Справа № 404/7348/16-ц
Номер провадження 2/404/914/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Бершадської О.В.

за участі секретаря - Чайка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Теплоенергетик про стягнення недоплаченого середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким після збільшення заявлених вимог просив стягнути із Комунального підприємства Теплоенергетик на його користь недоплачений середній заробіток за період з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року в розмірі- 9 300 ,04 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що з 07.10.2008 року працює у відповідача машиністом котлів 3 гр.кв. котлотурбінного цеху . На підставі припису Кіровоградського МВК з 15.03.2016 року в зв`язку з проходженням військової служби за контрактом, що припадає під час особливого періоду , був увільнений від роботи , із збереженням місця роботи , займаної посади та середнього заробітку. У зв`язку із зміною на підприємстві організації виробництва та умов праці, з метою ефективного використання робочого часу і часу відпочинку працівників та запобігання масовому звільненню , враховуючи тяжке фінансове становище підприємства з 15.04 до 15.10.2016 року встановлено з дотриманням строку передбаченого ст. 32 КЗпП України неповний(скорочений) триденний робо чий тиждень з робочими днями :понеділок, вівторок, середа, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Вважає, що дане зниження його заробітної плати є неправомірним , так як згідно з ч.3 ст. 119 КЗпП України , за працівниками призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Вказує на те, що він не підпадає під дію наказу №8к від 27.01.2016 року «Про встановлення неповного робочого тижня» , а тому підприємство повинно донарахувати йому середній заробіток з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року в розмірі- 9 300 ,04 грн. ( а.с.1, 28-29).

В судовому засіданні позивач, його представник вимоги підтримали, просили задовольнити , пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві та заяві про збільшення вимог.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнавали, у його задоволенні просили відмовити, вказавши, що підприємством згідно з чинним законодавством нараховувався та виплачувався позивачу середній заробіток , а тому підстави щодо донарахування середнього заробітку та його сплати відсутні.

Суд заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

З`ясовано, що ОСОБА_1 з 07.10.2008 року перебуває у трудових відносинах із Комунальним підприємством Теплоенергетик та працює на посаді машиніста котлів 3 гр.кв. котлотурбінного цеху .

На підставі припису ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу «, КЗпП України, ОСОБА_1 згідно наказу №27о/с від 14.03.2016 року було увільнено від роботи, в зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом на особливий період зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Статтею 24 цього Закону визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.119 КЗПП України за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Гарантії, визначені у частинах третій та четвертій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.

Середній заробіток працівникові нараховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п.8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного)заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках , передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком . Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин) , а у випадках, передбачених чинним законодавством ,- на число календарних днів за цей період.

Позивач вказує на те, що підприємством йому недоплачено середній заробіток за період з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року в розмірі 9 300 гривень 04 копійок, так як під дію наказу №8к »Про встановлення неповного робочого тижня» від 27.01.2016 року, він не підпадає, тому відповідач не вірно йому нарахував середній заробіток .

Згідно ч.3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці в разі продовження роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці(систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи , встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівник має бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо неповний робочий час запроваджується через певний проміжок часу після початку служби за контрактом працівника і його про зміну режиму праці не було повідомлено, то середня заробітна плата йому зберігається за робочі дні згідно з графіком роботи підприємства(підрозділу), який був на момент початку служби.

У разі, якщо працівника було повідомлено про зміну графіку роботи підприємства відповідно до ст. 32 КЗпП України до моменту служби за контрактом, то середній заробіток зберігається за дні роботи згідно нового графіку роботи підприємства.

Так, згідно наказу №8к від 27 січня 2016 року «Про встановлення неповного робочого часу», у зв`язку із зміною на підприємстві організації виробництва та умов праці, з метою ефективного використання робочого часу і часу відпочинку працівників та запобігання масовому звільненню працівників , враховуючи тяжке фінансове становище підприємства , керуючись ст.ст. 32, 36,56,103 КЗпП України, Правилами внутрішнього трудового розпорядку та за погодженням з профспілковим комітетом , встановлено з 15 квітня 2016 року, з додержанням строку, передбаченого ст. 32 КЗпП України, до 15 жовтня 2016 року включно, для всіх структурних підрозділів та всіх працівників підприємства неповний (скорочений) триденний робочий тиждень, з робочими днями :понеділок, вівторок і середа ?з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу ( а.с. 6).

З наказом №8к від 27 січня 2016 року та попередженням про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 ознайомився під розпис 10.02.2016 року ( а.с.45-46).

Таким чином, підприємство провело нарахування середнього заробітку позивачу з березня 2016 року по жовтень 2016 року за дні роботи згідно нового графіку роботи підприємства, про що свідчить довідка про середню заробітну плату, яка зберігається за мобілізованим працівником ( а.с. 42).

Суд зазначає, що наказ №8к від 27 січня 2016 року «Про встановлення неповного робочого часу» незаконним не визнавався. Крім того, в судовому засіданні з`ясовано, що починаючи з 15.04.2016 року по 15.10.2016 року працівники підприємства щодня на роботу не виходили.

Тому, виходячи із правової природи нарахування заробітної плати, наявності наказу № 8к від 27.01.2016, з якими позивач ознайомився ще до призову в зв`язку з проходженням військової служби за контрактом, що припадає під час особливого періоду -10.02.2016 року , та даний наказ не скасований в установленому законом порядку та не визнаний незаконним, а відтак суд вважає , що відсутні підстави для стягнення на його користь недоплаченого середнього заробітку за період з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року в розмірі 9 300 гривень 04 копійок. Тому, вимога ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною, у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3,10,11, 60, 88, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Теплоенергетик про стягнення недоплаченого середнього заробітку за період з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року в розмірі 9 300 гривень 04 копійок -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда