Справа № 526/324/17
Провадження № 2/526/330/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

при секретарі Синепол С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

до суду звернувсяОСОБА_1 з позовною заявою доОСОБА_2 міської ради Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

У позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_3 на підставі договору від 20 липня 1955 року надана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності за адресою: вул. Волгоградська, 21, м. Гадяч Полтавської області, який на даний час відсутній, втрачений. На підставі вказаного договору, починаючи з 1957 року було побудоване будинковолодіння, яке у рівних долях по ? частині належало ОСОБА_3 та ОСОБА_4, земельна ділянка біля будинку площею 0,0600 га не приватизована. 13 грудня 1995 року ОСОБА_4 померла, а ОСОБА_3 помер 04.04.2003, заповіт від його імені посвідчено 14 червня 2000 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, яким він все своє майно заповів позивачу. Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. Позивач вирішив оформити документи на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: вул. Волгоградська, 21, м. Гадяч Полтавської області, який розташований на земельній ділянці, що належить до фонду земель міської ради та звернувся до нотаріальної контори, але нотаріус не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, щовідсутні правовстановлюючі документів на вказане нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, при винесенні рішення повністю покладається на розсуд суду.

Представник третьої особиОСОБА_2 державної нотаріальної контори у судове засідання також не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно підлягають до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві особистої власностівід 20.07.1955, виконавчий комітет ради депутатів відділу комунального господарства ОСОБА_2 міської ради депутатів трудящих, згідно рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради депутатів трудящих № 247 від 27.07.1955 про відведення земельної ділянки, надав ОСОБА_3 право безстрокового користування земельною ділянкою по вул. Сталінградська, 21 «а» у м. Гадяч загальною площею 600 кв.м. Даним договором у тому числі передбачено обов`язок забудовника на земельній ділянці побудувати одноповерховий житловий будинок площею 33,32 кв.м., сарай 3х4, вбиральню 1х1, огорожу в строк до 20 липня 1958 року.

Пунктом 9 договору встановлено, що по закінченню будівництва зведені на земельній ділянці будівлі вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією міської ОСОБА_6 депутатів трудящих повної готовності зведених будівель, оформленої актом комісії.

Вказане домоволодіння 03 червня 1959 року зареєстровано Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації по праву побудови і записано в реєстрову книгу № 9 під №847.

Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 03-42/20 від 13.01.2017, поштова адреса житлового будинку по вул. Волгоградській в м. Гадяч змінилась з № 21-а на № 13 по вулиці Сталінградській, потім на вулицю Волгоградську № 11, а потім на № 15 і на № 21 по вулиці Волгоградській.

Враховуючи, що даний житловий будинок збудований у період шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які одружились 10 листопада 1946 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, тому фактично кожному з них належить по ? його частині, як частки в спільному майні подружжя.

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 38 від 20.10.2016 року на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка знаходилася в користуванні ОСОБА_3, за адресою: вул. Волгоградська, 21, м. Гадяч, державний акт, свідоцтво на право власності не виготовлялися, в оренду не передавалася. Дана земельна ділянка відноситься до земельного фонду міської ради.

ОСОБА_4 померла 13 грудня 1995 року, про що відділом РАГС м. Гадяч Полтавської області в книзі реєстрації актів про смерть 18.12.1995 року зроблено запис за № 271 та видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 007779.

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 03-42/11 від 10.01.2017 року, померла ОСОБА_4 була зареєстрована станом на 13.12.1995 за адресою: вул. Волгоградська, 21, м. Гадяч Полтавської області. На день смерті проживала разом з чоловіком ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_1 Інших зареєстрованих осіб станом на 13.12.1995 року не значилось.

ОСОБА_3 помер 04 квітня 2003 року, про що відділом РАГС ОСОБА_2 РУЮ Полтавської області зроблено актовий запис № 89 від 04.04.2003 та видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 236012.

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 02-22/426 від 01.12.2016, померлий ОСОБА_3 був зареєстрований станом на 04.04.2003 за адресою: вул. Волгоградська, 21, м. Гадяч Полтавської області. На день смерті проживав разом з онуком ОСОБА_1 Інших зареєстрованих осіб станом на 04.04.2003 не значилось.

Згідно заповіту від 14 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 1185, ОСОБА_3 на випадок смерті зробив заповітне розпорядження: все його майно де б воно не було і з чого б не складалось, і все те, що належатиме йому на день смерті, на що за законом матиме право заповів ОСОБА_1

Згідно повідомлення ОСОБА_2 державної нотаріальної контори № 78 від 02.03.2017, після померлих 13.12.1995 ОСОБА_4 та 04.04.2003 ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились.

ОСОБА_6 ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 23.12.2016, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок по вул. Волгоградській, 21 в м. Гадяч Полтавської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно.

У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: вул. Волгоградська, 21 м. Гадяч Полтавської області житловий будинок позначений літерою А-1,а загальною площею 53,3 кв.м, жилою площею 28,3 кв.м, вбиральня літ. Б, літня кухня літ. В, погріб літ. Г, сарай літ. Д, погріб літ. Е, гараж літ. Ж, огорожа - № 1.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Відповідно до п. 1 ОСОБА_7 Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 9 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Отже, право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, на час виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку у 1955 році та завершення будівництва житлового будинку в 1957 році, питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, а також прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року ОСОБА_6 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - ОСОБА_6 від 26 серпня 1948 року), які визначали в тому числі умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

ОСОБА_6 від 26 серпня 1948 року (пункт 2) визначала, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Тобто, згідно діючого на час будівництва будинку та відведення земельної ділянки законодавства, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Вказані правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, на час закінчення будівництва житлового будинку по вул. Волгоградській, 21 в м. Гадяч Полтавської області, що входить до складу спадщини, спадкодавцем ОСОБА_3, якому для будівництва вказаного житлового будинку було виділено земельну ділянку у безстрокове користування, набуто право власності на це нерухоме майно.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність у 1996 році, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належали місцевим ОСОБА_6 депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягали реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ОСОБА_6 депутатів трудящих (п. 4). Реєстрація провадилася на підставі документів, що встановлювали право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1, за яким до правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація жилих будинків, віднесено нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої ОСОБА_6 акт про прийняття будинку в експлуатацію. Реєстрацію права власності на будинок або домоволодіння здійснювало бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно ст. 392 ЦК Ураїни - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3, який помер 04 квітня 2003 року, правомірно набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Волгоградська, 21, м. Гадяч Полтавської області, тому це його право переходить до спадкоємця, зокрема ОСОБА_1 та підлягає судовому захисту шляхом визнання цього права у порядку спадкування.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З огляду на ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав померлому ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом, підлягають до задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 328, 1261, 1296 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 197, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: вул. Волгоградська, 21, м. Гадяч Полтавської області на земельній ділянці, що відноситься до фонду земель міської ради, у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку, позначеного літ. А-1,а загальною площею 53,3 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, вбиральні літ. Б, літньої кухні літ. В, погреба літ. Г, сараю літ. Д, погреба літ. Е, гаража літ. Ж, огорожі - № 1, яке залишилося після померлих 13 грудня 1995 року ОСОБА_4 та 04 квітня 2003 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Л. І. Тищенко