РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, пояснивши, що 6 травня 2016 року вона та фізична особа - підприємець ОСОБА_2, уклали договір № 455 про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій вартістю 9000 грн. протягом 50 робочих днів з моменту укладення договору.

Позивач сплатила вартість робіт за договором у сумі 7200 грн., що підтверджується товарними чеками № СУ-455 від 22.05.16 р. та № СУ-455 від 29.06.2016 р.

Вона зверталась до відповідача з проханням виконати умови договору, проте відповідач не виконав, кошти не повернув.

ОСОБА_1 посилається на те, що їй була заподіяна і моральна шкода, розмір якої вона визначає у сумі 500 грн.

Просить розірвати договір між нею та відповідачем від 06.05.2016 р., стягнувши з відповідача 7200 грн. та моральну шкоду у сумі 500 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та письмові заперечення на позов до суду від нього не надходили. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові

Ч. 1 ст. 848 Цивільного кодексу України зазначає якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 вищевказаного закону, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що 6 травня 2016 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 був укладений уклали договір № 455 про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт складає 9000 грн. протягом 50 робочих днів з моменту укладення договору. Відповідно до п. 3.2. означеного договору після виконання п.3.1 виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 50 робочих днів з моменту укладення договору.

Відповідно до п. 3.12 договору договір діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 сплатила вартість робіт за договором у сумі 7200 грн., що підтверджується товарними чеками № СУ-455 від 22.05.2016 р. та № СУ-455 від 29.06.2016 р.

ОСОБА_2 не виконав зобовязань за договором № 455 про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій.

Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, розірвавши договір від 6.05.2016 р. № 455 про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, стягнувши з відповідача 7200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо позивачів, членів їх сім'ї чи близьких родичів.

ОСОБА_1 посилається на те, що їй була заподіяна неправомірними діями відповідача і моральна шкода внаслідок невиконання зобов'язання відповідачем. Вона тривалий час очікувала на виконання зобовязань ОСОБА_2, у подальшому займалась його розшуком, оскільки останній переховується, що в цілому викликало хвилювання, страждання з цього приводу.

Суд приходить до висновку, що слід стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2А на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості.

Згідно із ч. 2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов в частині стягнення майнової шкоди заявлено з ціною 7200 грн. та задоволено на суму 7200 грн.

Таким чином, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір за вимогу майнового характеру у сумі 551,20 грн. та 551,20 грн. за вимогу немайнового характеру, а всього 1102,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 23, 525, 526, 837, 849 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 7200 (сім тисяч двісті) грн. майнової шкоди та 500 (пятсот) грн. відшкодування моральної шкоди .

Стягнути на користь держави з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1102,40 (тисячу сто дві) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення подається на протязі 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя Логінова С.М.