Номер провадження: 22-ц/785/2142/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою директора юридичного департаменту Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «„Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ПАТ „ЕК Одесаобленерго про стягнення моральної шкоди в сумі 2 000 000 гривень внаслідок смерті сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що її син ОСОБА_4, з 01 лютого 2012 року працював на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж 2 групи кваліфікації Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго».

18 липня 2012 року під час усунення пошкоджень на опорі № 45 ПЛ-0,4 кВ приєднання «Крайня» від ЗТП-78 її син отримав ураження електричним струмом, внаслідок чого помер.

Внаслідок загибелі на виробництві сина, позивачу завдано моральна шкоду, грошову компенсацію за яку вона просить стягнути з відповідача.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в сумі 1 999 999 гривень 00 копійок. Вирішено питання стосовно судового збору.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, директор юридичного департаменту ПАТ „ЕК Одесаобленерго ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам, у повній мірі, не відповідає.

Ухвалюючи рішення від 21 грудня 2016 року, частково задовольняючи вимоги ОСОБА_3, стягуючи на її користь з ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» моральну шкоду в сумі 1 999 999 грн., завдану смертю сина ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з доведеності причинного звязку між негативними наслідками у вигляді смерті працівника і неналежним виконанням посадовою особою ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» службових обов'язків з охорони праці на виробництві. Моральна шкода, завдана позивачеві смертю її сина, з врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 1 999 999,00 гривень.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками районного суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що:

ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 01 лютого 2012 року працював на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж 2 групи кваліфікації Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго».

18 липня 2012 року електромонтер Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго» ОСОБА_4 під час усунення пошкоджень на опорі № 45 ПЛ-0,4 кВ приєднання «Крайня» від ЗТП-78 отримав ураження електричним струмом, внаслідок чого помер.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.03.2015 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року встановлено, що ОСОБА_3 із сином ОСОБА_5 проживала однією сімєю з 14 грудня 1988 року по день його смерті 18 липня 2012 року.

Даний факт встановлений при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Одеса, третя особа ОСОБА_6, про визнання права на отримання одноразової допомоги, як члену сімї загиблого у зв`язку з проживанням однією сімєю.

Крім того, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2013 року позовна заява ОСОБА_3 до Територіального управління Держгірпромнагляду України в Одеській області про визнання незаконним рішення задоволена. Скасовано рішення комісії (акт) від 23.11.2011 року щодо повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 липня 2012 року з ОСОБА_4. Визнано нещасний випадок, який стався 18 липня 2012 року з ОСОБА_4 таким, що пов'язаний з виробництвом. Зобов'язано територіальне управління Держгірпромнагляду в Одеській області утворити комісію для проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався в Біляївському РЕМ ВАТ "Одесаобленерго" та складання акту по формі Н-1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 жовтня 2013 року апеляційна скарга представника Територіального управління Держгірпромнагляду України в Одеській області ОСОБА_2 задоволена частково. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Держгірпромнагляду України в Одеській області про визнання незаконним рішення, в частині визнання нещасного випадку, який стався 18 липня 2012 року з ОСОБА_4 таким, що пов'язаний з виробництвом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено.В інший частині рішення залишено без змін.

Розглядаючи дану справу суд першої інстанції встановив, що:

- 01.02.2012 року ОСОБА_5 прийнятий на роботу до Біляївського РЕМ на посаду електромонтера з експлуатації розподільних мереж 2-ої групи кваліфікації дільниці розподільник мереж ремонтно-експлуатаційних дільниць;

- відповідно до висновку психофізіологічної експертизи працівника на придатність до виконання робіт підвищеної небезпеки, які вимагають професійного відбору № 14 від 26.01.2012 року ОСОБА_5 за своїми психофізіологічними показниками рекомендований для роботи за професією без обмежень;

- наказом № 189 від 28.05.2012 року ОСОБА_5 присвоєно третю групу з електробезпеки;

- згідно з довідкою № 0119 ОСОБА_5 проходив курси для новоприйнятого або переведеного на іншу посаду персоналу з питань охорони праці та пожежної безпеки (20 годин) з 26.03.2012 року по 28.03.2012 року;

- згідно лікарського свідоцтва про смерть № 220 від 19 липня 2012 року причина смерті ОСОБА_5 є вплив електричного струму;

- майстер ОСОБА_7 як посадова особа Біляївського РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» 18.07.2012 року давав вказівки ОСОБА_5 на виконання робіт в робочий час на робочому місці, не виконавши необхідних умов, які передбачені правилами безпечної експлуатації електроустановок;

- електромонтер ОСОБА_5 18.07.2012 року виконував роботу у робочий час, за завданням та безпосереднім керівництвом майстра ОСОБА_7, з використанням майна ВАТ «Одесаобленерго» (транспорт, інструменти, приладдя).

На підставі встановлених обставин, Біляївський районний суд Одеської області набув висновку про скасування рішення комісії (акту) від 23.11.2011 року щодо повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 липня 2012 року з ОСОБА_4, згідно з яким вказаний нещасний випадок з ОСОБА_5 визнаний таким, що не повязаний з виробництвом. Зобов'язано територіальне управління Держгірпромнагляду в Одеській області утворити комісію для проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався в Біляївському РЕМ ВАТ "Одесаобленерго" та складання акту по формі Н-1.

Рішення суду першої інстнації в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.10.2013 року і таким чином вступило в законну силу.

Будь-які відомості, що вказане рішення переглядалося в касаційному порядку, відсутні.

На виконання рішення суду, що вступило в законну силу, територіальним управлінням Держгірпромнагляду в Одеській області 27.12.2013 року затверджено Акт № 1 про нещасний випадок повязаний з виробництвом за формою Н-1, відповідно до якого 18 липня 2012 року бригада Біляївської експлуатації дільниці, по вказівці керівника робіт ОСОБА_7, поїхала на вул. Крайня буд. 70, прибувши на вказану адресу, ОСОБА_7 дав вказівку електромонтеру ОСОБА_5 усунути пошкодження, електромонтер ОСОБА_5 піднявся на лазах на опору для відновлення електропостачання, в процесі роботи він не втримався на лазах, втратив рівновагу і намагаючись втриматись на опорі схопив рукою за оголений фазний провід, повис па монтерському поясі, втративши свідомість. Доставивши ОСОБА_8 до Біляївської ЦРЛ його передали черговій бригаді лікарів, не повідомивши про те, що потерпілий отримав електричний удар. На момент смертельного травмування ОСОБА_5 знаходився в трудових відносинах з ВАТ «Одесаобленерго». Місце цього нещасного випадку є опора лінії електропередач, яка є власністю роботодавця.

Також актом № 1 від 27 грудня 2013 року встановлено, що причинами настання нещасного випадку, який стався з електромонтером з експлуатації розподільних мереж 2 групи кваліфікації Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго», ОСОБА_4 є невиконання посадових обов'язків майстром ОСОБА_7, чим порушено вимоги п.п. 2.1. 2.2, 2.3. 2.4, 2.7, 2.8. 2.14. 4.1. 4.3. 4.5 «Посадової інструкції майстра виробничої дільниці 1 групи» та вимоги п.п. 15.8, 15.14 Положення «Система управління охороною праці в районі мереж (РЕМ) ВАТ «Одесаобленерго».

Вказані обставини судом встановлені на підставі зібраних у справі доказів, яким надано належну оцінку.

Отже, районний суд обгрунтовано взяв до уваги, що:

- ОСОБА_3 із сином ОСОБА_5 проживала однією сімєю з 14 грудня 1988 року по день його смерті 18 липня 2012 року;

- ОСОБА_5 з 01 лютого 2012 року працював на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж 2 групи кваліфікації Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго»;

- 18 липня 2012 року електромонтер Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго» ОСОБА_4 під час усунення пошкоджень на опорі № 45 ПЛ-0,4 кВ приєднання «Крайня» від ЗТП-78 отримав ураження електричним струмом, внаслідок чого помер;

- актом № 1 від 27 грудня 2013 року встановлено, що причинами настання нещасного випадку, який стався з електромонтером з експлуатації розподільних мереж 2 групи кваліфікації Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго», ОСОБА_4 є невиконання посадових обов'язків майстром ОСОБА_7, чим порушено вимоги п.п. 2.1. 2.2, 2.3. 2.4, 2.7, 2.8. 2.14. 4.1. 4.3. 4.5 «Посадової інструкції майстра виробничої дільниці 1 групи» та вимоги п.п. 15.8, 15.14 Положення «Система управління охороною праці в районі мереж (РЕМ) ВАТ «Одесаобленерго».

Таким чином, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що моральна шкода, завдана позивачеві смертю її сина, підлягає відшкодуванню роботодавцем останнього на підставі ст. ст. 1167, 1168 ЦК України.

При цьому судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5 загинув під час виконання трудових обовязків унаслідок ураження електричним струмом, тобто внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відсутність або наявність вини роботодавця згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України не впливає на його обовязок відшкодувати моральну шкоду, завдану смертю ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги що районний суд безпідставно послався на акт № 1 від 27.12.2013 року, як на доказ встановлення нещасного випадку, повязаного з виробництвом, не можуть бути взятими до уваги, оскільки документальних доказів про визнання данного акту у встановленому порядку нечинним та/або про його скасування, відповідачем не надано.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Сама по собі відсутність одноголосної думки членів комісії з приводу висновків даного акту і викладення членами комісії окремих думок, не є доказом не чиності даного акту.

Крім того, висновки, зазначені в акті № 1 від 27.12.2013 року щодо нещасного випадку від 18.07.2012 року з ОСОБА_5, зокрема, що:

- місце цього нещасного випадку є опора лінії електропередач, яка є власністю роботодавця;

- причинами настання нещасного випадку, який стався з електромонтером з експлуатації розподільних мереж 2 групи кваліфікації Біляївського РЕМ ВАТ «ЕК Одесаобленерго», ОСОБА_4 є невиконання посадових обов'язків майстром ОСОБА_7, чим порушено вимоги п.п. 2.1. 2.2, 2.3. 2.4, 2.7, 2.8. 2.14. 4.1. 4.3. 4.5 «Посадової інструкції майстра виробничої дільниці 1 групи» та вимоги п.п. 15.8, 15.14 Положення «Система управління охороною праці в районі мереж (РЕМ) ВАТ «Одесаобленерго»

узгоджуються з обставинами, встановленими судовими рішеннями, з яких вбачається, що нещасний випадок від 18.07.2012 року з ОСОБА_5Д повязаний з виробництвом.

Отже доводи апеляційної скарги про незгоду з обставинами і висновками акту № 1 від 27.12.2013 року за відсутності належних доказів про його нечинність та/або скасування, фактично зведені до нового встановлення обставин та переоцінки даного та інших доказів, зібраних судом першої інстанції.

Тому доводи апеляційної скарги, про неможливість врахування акту № 1 від 27.12.2013 року, як доказу нещасного випадку з ОСОБА_5, що повязаний з виробництвом, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 18.07.2012 року виконувалися самовільні роботи в особистих інтересах і при провадженні даних робіт він порушив низку вимог нормативно-правових актів з охорони праці, що стало причиною настання нещасного випадку, що мало бути наслідоком не складання Акту форми Н-1 з огляду на те, що нещасний випадок не був повязаний з виробництвом, також не можуть бути взятими до уваги, оскільки, як вже зазначалося, акт № 1 від 27.12.2013 року у встановленому порядку нечинним не визнаний, доказів про його скасування не представлено. Крім того, висновки та обставини, зазначені в даному акті узгоджуються з обставинами, встановленими судовими рішеннями, які вступили в закону силу.

Таким чином, судова колегія вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди завдану позивачеві смертю її сина з роботодавця останнього в порядку ст. 1167, 1168 ЦК України.

Що стосується розміру моральної шкоди, який визначений судом першої інстанції в сумі 1 999 999 грн., то судова колегія виходить з такого.

Частиною 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна ; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до висновку № 7252 судової психологічної експертизи, складеному Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз 27 травня 2016 року, ОСОБА_3 спричинена моральна шкода внаслідок смерті її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка сталась під час усунення пошкоджень на опорі № 45 ПЛ-0,4 кВ приєднання «Крайня» від ЗТП-78, внаслідок отримання ураження електричним струмом. Грошова компенсація за завдані ОСОБА_3 страждання складає від 500 000,00 до 2 000 000,00 гривень.

Визначаючи такий діапазон розміру моральної шкоди, експерт послалася зокрема на тяжкість та непоправність втрати свого сина, на обставини приховування від неї дійсної причини смерті від враження електричним струмом та первісного повідомлення їй про смерть сина від серцевого нападу. Крім того, експерт пославшись на статистику середньої тривалості життя жінок в Україні 76 років, та врахувавши вік позивача 57 років, зробила висновок про необхідність забезпечення її грошовими коштами із розрахунку приблизно на 20 років для можливості підтримки свого здоровя. Також експерт зазначила, що з оглянутої нею медичної документації позивача вбачаються ознаки психологічногої травми, повязаної з втратою сина.

В розумінні ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Проте суд першої інстанції даних вимог Закону у повній мірі не дотримався.

Погоджуючись, що смерть сина для матері є глибокою, тяжкою та непоправною втратою, яка викликала гострий стресс у позивачки, суд першої інстанції разом з тим не встановив, яка саме медична документація оглядалася експертом, чи була дана документація завірена з оригіналом, хто її предоставляв та в якому обсязі.

Крім того, суд першої інстанції визначивши розмір моральної шкоди 1 999 999 грн. не надав оцінки тій обставині, що позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди у звязку зі смертю сина майже через 3 роки після його загибелі.

З матеріалів справи (копія протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_3 від 29.06.2014 року) вбачається, що вона вказувала на відсутність до будь-якого будь-яких претензій матеріального та морального характеру у звязку зі смертю сина і не заперечувала проти закриття кримінальної справи посилаючись на те, що не бажає притягнення будь-кого до кримінальної відповідальності у звязку зі смертю сина (т. 1 а. с. 254-255).

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що у позивача є інший дорослий та працездатний син (старший брат загиблого), який також має підтримувати матір та надавати їй матеріальну допомоги, якщо та її потребує, а він взмозі надавати.

Приймаючи до уваги тяжкість втрати позивачкою свого сина, необхідно також при цьому враховувати, що смерть настала саме від нещасного випадку, тобто трапилася випадково (не передумисно).

Як вже зазначалося, зі змісту акту про нещасний випадок, не вбачається одностайної думки членів комісії, яка розслідувала нещасний випадок щодо безмовного дотримання загиблим правил техніки безпеки. Зокрема 4 з 6-ти членів комісії прийшли до висновку, про порушення загиблим ОСОБА_5 низки вимог нормативних актів з охорони праці при виконанні робот на електричній опорі.

Дана обставина не є підставою для відмови у стягненні моральної шкоди з роботодавця, але має враховуватися саме при визначенні розміру моральної шкоди.

Крім того, в матеріалах справи є всі відомості з підписом загиблого, що на підприємстві він регулярно проходив інструктаж з питань охорони праці, поженої безпеки, технології робіт (т. 1 а. с. 55-60), ознайомлення з інструкцією про охорону праці, перевірці знань з питань охорони праці, пожежної безпеки та технічної експлуатації (т.1 а. с. 64-72).

Також судова колегія звертає увагу, що підприємство забезпечило працівника ОСОБА_5 засобами захисту (діелетричні перчатки, пояс монтерский, захисні окуляри, інструменти ( т.1 а. с. 73-80) .

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, судова колегія вважає висновок експерта про розмір грошової компенсації (від 500 000 грн. до 2 000 000 грн.) та висновок суду першої інстанції про розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача 1 999 999 грн. вкрай завищеними.

Зважаючи на вищевикладене судова колегія приймає до уваги, що у зв'язку із смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивачці діями відповідача заподіяно моральні страждання, у звязку із чим наявні правові підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. При цьому розмір моральної шкоди визначено з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступені вини відповідача та відсутності одностайної думки членів комісії, яка розслідувала нещасний випадок про дотримання загиблим працівником низки вимог нормативних актів з охорони праці при виконанні робот на електричній опорі, з якими працівник був ознайомлений і зання якого регулярно перевірялися роботодавцем, істотності вимушених змін у способі життя позивача та інших обставин, які мають суттєве значення, в тому числі, характеру стосунків між позивачем та загиблим сином, що існували за час життя останнього, їх сімейний стан, способи, регулярність спілкування між ними та ступінь близькості.

При таких обставинах рішення суду першої інстнації в частині визначеного розміру моральної шкоди підлягає зміні.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивач звернувся до суду з позовом в липні 2015 року в період дії ставки 0,2% від розміру мінімальної заробітної плати, яка складала 1218 грн. (243 грн. 60 коп.).

Проте позивач за даною категорією справи звільнена від сплати судового збору, який у разі задоволення позову має стягуватися з відповідача в дохід держави.

Проте районний суд стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. на час ухвалення рішення.

Доказів про оплату позивачем вартості проведення судово-психологічної експертизи в розмірі 3548 грн. 16 коп. в матеріалах справи відсутні.

Також відсутній розрахунок витрат на правову допомогу.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди та судових витрат зміні відповідно до мотивувань наведених в цьому рішення суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу директора юридичного департаменту Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2016 року в частині розміру моральної шкоди та розміру судових витрат змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.А. Гірняк

ОСОБА_9

Копія вірна

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10