Справа № 211/3221/16-ц
Провадження № 2/211/197/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

за відсутності відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно дитини сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 17.06.2000 року перебувала в шлюбі з відповідачем , від шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, і 17.07.2007 року сторони розірвали шлюб. 20.12.2006 року на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісяця. Однак відповідач аліменти не сплачує, рішення суду не виконує у зв»язку з чим за період з 12.03.2010 року по 01.07.2013 року заборгованість відповідача по аліментам становить 67996, 91 грн. З моменту розірвання шлюбу відповідач не тільки припинив матеріально допомагати позивачеві утримувати та ростити сина, а й самоусунувся від його виховання, не приймає жодної участі в житті дитини, не піклується про нього не цікавиться ним та його життям, не виконує взагалі батьківські обов'язки по вихованню сина. Як мати позивач ніколи не була проти спілкування сина з батьком, оскільки вважала, що дитина має бути оточена материнською та батьківською любов»ю та турботою, незважаючи на те, що батьки припинили спільне проживання. Але відповідач не має бажання приділяти синові увагу та брати участь у його вихованні та допомагати матеріально. З 2007 року відповідач жодного разу не бачив сина, не питав про нього, не спілкувався, не брав участі в його житті. За цей час жодного разу не привітав сина з Днем народження, з іншими святами , що мають значення для дитини, не цікавився його здоров»ям, матеріальним становищем, чи в сина є одяг та взуття, чи є ліки , чи є продукти харчування та взагалі не цікавився його життям. Саме такі обставини змусили позивача виїхати працювати за кордон. Позивач опікується сином, забезпечує йому належний рівень життя, активно спілкується та підтримує його, навіть на відстані. Оскільки життєві обставини змусили її заробляти на життя за кордоном, щоб самій мати змогу забезпечити сина всім необхідним для життя. Відповідач ніколи не допомагав позивачеві утримувати сина. На даний час синові виповнилося 14 років, він не пам'ятає ні батька, ні його турботи, ні підтримки, ні будь-якої допомоги. Тому ОСОБА_4 просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з»явилася, її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, надалі надала суду заяву про закінчення розгляду справи за їх відсутності, на позові наполягали.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з»явився, про слухання справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Вісті Придніпров»я» від 08.11.2016 року № 85 (1784).

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради ОСОБА_2 пояснила, що позбавляти батьківських прав не доцільно , місце знаходження відповідача не встановлено, його не допитано, та посилалася на Висновок виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 08.11.2016 року.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили, що знають про те, що вихаванням дитини ОСОБА_6 займаються бабуся , дідусь та мати ОСОБА_9, яка вимушена заробляти гроші за кордоном, щоб забезпечувати сина всім необхідним, так як від батька ОСОБА_3 допомоги ніякої не має, та він взагалі не спілкується з дитиною.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 17.06.2000 року перебувала в шлюбі з відповідачем , від шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6, 9).

Спільне життя з відповідачем не склалося, і 17.07.2007 року сторони розірвали шлюб. (а.с. 7).

20.12.2006 року на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісяця. Однак відповідач аліменти не сплачує, рішення суду не виконує у зв»язку з чим за період з 12.03.2010 року по 01.07.2013 року заборгованість відповідача по аліментах становить 67996, 91 грн. (а.с. 12, 8).

З моменту розірвання шлюбу відповідач не тільки припинив матеріально допомагати позивачеві утримувати та ростити сина, а й самоусунувся від його виховання, не приймає жодної участі в житті дитини, не піклується про нього не цікавиться ним та його життям, не виконує взагалі батьківські обов'язки по вихованню сина.

Відповідно до характеристики з учбового закладу ОСОБА_6 навчається у 9 класі КСШ № 9 вихованням дитини займаються дід з бабою, мати спвлкуєтьсчя по телефону . Дитини навчається в даній школі з першого класу, батько у вихованні сина участі не бере, зв"язок зі школою не підтримує ( л.с. 10 ).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, так як не піклується про сина, не займається його вихованням та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров'ям дитини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи.

Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 08 11 2016 року виконком вважає, що не доцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як відсутні будь-які дані про його фактичне місцезнаходження та неможливість встановлення достатніх підстав для позбавлення батьківських прав.( висновок).

Згідно з ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Зазначений висновок складено на підставі того, що відповідач - батько перебуває в розшуку за несплату аліментів, його місцезнаходження не можливо встановити, неможливо з ним поспілкуватися, а тому відсутня можливість встановити обставини щодо виконання ним батьківських обов'язків, отже всі обставини у висновку вказують на не виконання батьківських обов'язків з боку відповідача, тому суд не може погодитися із наданим висновком про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_6.

Як вбачається з матеріалів справи, лише мати ОСОБА_4 та дідусь з бабусею піклуються про дитину ОСОБА_6, батько ОСОБА_3 жодної участі не приймає в житті сина, враховуючи письмові докази по справі, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 164, 180 СК України, ст. ст. 10,60, 88,212, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дитини сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640 ( шістсот сорок ) грв. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко