АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Міцнея В.Ф.

секретар Окармус О.М.

за участю: представника апелянта, відповідача ОСОБА_1, її представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення зобов`язань за договором кредиту та іпотеки за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

04.07.2007р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір СVFMG100000008, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 48 000 дол. США на термін до 02.07.2027р.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим на 23.01.2015р. розмір заборгованість становить 82102,58 дол. США.

Позивач направив на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'зань, однак дана вимога була залишена без задоволення.

22-ц/794/ 1542/2016р. Головуючий у 1 інстанції Байцар Л.В.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № СVFMG100000008 від 04.07.2007р. в розмірі 82102,58 дол. США, що становить 1 296 399,66 грн. та судові витрати.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення зобов`язань за договором кредиту та іпотеки.

У зустрічному позові посилалися на те, що вимоги банку є безпідставними, оскільки позичальником всю суму боргу було погашено за рахунок заставленого майна - житлового будинку №28 по вул. Гастелло в м.Чернівцях. Вказують на те, що кошти, які отримала ОСОБА_1 згідно кредитного договору, були спрямовані на купівлю житла - житлового будинку №28 ш вул. Гастелло в м.Чернівцях, що підтверджується договором іпотеки від 16.07.2007р.

Зазначена нерухомість забезпечувала виконання зобов'язань за кредитним договором від 04.07.2007р. та повернення самого кредиту, що підтверджується договором застави майнових прав від 04.07.2008р.

Також позивачі по зустрічному позові зазначали, що вони не отримували жодних листів від банку щодо повідомлення про повернення достроково кредиту, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи будь-яких поштових розписок про вручення даних листів.

У зв'язку із фінансовою кризою, яка сталася у 2009 році (зміна курсу долара США) банк «забрав» нерухомість - будинок №28 по вул. Гастелло в м.Чернівцях в якості повного виконання позивачами умов кредитного договору та договору іпотеки. У нотаріальній конторі при оформленні документів банк повідомив їм, що їхня сума заборгованості за кредитним договором погашена за рахунок нерухомості та жодних майнових претензій до них не має. Продаж будинку було здійснено за 244000грн. що становило на той час приблизно 34 000 дол.США.

Таким чином, враховуючи те що з 2007 року до 2009 року позивачами частково погашалася сума заборгованості, вартість заставленого майна погасила повністю заборгованість по кредитному договорі.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в зустрічному позові просили припинити кредитний договір СVFMG100000008 від 04.07.2007р., укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» та припинити договір поруки № СVFMG100000008/1 від 04.07.2007р., укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Приватбанк».

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення зобов'язань за договором кредиту та іпотеки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № СVFMG100000008 від 04.07.2007р. заборгованість у розмірі 18016,26 дол. США, що за курсом 15,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.01.2015р. складає 284 476,75 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати. Припинено договір поруки № СVFMG100000008/1 від 04.07.2007р, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, просив рішення змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення заборгованості та задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. В решті рішення суду першої інстанції апелянтом не оскаржується.

Апелянт вважає рішення суду в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що висновок судово-економічної експертизи, на який посилався суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, є поспішним та необєктивним, проведений експертом розрахунок здійснений без урахування умов кредитного договору.

Також представник ПАТ КБ «Приватбанк» вказує, що в мотивувальній частині судом вирішено питання щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з пені, проте резолютивна частина рішення не містить висновку відносно цієї частини вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення змінити з наступних підстав.

Встановлено, що 04.07.2007р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № СVFMG100000008 від 04.07.2007р., згідно якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 48 000 дол. США на термін до 02.07.2027р.

В забезпечення виконання зобов'язання за даним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки № СVFMG100000008/1 від 04.07.2007р.

Звертаючись з позовом, банк посилався на порушення ОСОБА_1 кредитного договору у зв'язку з чим станом на 23.01.2015р. існує заборгованість 82102,58 дол. США., а саме: 25528,80 дол. США - заборгованість за кредитом; 0,00 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 52649,05 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 15,83 дол. США - штраф (фіксована частина); 3908,89 дол. США - штраф (процентна складова).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Згідно договору застави майнових прав від 04.07.2008р. вбачається, що виконання зобов'язань за кредитним договором та повернення самого кредиту забезпечувалося за рахунок заставленого майна - житлового будинку №28 по вул. Гастелло в м. Чернівці.

Банк реалізовував своє право звернення стягнення на заставлене майно шляхом укладення Договору купівлі-продажу від 11.09.2009р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, відповідно до умов якого Продавець передає майно у власність Покупця, покупець приймає майно і сплачує за нього обговорену грошову суму (п.1.1 Договору від 11.09.2009р.). Згідно п.1.2 кредитного договору від 11.09.2009р. предметом договору є виділена в натурі частина житлового будинку, що розташована в м.Чернівцях на вул.Гастелло №28. Відповідно до п.3.1 договору від 11.09.2009р. продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за ціною 244 000,00грн., які отримані Продавцем від Покупця до підписання цього договору.

Судом першої інстанції було призначено у справі судово-економічну експертизу.

Згідно висновку судово-економічної експертизи № 45 від 28.12.2015р. встановлено, що загальна сума боргу в розмірі 82 102,58дол.США, що нарахована ПАТ КБ «ПриватБанк», яка зазначена в розрахунку заборгованості та в тексті позовної заяви, не відповідає сумі, яку необхідно було б нарахувати відповідно до умов кредитного договору № СVFMG100000008 від 04.07.2007р. Сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № СVFMG100000008 від 04.07.2007р. станом на 23 січня 2015 року становить 18 016,26дол.США, пеня в сумі 59 485,10грн. та штраф фіксована сума в розмірі 250,00грн.

Частинами 2, 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок експерта є одним із доказів і повинен бути оцінений судом разом із іншими доказами.

Згідно ч.6 ст. 146 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України. Оцінка належності та допустимості доказів надається судом лише при винесенні рішення.

Вищевказаний висновок не має для суду наперед встановленого значення.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв цього до уваги і ухвалив рішення лише на підставі висновку експерта, при цьому не дослідив інші докази по справі, не дав їм належної оцінки, зокрема залишив поза увагою розрахунки заборгованості по кредитному договору, надані позивачем.

Суд неповно дослідив всі обставини справи, не дав оцінку всім доказам, чим порушив норми процесуального права, що відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що при проведенні експертизи були допущені значні порушення процесуальних норм, що регламентують порядок призначення та проведення експертизи, є такими, що заслуговують на увагу, оскільки позивачем надані належні та допустимі докази на спростування вищевказаного висновку судового експерта.

Зокрема з представлених позивачем розрахунків, вбачається, що заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 25528,80 дол. США, пеня з квітня 2014року по січень 2015 року становить 89388,54грн. Зазначені розрахунки проведені відповідно до умов кредитного договору і спростовують висновок експерта, оскільки при проведені експертизи не враховано п.2.1.3, п.п.2.2.7, п.3.2, п.3.8, п.7.1 кредитного договору, внаслідок чого був проведений розрахунок боргу без збільшення тіла кредиту при не погашені боржником сплаченої банком страхової премії. Експертом не були враховані укладені між сторонами додаткові угоди, зокрема п.1.1, п.1.5-1.5.4.

Ознайомившись із умовами кредитного договору, розрахунком заборгованості та висновком експерта, встановлено, що експертом, в супереч умовам кредитного договору не взято до уваги при здійсненні розрахунку заборгованості право банку на зміну відсоткової ставки, погашення кредиту боржником протягом тривалого часу за новою процентною ставкою.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. відповідно до вимог ст.192 ЦК України - розрахунок пені має здійснюватись у грошові одиниці України - гривні.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Розрахунок пені проведений за період з квітня 2014року по січень 2015 року і становить 89388,54грн.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Пеня й штраф є різновидами неустойки, тому стягнення одночасно двох видів неустойки за несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить ст. 61 Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом та пенею слід змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № СVFMG100000008 від 04.07.2007р. заборгованість за кредитом в розмірі 25528,80 дол. США та пеню в розмірі 89388,54грн.

Судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК є підставою для зміни рішення в частині розміру стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ці норми, розподіл судових витрат слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2905,12грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.307, п.1, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2016 року в частині стягнення заборгованості за кредитом та пенею змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № СVFMG100000008 від 04.07.2007р. заборгованість за кредитом в розмірі 25528,80 дол. США та пеню в розмірі 89388,54грн.

Розподіл судових витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2905,12грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :