Справа № 529/26/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі - Кривенко Р. С.

з участю заявника ОСОБА_1,

та представника

заінтересованої особи Тарасенко О.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він народився в м. Полтава. Наданий час він проживає в с. Надежда Диканського району Полтавської області. З 24. 11. 1985 року заявник навчався у Полтавській школі-інтернат № 1, що по вул. Монастирська, 9-А, в м. Полтава та був прописаний за вказаною адресою з 24. 11. 1985 року по 04. 11. 2003 року. З 16. 10. 1990 року по 11. 11. 1991 року він працював вантажником цеху № 3 на ВАТ "Полтавський завод медичного скла", а у 1995 році заявника було засуджено вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 04. 10. 1995 року до 6 років 6 місяців позбавлення волі. І тому він відбував покарання починаючи з 30. 10. 1995 року по 26. 07. 2001 року в Полтавській виправній колонії № 64 УДДУ ПВП в Полтавській області, а 26. 07. 2001 року був звільнений по амністії. На даний час у заявника відсутній паспорт громадянина України, а паспорт громадянина Радянського Союзу ним було втрачено. Під час звернення до УДМС України в Полтавській області із заявою про видачу заявникові паспорту замість втраченого, він отримав відмову, тому як після проведеної перевірки було встановлено, що належність громадянства будь-якої держави заявника не встановлено. У зв'язку з цим заявник звернувся до суду та просить встановити факт постійного проживання на території України.

У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю, просив заяву задовольнити з підстав викладених у заяві та досліджених матеріалів, які маються у справі.

Представник заінтересованої особи - Управління міграційної служби в Полтавській області ДМС України у судовому засіданні проти заявлених вимог заявника ОСОБА_1 не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявник відповідно до наданої інформації від Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава, згідно якого прізвища дитини та батька зазначені "ОСОБА_1", а матері - "ОСОБА_1" ( а.с. № 5).

Відповідно до довідки від 15. 06. 2016 року заявник навчався у Полтавській школі-інтернат № 1, що знаходиться в м. Полтава, по вул. Монастирська, 9-А. та був зареєстрований в гуртожитку з 24. 11. 1985 року по 04. 11. 2003 року ( а.с. № 4).

Відповідно до заяви, ОСОБА_1 втратив паспорт, в зв'язку з чим він звернувся до Шевченківського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області, на що відповідно до проведеної перевірки було встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Відповідно до довідки від 27. 10. 2016 року № 56 виданої ПАТ "Полтавський завод медичного скла" вбачається, що у період з 16. 10. 1990 року по 11. 11. 1991 року заявник працював вантажником цеху № 3 на ВАТ "Полтавський завод медичного скла" ( а.с. № 6).

Відповідно до довідки від 05. 10. 2016 року встановлено, що заявник був засуджений вироком Октябрського районного суд м. Полтава від 04. 10. 1995 року до 6 років 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання в Полтавській виправній колонії № 64 УДДУ ПВП в Полтавській області з 30. 10. 1995 року по 26. 07. 2001 року. Звільнений був 26. 07. 2001 року за амністією ( а.с. №6).

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України ( а.с. № 7).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24. 08. 1991 року чи 13. 11. 1991року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24. 08. 1991 або 13. 11. 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Відповідно до вимог статей 213, 215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31. 03. 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями заявника, та наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтава Полтавської області, Україна, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 256 - 259, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтава Полтавської області, Україна, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: