Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2017 Справа №607/357/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинком та втрату права на житло, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по вул. Микулинецька, 20 в смт.В.Березовиця, Тернопільського району. В обґрунтування заявлених вимог вказує не те, що вона є власником даного житлового будинку. Відповідач ОСОБА_4 є її племінником та з 2010 року не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Відповідач добровільно залишив дане житло, жодних перешкод в користуванні йому не чинилось, особистих речей та майна відповідача в житловому будинку не має. Всі витрати по утриманню житла вона несе самостійно. Тому, просить в порядку усунення перешкод в користуванні будинком визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком у звязку з не проживанням у ньому більше року без поважних причин.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на підстави і мотиви викладені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала та подала суду письмове заперечення в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку №20, який знаходиться по вул. Микулинецька, в смт.В.Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області та належав його матері ОСОБА_5 З 11 січня 2010 року по 10.07.2015 року ОСОБА_4 перебував під вартою, оскільки був засуджений до позбавлення волі відповідно до вироку суду. 21.02.2011 року ОСОБА_5 померла та позивач ОСОБА_3 успадкувала спірний будинок згідно заповіту. Однак зважаючи на те, що ОСОБА_4 був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою попереднього власника житла як член його сімї, а тому відповідач набув прав передбачених ст. 156 ЖК України та припинення права власності ОСОБА_5 на вищезазначене житло не припиняє права ОСОБА_4 на користування ним. Тож зважаючи на те, що відповідач не проживав у спірному будинку з поважних причин, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як вбачається з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно виданого 07.11.2011 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_5 є власником будинковолодіння по вул. Микулинецька, 20 в смт.В.Березовиця, Тернопільського району.

ОСОБА_5 померла 21.02.2011 року в с. Велика Березовиця Тернопільського району, Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №115105.

15.11.2011 року державним нотаріусом Тернопільської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №20 який знаходиться по вул. Микулинецька, в смт.В.Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 21.02.2011 року ОСОБА_5.

Як вбачається з витягу про державну реєстрації прав №32135380 від 22.11.2011 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_3 є власником будинковолодіння по вул. Микулинецька, 20 в смт.В.Березовиця, Тернопільського району.

Згідно довідки №3706 виданої 14.07.2015 року виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради, ОСОБА_4 з 16.09.2003 року по 12.07.2014 року був зареєстрований в будинку по вул. Микулинецька, 20 в смт.В.Березовиця, та знятий з реєстраційного обліку за рішенням суду.

Відповідно до Актів обстеження складених комісією Великоберезовицької селищної ради від 14.08.2013 року, 28.05.2012 року та 02.12.2013 року, ОСОБА_4 будинку по вул. Микулинецька, 20 в смт.В.Березовиця не проживає з 2010 року.

Згідно довідки серії ХМЛ №23283 виданої Райківецькою виправною колонією №78, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відбував покарання в даній установі з 11.01.2010 року та 10.07.2015 року був звільнений по закінченню строку покарання.

Як встановлено в судовому засідання ОСОБА_4 з часу його звільнення 10.07.2015 року по день розгляду справи в житловому будинку по вул. Микулинецька, 20 в смт.В.Березовиця не проживає.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Частина друга статті 64 ЖК України передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 ЖК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Вказана правова позиція висловлена ВСУ під час розгляду справи № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року, постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-60цс12.

Таким чином, після припинення права власності ОСОБА_6 на будинок припинене право ОСОБА_4 на користування будинком № 20 по вул. Микулинецька, смт. Березовиця.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що права позивача підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом усунення перешкод в користуванні житловим будинком ОСОБА_3 шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим будинком №20 по вул.Микулинецька в смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 213, 215, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст.391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим будинком ОСОБА_3 шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим будинком №20 по вул.Микулинецька в смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_7