Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/712/15-ц

13.02.2017 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А., при секретарі с/з ОСОБА_2, розглянувши в залі судових засідань в смт. Воловець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ПАТ "Дельта Банк",-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду 01.09.2015 року з вищезазначеним позовом.

Позов мотивований тим, що 22.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС -Комерцбанк" (від 15.10.2007 року змінив своє найменування на АТ "Сведбанк") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0608/1107/74-010 (далі- Договір), згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000, 00 доларів США з розрахунку 11,90% річних на строк з 22.11.2007 року по 22.11.2027 року. 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ "Дельта Банк" набуло статус нового кредитора у зобов"язанні. Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 28.07.2015 року становить 761 860, 54 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за позивачем; стягнути з відповідача на свою користь судові витати.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив, до початку засідання надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує.

Від представника відповідача ОСОБА_4 через канцелярію суду 25.01.2017 року було подано письмові заперечення проти позову, підставою яких зазначено, що чинним законодавством не передбачено такий порядок реалізації предмета іпотеки як визнання на нього права власності за іпотекодержателем; позов подано особою яка не уповноважена на підписання та подачу позову, у зв"язку з чим даний позов слід залишити без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС -Комерцбанк" (від 15.10.2007 року змінив своє найменування на АТ "Сведбанк") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0608/1107/74-010 (далі- Договір), згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000, 00 доларів США з розрахунку 11,90% річних на строк з 22.11.2007 року по 22.11.2027 року (а.с.45-49).

26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений іпотечний договір №0608/1107/74-010-Z-1, посвідченений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №173, предметом якого є належне ОСОБА_3 на праві власності майно- трьохкімнатна квартира під номером 73, розташована у Закарпатській області, смт.Воловець, вул.Карпатська, 40 (а.с.51-52).

Відповідно до підпунктів 12.3.1., 12.3.2. пункту 12.3 іпотечного договору задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цієї статті у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності.

Сторони з розумінням ст.37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень підпункту 12.3.1. пункту 12.3 іпотечного договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржено іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання, або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленомуст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена, відповідно до висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності.

Також сторони дійшли згоди, що для реалізації іпотекодержателем права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, іпотекодавець, керуючись ст.ст. 237-239 ЦК України доручає іпоткекодержателю отримувати витяги з Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо предмету іпотеки, а також представляти інтереси іпотекодавця в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, бюро технічної інвентаризації, установах, організаціях та підприємствах незалежно від форми їх власності, у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами (незалежно від їх форм власності) з питань, пов'язаних із предметом іпотеки, підписувати відповідні заяви та запити, а також отримувати будь-які документи відносно предмета іпотеки.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за вищезазначеним кредитом, у зв'язку з чим ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора у зобов'язанні з усіма процесуальними правами (а.с.59-63).

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч.3 ст.36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Саме до такого висновку дійшов ВСУ у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, який відповідно до 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування судами України.

Також з правових висновків Верховного Суду України в справах № 6-1219цс16 та № 6-1243цс16 вбачається єдина позиція: аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав через звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно за ПАТ «Дельта Банк» суперечить вимогам чинного законодавства, є неналежним з правової точки зору та не може бути задоволено в судовому порядку.

Що стосується клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, у зв'язку з тим, що позовна заява підписана не уповноваженою особою, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні такого, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.65).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», з урахуванням змін, внесених рішенням № 71 від 08 квітня 2015 року тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» було запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року (а.с.67,68).

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації було призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6, який повинен приступити до виконання своїх обов'язків з 03 березня 2015 року.

Позовна заява підписана ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності від 20.08.2015 року, виданої ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 (а.с.69).

Відповівдно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції, яка була чинною на час звернення з позовом, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.

Отже, уповноважена особа Фонду з дня запровадження тимчасової адміністрації набуває повноважень органів управління та контролю банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

Таким чином, позов ПАТ "Дельта Банк" поданий уповноваженою на те особою, однак є безпідставним, у зв"язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392 ЦК України, ст.ст.33,36, 37,38, 39 Закону України "Про іпотеку", суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ПАТ "Дельта Банк"- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.