Дата документу 03.04.2017
Справа № 320/1552/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Ніколовой І.С.,

при секретарі Колесніковій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що 24.06.2016 року він влаштувався на роботу до ПАТ «Рефма» на посаду охоронця відділу охорони і економічної безпеки, звідки був звільнений 09.08.2016 року, згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідні дані підтверджуються копіями наказів, яка знаходиться в матеріалах справи.

В день звільнення 09.08.2016 року, йому не була виплачена заробітна плата, яка складає згідно довідки ПАТ «Рефма» від 30.11.2016 року про заборгованість по заробітній платі в нарахованому вигляді складає 2607,22 грн.

Позивач вказує, що зазначена вище сума заборгованості по заробітній платі йому по цей час так і не повернута, у звязку з чим він був змушений звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 11640,96 грн.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає повному обсязі, просить вказати в резолютивній частині рішення про зобов'язання відповідача нарахувати, утримати та перерахувати до відповідних бюджетів суми податків за зборів у розмірах, передбачених законодавством, оскільки на час розгляду справи позивач вже не має трудових відносин з підприємством, тому підприємство у разі самостійного та/або примусового його виконання повинно буде виконати вимоги Податкового кодексу України у частині нарахування, утримання та сплати визначених законом сум податків на користь державного бюджету.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Згідно копії наказу про прийом на роботу №19 від 23.06.2016, позивач 24.06.2016 прийнятий на роботу на посаду охоронця відділу охорони і економічної безпеки; згідно копії наказу №39 від 09.08.2016 звільнений за власним бажанням відповідно ст.38 КЗпП України /а.с.9,10/.

В матеріалах справи мається довідка про заборгованість по заробітній платі від 30.11.2016., згідно якої заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становить 2607,22 грн. /а.с.11/

Сам факт затримки та несвоєчасної виплати заробітної плати позивачу представником відповідача не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Визначаючи суми, які належать до виплати позивачу суд виходить с наступного:

Позивачем надано розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку з 09.08.2016 по 01.03.2017 виходячи з середньоденної заробітної плати позивача 80,84 грн., за кількість робочих днів 144, тобто 80,84 грн.*144 = 11640,96 грн.

Ця сума визнається представником відповідача та підтверджується розрахунками, а тому підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від відповідальності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно дост. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При стягненні сум за затримку розрахунку вимоги ст.34 Закону України „Про оплату праці стягнення компенсаційних сум не застосовуються, оскільки в ній чітко визначена сфера її застосування, згідно якої компенсація визначається з сум нарахованої заробітної плати, тобто з фактично заробленої працівником у конкретному місяці.

п.20 Постановою Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24 грудня 1999р. встановлено, що середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку на підставі ст.117 КЗпП України стягується по день винесення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в тому його вини. Сама по собі відсутність грошей у роботодавця не виключає його відповідальність.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені по день винесення рішення 03.04.2017 у розмірі 80,84*165=13338,6 грн., однак, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 11640,96 грн., а також стягнути судові витрати по справі на користь держави у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.44,116,117 КЗпП України, Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000р., п.20 Постановою Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24 грудня 1999р., Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995р. „Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА», розташованого за адресою: м. Мелітополь, вул. Дмитра Донцова (Профінтерна), 15, код 00217857, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму середнього заробітку за період затримки розрахунку з 09.08.2016 по 01.03.2017 у розмірі 11640/одинадцять тисяч шістсот сорок/грн.. 96 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА», розташованого за адресою: м. Мелітополь, вул. Дмитра Донцова (Профінтерна), 15, код 00217857 судовий збір в дохід держави у розмірі 640,00 грн. (на користь Державної судової адміністрації України (на р/р 0001, одержувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код одержувача (ЄДРПОУ): 37993783, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «Судовий збір»).

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» нарахувати, утримати та перерахувати до державного бюджету у встановленому законодавством порядку та розмірах суми податків та зборів, що належать до сплати із стягнутих на користь ОСОБА_1 сум грошових коштів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.С. Ніколова