АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3833/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1097/17Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.

При секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ " Приватбанк" - Педоряки О.М.

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2017 року

по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк" Приватбанк" на дії та бездіяльність заступника начальника Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Нездойминога О.О. ,-

В С Т А Н О В И Л А :

13 лютого 2017 року ПАТ КБ « ПриватБанк» звернулося до суду зі скаргою на дії та бездіяльність заступника начальника Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Нездойминога О.О. В обґрунтування скарги вказав, що дії державного виконавця в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 18053,47 грн., вважає незаконними. Зокрема, посилався на те, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем за відсутності достатніх на то підстав, виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання, постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику з порушенням, встановлених строків. Також, вказано, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не перевірено наявність в провадженні Соборного (Жовтневого) відділу ДВС міста Дніпра зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з ПАТ КБ «Приватбанк». З урахуванням викладеного, просив визнати незаконною бездіяльність заступника начальника Київського ВДВС міста Полтава Нездойминога О.О. в частині невиконання вимог ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в частині не перевірки наявності інших виконавчих проваджень щодо боржника ПАТ КБ «Приватбанк», в частині не направленні ВП № 53127873 до Соборного відділу ДВС міста Дніпро. та в частині не виконання вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2017 року в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк" Приватбанк" на дії та бездіяльність заступника начальника Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Нездойминога О.О. - відмовлено.

З даною ухвалою не погодився скаржник в зв'язку з чим його представник подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу Банку.

Апелянт вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, вказуючи на невідповідність висновків суду щодо відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльність державного виконавця

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Київського відділу ДВС м. Полтави та безпосередньо заступника начальника відповідного відділу та зобов'язання вчинити певні дії.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, як встановлено судом першої інстанції, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4пеню за період з 24 грудня 2014 року по 27 вересня 2016 року в сумі 8458 грн. 94 коп., компенсацію інфляційних втрат за період з 24 грудня 2014 року по 01 вересня 2016 року в сумі 7527 грн. 71 коп., три відсотки річних за період з 24 грудня 2014 року по 27 вересня 2016 року у розмірі 695 грн. 26 коп., проценти за користування коштами за період з 24 грудня 2014 року по 27 вересня 2016 року в сумі 257 грн. 67 коп., на відшкодування понесених судових витрат 1113 грн. 89 коп., а всього 18053 грн. 47 коп.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Місце виконання судових рішень врегульовано нормами ст. 24 Закон України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як встановлено судом першої інстанції, спірне виконавче провадження було відкрито на підставі заяви стягувача - ОСОБА_4, яка звернулась до Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області з клопотанням про прийняття до виконання виконавчого листа за місцем знаходження майна ПАТ КБ « Приватбанк» / а.с.10/

15 грудня 2016 року заступником начальника Київського ВДВС м. Полтави Нездойминога О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53127873 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/3833/15-ц про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 18053,47 грн., яка була відправлена боржнику 19 грудня 2016 року / а.с.4,5/.

Також, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23 грудня 2016 року ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до відділу ДВС з клопотанням про повернення виконавчого документу стягувачеві, оскільки було введено тимчасову адміністрацію до ПАТ КБ « ПриватБанк»/ а.с. 13- зворотній бік, а тому твердження скаржника про існування постанови про відкриття постанови стало відомо лише 02 лютого 2017 року, є такими, що не відповідають дійсності.

З урахуванням викладеного, вважає дії державного виконавця в частині місця виконання судового рішення є правомірними.

Також, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем дотримано вимоги щодо перевірки в електронних державних базах даних та реєстрах наявності права власності або іншого майнового права боржника, про що надіслані відповідні запити/ а.с.16 - зворотній бік, а.с.17 /, а тому посилання скаржника на порушення державним виконавцемположень ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними.

Крім того, скаржник у своїй апеляційній скарзі вказує на бездіяльність державного виконавця в частині не направлення спірного виконавчого провадження до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області для приєднання до зведеного виконавчого провадження.

Вказані доводи апеляційної скарги, колегія суддів також, вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 30 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, а саме - викоконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження

Розділом V Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року N 512/5 з наступними змінами і доповненнями визначено порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень.

Зокрема, згідно з п. 6 зазначеного розділу Інструкції виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, зокрема, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби.

При цьому згідно з п. 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, така передача виконавчих проваджень є правом, а не обов'язком державного виконавця.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, стягувач ОСОБА_4 категорично заперечувала про передачу спірного виконавчого провадження, оскільки на виконанні Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ вже перебувало рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 березня 2015 року, яким було зобов'язано ПАТ КБ « ПриватБанк» повернути ОСОБА_4 кошти в сумі 13135,00 грн, яке на даний час не виконано, виконавче провадження закінчено у зв'язку з неможливістю виконання рішення суду без участі боржника. / а.с.48-68/.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії" рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997)

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується з висновками першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Київського відділу ДВС м. Полтави та безпосередньо заступника начальника відповідного відділу та зобов'язання вчинити певні дії

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ " Приватбанк" - Педоряки О.М.-відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : / підпис/ Т.В.Одринська

Судді: / підпис/Г.Л.Карпушин / підпис/ В.М.Триголов

Головуючий суддя : ________________ Т.В.Одринська