У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2017 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що прожила з відповідачем разом 10 років, однак їх стосунки погіршувалися і вона вирішала розірвати шлюб. З червня 2016 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що дійсно між ним та позивачем виникали непорозуміння та сварки які були пов`язані із скрутним матеріальним становищем. На разі він влаштовується на роботу та хоче все виправити. Він кохає свою дружину та просить надати їм час на примирення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доводи пояснень сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до керівних роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується поясненнями наданими в судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року, від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час сторони проживають окремо.

Судом, станом на день розгляду даної справи, не встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам одного з них. За результатами розгляду справи судом також не встановлено тих особливих причин, які б у своїй сукупності стали підставою для прийняття судом рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Переконливих доводів, як підстав для розірвання шлюбу, позивачем суду не наведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення тривалістю в три місяці.

Керуючись ст. 111 СК України, ч. 5 ст. 191, ст.ст. 201, 203, 209-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на примирення терміном в три місяці, до 09 травня 2017 року.

Провадження у справі зупинити до визначеного судом строку для примирення.

Розгляд справи в судовому засіданні призначити на 15 травня 2017 року на 09 годину 30 хвилин.

Суддя: