Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3741/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/391/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Усік М.О.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

27 липня 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою від 02.09.2016 року відкрито провадження по вказаній справі.

27 вересня 2016 року винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у звязку зі звільненням судді Черкасенко Т.Г. Відповідно до протоколу від 28 вересня 2016 року цивільну справу № 216/3741/16-ц було розподілено судді Кузнецову Роману Олександровичу.

Ухвалою від 29.09.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.02.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 будо укладено договір кредиту № М120/055/08, відповідно до якого банк зобовязувався надати відповідачу по справі у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах загального ліміту в сумі 44 000, 00 доларів США, зі сплатою 44 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.02.2010 року. Зобовязання банку за договором кредиту були виконані в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 33-05 від 23.02.2007 року. В забезпечення виконання ОСОБА_4 обовязків по поверненню кредиту та сплаті нарахованих відсотків, 23.02.2007 року між позивачем, відповідачем -1 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 120/037-П-М120/055/07, згідно п. 1.1 якого останній зобовязувався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем -1 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та випадках, передбачених договором кредиту. Пунктом 2.1.1 договору поруки встановлено, що повернення заборгованості за договором кредиту здійснюється в сумі 44 000, 00 Доларів США. 03.11.2008 року між банком та ОСОБА_4 було підписано договір про внесення змін до договору кредиту № М120/055/07 від 23.02.2007 року, згідно п. 1 якого було введено комісії за користування кредитом та встановлено тарифи на послуги, що містяться в додатку 1 до цього договору. Всі інші умови залишилися без змін. Пунктом 1.1 договору кредиту № М120/055/07 від 23.02.2007 року визначено, що погашення кредиту здійснюється відповідачем рівними частинами не пізніше 20 числа кожного місяця, відповідно до графіку, що міститься в цьому пункті договору. Пунктами 2.4 - 2.5 цього договору встановлено, що відповідач сплачує строкові (поточні) проценти за користування кредитом, у загальному порядку, передбаченому договором кредиту, а отже щомісячно до 20 числа. Порядок нарахування відсотків за кредитом визначений п. 2.4 договору кредиту, яким встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму дійсної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту, щомісячно за методом факт/360, де факт умовна кількість днів у місяці, 360-усовна кількість днів у році. Відповідач порушуючи виконання умов п.п.3.3.3, 3.3.4 договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитом та неустойку (пеню, штраф). Тим самим, відповідач порушив ст. 1054 ЦК України. Пунктом 4.1. договору кредиту встановлено, що у разі прострочення відповідачем -1 строків сплати процентів, визначених п. 2.4.1 та/або прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 2.4.1, 2.7.2, 4.4, 5.4 цього договору відповідач -1 сплачує позивачу пеню в розмірі 10 процентів від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Відповідно п. 4.2 договору кредиту у разі порушення відповідачем вимог п.п.3.3.3 3.3.6 цього договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 1 процент від суми кредиту, визначеного п. 1.1 цього договору, за кожний випадок порушення. Відповідно до п.7.3 договору кредиту, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Таким чином, станом на 22.01.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором кредиту №М120/055/07 від 23.02.2007 року складає 26 399, 83 доларів США, що всього в еквіваленті складає 647 369, 54 грн. (курс НБУ 1 долар США станом на 22.01.2016 року становить 24, 5217 грн.), а саме: заборгованість за кредитом в сумі 18 033, 36 доларів США, що в еквівалентів становить 442 209,28 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 8 298, 07 доларів США, що в еквіваленті становить 203 482,98 грн.; сума заборгованості за комісіями 68,40 доларів США, що в еквівалентів становить 1 677, 29 грн.

Посилаючись на протиправність дії відповідачів, якою суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості в розмірі 26 399, 83 доларів США, що в еквіваленті складає 647 369, 54 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та підтримала заяву про застосування строку позовної давності, яку надала у судовому засіданні 18.01.2017 року (а.с.82-85).

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить телефонограма №76/1 від 25.01.2017 року (а.с.94).

З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють питання виконання зобовязань.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що 23.02.2007 між ОСОБА_4 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір № М120/055/07 (а.с.4-6).

Відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_4 був наданий кредит у розмірі 44 000, доларів США, на строк до 22.03.2010 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 відсотків на рік.

Пунктом 1.1 договору кредиту № М120/055/07 від 23.02.2007 року визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником рівними частинами не пізніше 20 числа кожного місяця, відповідно до графіку, що міститься у цьому пункті договору. Проте як було встановлено судом, відповідачем ОСОБА_4 умови договору не виконувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості по кредиту в розмірі 18 033, 36 доларів США, що в еквіваленті становить 442 209,28 грн.

Також згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, за умовами договору ОСОБА_4 зобовязаний був сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14 % на рік.

Відповідно до п. 2.4. договору кредиту № М120/055/07, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму дійсної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту, щомісячно, за методом факт/360, де 360 умовна кількість днів у році.

Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитом станом на 21 січня 2016 року, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме до цієї дати та у такому розмірі, тому сума відсотків, що підлягає стягненню, склала 8 298, 07 доларів США, що в еквіваленті становить 203 482, 98 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_4, який отримав суму кредиту в повному обсязі, не виконує належним чином своїх зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним станом на 22 січня 2016 року заборгованість за комісією склала 68,40 доларів США, що в еквіваленті становить 1 677,29 грн.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Також, відповідно ч.1 ст.. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

При цьому, ч.2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №120/037-П-М120/055/07, згідно якого останній, як поручитель, прийняв на себе зобовязання перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № М 120/055/07 від 23.02.2007 року (п.1.1. договору поруки) (а.с.7).

Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 26 399, 83 доларів США, що в еквіваленті складає 647 369, 54 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 18 033, 36 доларів США, що в еквівалентів становить 442 209,28 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 8 298, 07 доларів США, що в еквіваленті становить 203 482,98 грн.; сума заборгованості за комісіями 68,40 доларів США, що в еквівалентів становить 1 677, 29 грн.

Проте суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 ст. 260 ЦК України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). А за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

З матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти надавались позичальникові строком до 22.02.2010, яке є датою повернення коштів банку.

З огляду на викладене, суд вважає, що строк позовної давності почав перебіг з моменту, коли позивачу стало відомо про його порушене право, тобто з моменту закінчення строку повернення кредитних коштів, а саме, з 23 лютого 2010 року.

Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вимогами ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Таким чином, строк позовної давності має спливати 23.02.2013.

При цьому згідно вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

А оскільки з відповідним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося лише 27.07.2016, про що свідчить вхідний штамп суду, тому суд дійшов висновку про сплив позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № М120/055/07 від 23.02.2007, відсотків та комісії.

Разом з цим, судом не беруться до уваги заперечення представника позивача на заяву про застосування строку позовної давності, оскільки суду не надано письмових доказів щодо звернення відповідача 21.09.2015 року до банку з заявою про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи те, що в ході судового засідання підстав визнати поважними причини пропуску позовної давності судом встановлено не було, а також те, що представником відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 було подано заяву про застосування до вказаних позовних вимог строку позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати до таких відносин загальний строк позовної давності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позовну давність пропущено і підстав вважати причини пропуску поважними у суду немає, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № М120/055/07 від 23.02.2007, а рівно і стягненню відсотків та комісії, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 213, 215-218 ЦПК України, ст. 267 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов