Справа 693/907/16-ц
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання

про визнання рішення іноземного суду в Україні

08.02.2017 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчик Р.В.,

при секретареві - Піддубняк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Молдовського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про надання дозволу на виконання на території України рішення Молдовського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2, в якому просить визнати та виконати на території України рішення суду Буюкань, мун. Кишинеу від 15 липня 2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2, проживаючого за адресою: Україна, Черкаська область, Жашківський район, с. Зелений Ріг, вул. Колгоспна.

Боржник відповідно до ч. 1 ст. 395 ЦПК України був повідомлений про надходження клопотання. Боржнику було запропоновано у місячний термін подати можливі заперечення проти клопотання.

29 грудня 2016 року боржник ОСОБА_2 подав письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що у матеріалах клопотання відсутній доказ про його виклик. Крім того зазначив, що він отримав лист румунською мовою, якою він не володіє, чим порушено вимоги Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної державами-членами Співдружності незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року. Надав довідку про місце його реєстрації та проживання на території України.

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не зявився, при цьому подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, суд вважає, що ОСОБА_1 в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

В силу приписів ч. 1 ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392, ч. 1 ст. 393 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, згідно з міжнародною угодою, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (його представником).

За змістом ч. 2 ст. 10 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Згідно ст. 81 зазначеного Законув Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

З копії рішення суду Буюкань, мун. Кишинеу від 15 липня 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 на засідання суду не зявився, був законно повідомлений про розгляд справи в засіданні від 15 червня 2015 року, отримав повістку 20 травня 2015 року, що підтверджується повідомленням про отримання ним повістки, приєднаним до матеріалів справи (л.д.11), і для засідання від 15 червня 2015 року отримав повістку 04 червня 2015 року, що підтверджується повідомленням про отримання, яке приєднане до матеріалів справи. При цьому в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні будь-які письмові підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 був повідомлений належним чином про розгляд справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в суді Буюкань, мун. Кишинеу від 15 липня 2015 року. Крім того, слід зазначити, що боржник ОСОБА_2 не володіє румунською мовою, а тому про що йде мова в отриманому ним листі на румунській мові він не розуміє.

Згідно зі статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (яка застосовується до даних правовідносин і за участю даних сторін відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39цс14), у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця сторона надасть компетентному суду докази того, що вона не була повідомлена про процес.

Відповідно до ч. 3 ст. 394 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються: засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; документ, що визначає в якій частині, чи з якого часу рішення суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); документ, що посвідчує повноваження представника стягувача; засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою, або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є те, що сторона, стосовно якої постановлене рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 395 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду, суд може постановити ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 197, ч. 3 ст. 394, ч.ч. 5,6 ст. 395, п. 2 ч. 2 396 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про надання дозволу на виконання на території України рішення Молдовського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Черкаської області через Жашківький районний суд.

Головуючий: Роман Васильович Шимчик