чи за заповітом, а також спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку у спадковому майні, немає, позивач проживала з чоловіком до дня його смерті, поховала його, провела поминальні обіди.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4, яку прийняла позивач ОСОБА_3, ввійшов житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 65,10 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м., який належав на праві власності його матері - ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Спадщину після смерті у 1994 році матері ОСОБА_4 прийняв шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном відповідно до ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки після смерті матері, яку доглядав і поховав, залишився проживати в спадковому будинку, в якому був зареєстрований, упорядковував його та володів правовстановлюючими документами на нього.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, з чим погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки позивач ОСОБА_3 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, і не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, законним та обґрунтованим є висновок суду про те, що позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини після смерті в 1994 році ОСОБА_5, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Згідно зі ст.ст.529, 548, 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_4, як син померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 і спадкоємець першої черги за законом після смерті останньої, спадщину після неї прийняв шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, будучи зареєстрованим у спадковому будинку та проживаючи в ньому, а ОСОБА_3, як його дружина та спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після нього шляхом постійного проживання з ним на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 року, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав до визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом на будинок АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: