Справа № 265/6918/16-ц
Провадження № 2/265/276/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 лютого 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» (далі по тексу ПАТ «БМВ «Азовстальбуд», про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що с 22 червня 1995 року по теперішній час працює в ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» газорізальником. На теперішній час підприємство має ним заборгованість по заробітній платі за період з лютого по квітень 2015 року включно на загальну суму 13768 гривень. Посилаючись на діюче законодавство, просив суд стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на його користь вказану суму боргу з урахуванням індексу інфляції та витрати на правову допомогу в сумі 300 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача будучи належним чином та своєчасно повідомленим про день та час розгляду справи до суду не зявилася, про причини неприбуття не повідомив.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному, розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком.

Згідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Як вбачається з трудової книжки серії, заповненої на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 він починаючи з 22 червня 1995 року працює в Закритому Акціонерному Товаристві «БМФ «Азовстальбуд», яке 22 квітня 2011 року було реорганізоване ПАТ«БМФ «Азовстальбуд» на посаді газорізальника 5 розряду.

Згідно розрахункового листа наданого позивачем за травень 2016 року, заборгованість підприємства ПАТ«БМФ «Азовстальбуд» по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_1, станом на 31 травня 2016 року становить 13768, 22 гривень.

Вказану суму заборгованості не спростовано в ході судового розгляду відповідачем, а тому суд вважає встановленим факт наявності заборгованості по заробітній платі саме у зазначеному розмірі, і саме зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ПАТ «БМФ «Азовстальбуд».

Слід зазначити, що ухвалою суду у відповідача були витребувані відомості про розмір нарахованої та невиплаченої заробітної плати позивачу з урахуванням індексу інфляції. Проте вказана ухвала суду залишена відповідачем без виконання.

Щодо вимог про стягнення індексації заробітної плати в звязку з затримкою її виплати, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно вимог ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року N 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (в редакції до 24.12.2015 р.). Як зазначено у ст.2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, до таких доходів відноситься оплата праці (грошове забезпечення).

Аналогічне визначення містить Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.03.2003 р. №1078 (в редакції до 24.12.2015 року), відповідно до п.4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно п.5 вказаного Порядку, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації (в редакції до 24.12.2015 р.).

Разом з тим, з відомостей які містяться в розрахунковому листі підприємства, суд не має можливості визначити останній місяць підвищення розмірів заробітної плати, що унеможливлює встановити таку величину як базовий місяць. В той час, як визначення базового місяцю є необхідною складовою при розрахунку індексації заробітної плати. Будь яких розрахунків щодо індексації суми заробітної плати в звязку з затримкою її виплати ані позивачем ані відповідачем суду не надано.

Враховуючи положення ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмов в задоволенні вимог позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації.

Щодо вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 300 гривень, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.ст. 84, 88 ЦПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що адвокат ОСОБА_2 не приймала участь у розгляді справи. Позивачем тільки надана квитанція до прибуткового касового ордеру про прийняття від ОСОБА_1 за консультацію та складання позовної заяви 300 гривень. Однак договору про надання правової допомоги та звіту про надання правової допомоги поза судовим засіданням, позивач не надав, в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив адвокат для консультації та складання позову по даній справі.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у відшкодуванні витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати належно не підтверджені.

Отже, в сенсі викладених обставин та наведених норм суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 13768,00 гривень, з утриманням з вказаної суми при її виплаті передбачених законом податків і зборів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника.

У відповідності до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок.

На підставі ст. ст. 47, 115 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» (код ЄДРПОУ-01237193) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП 4), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по заробітній платі в сумі 13768 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) гривню, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при її виплаті.

Стягнути з «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» (код ЄДРПОУ-01237193) на користь держави судовий збір у розмір 551 гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ______________________І.М. Міхєєва