Справа № 307/42/17
Провадження № 2/307/425/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Клим В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 грудня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АЕ/6955329, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника повязану з експлуатацією автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1. 07.01.2016 року в с. Грушово по вул. Леніна, 55, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Відповідно до вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України. Таким чином, у встановленому чинним законодавством України порядку вина ОСОБА_2 у виникненні ДТП встановлена та доведена. Подія, яка відбулась 07.01.2016 року в с. Грушово по вул. Леніна, 55 за участю забезпеченого автомобіля, під керуванням ОСОБА_2 є страховим випадком, відповідно до ст..6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач повідомив страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди лише через 55 днів. Позивачем складено страховий акт №6546 від 02.11.2016 року. На підставі вказаного страхового акту та заяви про виплату відшкодування від потерпілої особи, відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем платіжним дорученням №6132 від 03.11.2016 року перераховано страхове відшкодування в розмірі 16536 гривень. Таким чином, борг відповідача перед ПрАТ «СК»Український страховий стандрат» складає 16536 гривень

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК»Український страховий стандрат» 16536 гривень в порядку регресу завданої матеріальної шкоди.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договори №АЕ/6955329 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника повязану з експлуатацією автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.5).

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.01.2016 року та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.01.2016 року, встановлено, що в с. Грушово по вул. Леніна, навпроти будинку №55 було зіткнення, наїзд на пішохода, стан покриття - мокре, дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 6,90 м. Учасниками дорожньої транспортної пригоди були автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль марки «Шкода», державний номерний знак 2АЕ4260 (а.с.16-21).

Свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №205708 від 13.01.2016 року стверджується, що ОСОБА_3 помер 07.01.2016 року у віці 40 років (а.с.22).

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 7 січня 2016 року, близько 12-ї години 50 хвилин, в с. Грушово, вул. Леніна, напроти будинку №55, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21703 Пріора», державний номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись з с. Нижня Апша у напрямку м. Тячів, діючи всупереч вимогам пунктів 1.5, 1.10, 12.3, 14.2«а», 14.3 Правил дорожнього руху, якими передбачено: п.1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків, п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, п.14.2 «а» - перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону, п.14.3 - водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями, розпочав виконувати обгін невстановленого слідством автомобіля та, при цьому, не переконавшись в безпечності цього маневру, а саме, що автомобіль марки «Шкода Октавія», державний номерний знак 2АЕ 4260 Чеської республіки, який рухався позаду, під керуванням ОСОБА_4, вже виконував маневр обгону його автомобіля, а тому своїми діями створив перешкоду для руху водію ОСОБА_4, внаслідок чого ОСОБА_4, не маючи технічної можливості зупинити свій автомобіль шляхом екстреного гальмування, в процесі гальмування допустив зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21703 Пріора», держаний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, у результаті чого втратив контроль за рухом транспортного засобу, виїхав на ліве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому шийного відділу хребта на рівні 6-7 хребців з повним розривом спинного мозку, забійних ран чола та множинних синців і саден обличчя, гематоми лівого стегна на висоті 52 см. від підошвинної поверхні ступні та садна лівої кисті, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, так як від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 помер на місці пригоди та притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавленням права керування транспортними засобами (а.с.6-9, 59-68).

13 жовтня 2016 року потерпіла ОСОБА_5 звернулася із заявою до ПрАТ «СК»Український страховий стандарт» в якій зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в с. Грушово, 7 січня 2016 року, помер її син ОСОБА_3, а тому просить здійснити виплату страхового відшкодування по страховому випадку та виплату на поховання та встановлення подорожнього памятника (а.с.15).

Згідно довідки №1989, виданої Грушівською сільською радою 27.09.2016 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с. Грушово, вул. Травнева, 102, дійсно є матірю померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 07.01.2016 року та являється єдиною спадкоємницею першої черги. Покійний ОСОБА_3 до дня смерті постійно проживав разом з матірю, не був одружений, дітей не мав (а.с.25).

Накладними від 03.10.2016 року, від 08.01.2016 року стверджується, що ОСОБА_5 оплатила 75400 гривень за комплект гранітного памятника, та 10560 гривень за речі необхідні для поховання (а.с.23, 24).

Повідомленням ОСОБА_2 про настання страхового випадку від 04.03.2016 року та повідомленням ОСОБА_5 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілої особи №2014 від 30.09.2016 року, стверджується, що ОСОБА_2 4 березня 2016 року повідомив ПрАТ «СК» Український страховий стандарт», що він 07.01.2016 року по вул. Леніна, близько 12 години 50 хвилин, в напрямку смт. Солотвино - смт. Тересва, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21703», державний номерний знак НОМЕР_1, виконуючи маневр обгону, допустив зіткнення з автомобілем марки «Шкода Октавія», втратив контроль за рухом, виїхав на ліве узбіччя та здійснив наїзд на пішохода, внаслідок чого було завдано шкоди життю ОСОБА_3. ОСОБА_5 просить відшкодувати шкоду, повязану із смертю потерпілого на поховання та встановлення надгробного памятника (а.с.12-13, 14).

Згідно страхового акту №6546 від 02.11.2016 року та розрахунку страхового відшкодування від 26.10.2016 року, складеного ПрАТ «СК» Український страховий стандарт», сума страхового відшкодування завданого водієм автомобілем марки «ВАЗ 21703», державний номерний знак НОМЕР_1, життю і здоровю особи становить 16536 гривень (а.с.10,11).

На підставі платіжного доручення №6132 від 03.11.2016 року ПрАТ «СК»Український страховий стандарт» сплатило на користь ОСОБА_5 16536 гривень відшкодування згідно акту №6546 від 02.11.2016 року до страхового полісу №АЕ/6955329 від 25.12.2015 року страхувальника ОСОБА_2 (а.с.27).

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», обовязків ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю здоровю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, вина якого у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена вироком суду є встановленою та не підлягає доведенню, про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.01.2016 року, повідомив ПрАТ «СК» Український страховий стандарт» тільки 04.03.2016 року, тобто після встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку.

За правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно підпункту «ґ», пункту 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «СК» Український страховий стандарт» здійснило виплату ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 16536 гривень по страховому випадку, внаслідок якого помер її син ОСОБА_3, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 7 січня 2016 року з вини ОСОБА_2, у звязку з чим має право регресного відшкодування на вказану суму з відповідача ОСОБА_2

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «СК» Український страховий стандарт» 16536 (шістнадцять тисяч пятсот тридцять шість) гривень 00 копійок в порядку регресу завданої матеріальної шкоди.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст..ст.9, 22, 23, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст..ст.993, 1187, 1191 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 16536 (шістнадцять тисяч пятсот тридцять шість) гривень 00 копійок в порядку регресу страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 1378 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Г о л о в у ю ч и й: ОСОБА_7