Справа № 163/2283/16-ц
Провадження № 2/163/13/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и в :

08.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй та відповідачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Дружби, 6, в м.Любомль Волинської області. Частка позивача у зазначеному нерухомому майні становить 5/9, а відповідачів по 2/9 кожному. У спірному будинку зареєстрована лише позивач, а відповідачі зареєстровані та проживають за іншими адресами. Спільний будинок потребує ремонту, у тому числі капітального (перекриття даху, шпаклювання стін, стелі тощо), та без його нагального проведення, проживання у будинку найближчим часом стане неможливим, однак відповідачі, не маючи потреби у проживанні в спільному будинку, даним майном не цікавляться, будь-яких обовязків по його утриманню не виконують, участі в його ремонті своїми силами та грошовими коштами не приймають, а домовленості про їх участь в ремонтних роботах досягнути не вдається. Позивач одноосібно несе витрати по утриманню даного майна, зокрема, оплачує послуги за електро та водопостачання, водовідведення, страхування будинковолодіння та землі, а також оплатила роботи за підключення будинку до системи централізованого постачання. З приводу володіння і користування спільним майном між сторонами склалися вкрай напружені відносини та позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо неправомірних дій, зокрема, ОСОБА_4 Оскільки договору про виділ в натурі частки з нерухомого спільного майна, в порядку ч.3 ст.364 ЦК України, з відповідачами укласти не видається можливим, ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила виділити їй у власність в натурі 5/9 частин спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у відповідності до висновку експертизи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав та просила виділити їй у власність в натурі частку спірного нерухомого майна згідно проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи, при цьому, погодилась на зменшення її частки з отриманням відповідної грошової компенсації та проведення необхідних робіт, що зазначені у висновку експертизи. Суду додатково пояснила, що відповідачі доводяться їй рідними дядьком та тіткою, у спірному житловому будинку вони не проживають, а після того, як у 2014 році за судовим рішенням у будинку виділено ідеальні частки, вона не може проводити ніяких робіт по благоустрою, оскільки у цьому їй перешкоджає син відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 Крім цього, відповідачі в одну частину будинку заселили квартирантку, яка частину коштів (200 грн.) за використану електроенергію їй так і не повернула. Розуміючи, що спільної домовленості щодо користування будинком вони не досягнуть, за власні кошти вона замінила в будинку усю електропроводку, яку розвели на дві лінії відповідно до її частки та часток відповідачів. Утриманням спірного будинку відповідачі не займаються, лише провели заміну частини паркану, а іншу частину встановлювала вона.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, не заперечуючи проти реального поділу спільного будинку, вважає, що частка позивача ОСОБА_1 є занадто великою, оскільки остання у будівництво спірного будинку будь-яких зусиль не докладала, будинок будувався лише ним та його батьком. Враховуючи, що він проживає поряд із спірним будинком (через город), тому претендує на західну частину будинку та сарай, що зі сторони даного городу.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, свої права та інтереси доручила представляти представнику ОСОБА_3 згідно договору про надання правової допомоги.

Представник відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_3 по суті позову вказала, що її довірителі за користування комунальними послугами у спірному будинковолодінні коштів не сплачують, оскільки у даному будинку не проживають та такими послугами не користуються. Між цим, абонентські книжки та рахунки оформлені не на позивача, а на особу ОСОБА_6 Також між сторонами існує усна домовленість щодо користування спірним будинком. Щодо проведеної будівельно-технічної експертизи, то з її висновком сторона відповідачів погоджується частково, оскільки визначений експертизою відступ часток у грошовому еквіваленті в сумі 27000 грн. є занадто великий та з огляду на те, що відповідачі є особами похилого віку, пенсіонерами, тому сплатити позивачу таку суму можливості не мають. Разом з цим, виходячи з позиції своїх довірителів, просила провести перерозподіл часток сторін у спірному майні у відповідності до проведеної експертизи, за виключенням того, щоб літню кухню Д-1 було виділено в натурі у власність позивачу, а не відповідачам, як зазначено в експертизі, в той же час господарські споруди сараї Б-1, б, б-1 виділити останнім. Вважає, що такий варіант перерозподілу є максимально наближеним до часток співвласників, оскільки відступ від часток є набагато меншим та складатиме 11566 грн., які позивач повинен сплатити відповідачам.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 підтримав позицію, висловлену представником ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін, представників відповідачів та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про підставність позову та необхідність його задоволення, виходячи з наступного.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 03.10.2016 року за №69542848 встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м.Любомль, вул.Дружби, 6, Волинської області, належить на праві власності сторонам у справі, при цьому, частка позивача ОСОБА_1 становить 5/9, а відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 2/9 кожного (а.с.89-93).

Позивач ОСОБА_1 набула право власності на 5/9 частки вказаного домоволодіння на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30.01.2014 року, в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла 25.09.2007 року (а.с.6, 10-11).

Відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності по 2/9 частки за кожним на зазначене нерухоме майно набули на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16.12.2013 року, в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_7, який помер 24.02.1991 року (а.с.55-62).

Отже, спірний будинок з господарськими будівлями належить сторонам на праві спільної часткової власності, у відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України.

В судовому засіданні з пояснень позивача та копії будинкової книги встановлено, що у даному будинку зареєстрована лише ОСОБА_1 (а.с.20-22).

Зазначеної обставини також не заперечено й стороною відповідача.

04.04.2014 року позивачем укладено договір на користування електричною енергією для побутових потреб за адресою спірного будинковолодіння (а.с.27-30).

Згідно довідки, виданої Любомльським відділенням ВАТ НАСК «Оранта» від 07.11.2013 року за №46, після смерті ОСОБА_6 страхові платежі за житловий будинок і господарські будівлі, які знаходяться в м.Любомль по вул.Дружби, 6, почала платити і платить ОСОБА_1 (а.с.63).

Зазначена обставина також підтверджується копіями договорів страхування майна та тварин, що належать громадянам, укладених з позивачем у 2008-2016 роках (а.с.64-75).

Та обставина, що абонентські книги та рахунки за комунальні послуги оформлені на ОСОБА_6, на що вказує представник відповідачів, на увагу суду не заслуговує, оскільки остання доводилась позивачу матірю та померла 25.07.2007 року (а.с.31-54).

Натомість стороною відповідача не заперечено тієї обставини, що витрати за комунальні послуги відповідачі не несуть, так як у спірному будинку не проживають.

Зміст висновків Любомльського РВ УМВС України у Волинській області від 26.06.2015 року та Любомльського ВП ГУНП у Волинській області від 18.06.2015 року дає підстави вважати про відсутність у сторін належної згоди щодо порядку користування належним їм на праві спільної часткової власності нерухомим майном (а.с.23, 24).

Посилання представника відповідачів на те, що безпосередньо відповідачі будь-яких перешкод у користуванні спільним майном позивачу не чинять, так як у висновках правоохоронного органу йдеться про ОСОБА_4, суд до уваги не приймає, оскільки, як встановлено у справі, останній є сином відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Компенсація співвласникові за його частку може бути надана лише за його згодою.

В силу ст.356, ч.2 ст.367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Згідно технічного паспорта, приналежне сторонам спірне домоволодіння складається з: житлового будинку А-1, прибудови а, веранди а-1, сараїв Б-1, б, б-1, В-1, гаража Е-1, літньої кухні Д-1, вбиральні У, огорожі 1, воріт 2 (а.с.12-19).

Житловий будинок складається з приміщень: кухні - 13,7 кв.м., кухні - 13,0 кв.м., кімнати - 15,7 кв.м., кімнати 15,6 кв.м., коридора - 4,8 кв.м., кладової - 6,3 кв.м.; коридора 5,0 кв.м., кладової 1,8 кв.м., коридора 4,8 кв.м.

За клопотанням позивача, у справі призначалась судова будівельно-технічна експертиза для визначення вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами і можливих варіантів його поділу, за результатами якої надано відповідний висновок.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи Волинської торгово-промислової палати №О-128 від 14.11.2016 року вбачається, що на момент обстеження спірного домоволодіння огорожа (1) з штахетника і ворота (2) демонтовані, гараж (Е-1) побудований самоччино, а сарай (В-1) і вбиральня (У) знаходяться в зруйнованому стані, тому в розподіл та оцінку не включались.

Житловий будинок має три входи та складається з двох ізольованих частин з північним опаленням кожної.

Ринкова вартість будинковолодіння становить 334637,00 гривень.

Відповідно до зазначеного висновку, розподіл в натурі спірного домоволодіння в частках 5/9 до 4/9 з метою обладнання окремих ізольованих квартир є можливим без перепланувань житлового будинку.

Згідно запропонованого експертом варіанту розподілу, співвласникам виділяється:

позивачу ОСОБА_1 - 56/100 частки, вартістю 158487,77 грн., до якої включено: кімнату 1-3 площею 15,7 кв.м., кухню 1-2 площею 13,0 кв.м., коридор 1-5 площею 4,8 кв.м., кладову 1-6 площею 6,3 кв.м.; сарай Б-1, сарай б, сарай б-1. Вартість вказаної частки на 27421,67 грн. менша від вартості приналежної їй ідеальної частки 5/9;

відповідачам: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - 44/100 частки, вартістю 176149,23 грн., до якої включено: кімнату 1-4 площею 15,6 кв.м., кухню 1-1 площею 13,7 кв.м., коридор 1-7 площею 5,0 кв.м., кладову 1-8 площею 1,8 кв.м., коридор 1-9 площею 4,8 кв.м.; літню кухню Д-1. Вартість вказаної частки на 27421,67 грн. більша від сумарної вартості ідеальних часток цих відповідачів по 2/9 кожного.

Грошова компенсація за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки, становить 27421,67 грн., яку позивачу ОСОБА_1 мають сплатити відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, тобто по 13710,84 грн. кожен.

В судовому засіданні позивач висловила згоду на зменшення приналежної їй на праві власності частки з виплатою грошової компенсації.

За змістом ст.152 ЖК України (в редакції Закону № 191-У111 від 12 лютого 2015 року) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно висновку експертизи, для влаштування двох ізольованих квартир двом співвласникам сторонам у справі необхідно закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 і 1-1 та влаштувати автономні мережі електропостачання. Будь-які переобладнання відсутні.

З повідомлення Любомльської філії ПАТ «Волиньобленерго» від 23.01.2017 року за вих.№02-11-71 слідує, що якщо новий об'єкт утворився в результаті розділення об'єкта побутового споживача, укладається новий договір з новим власником (користувачем ) об'єкта в установленому порядку, згідно «Правил користування електричною енергією для населення», далі ПКЕЕ (н), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. за № 1357 (із змінами та доповненнями). Енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку.

Отже, висновком судової будівельно-технічної експертизи та наведеним листом Любомльської філії ПАТ «Волиньобленерго» стверджено, що розподіл спірного будинковолодіння не передбачає втручання в несучі конструктивні елементи індивідуального житлового будинку та в зовнішні інженерні мережі загального користування.

Таким чином, у справі встановлено можливість виділу у натурі частки позивача за умовами, визначеними у висновку судової будівельно-технічної експертизи №О-128 від 14.11.2016 року, які передбачають можливість влаштуванням двох ізольованих квартир, які матимуть окремі ізольовані входи.

Щодо часткових заперечень сторони відповідача проти запропонованого експертом варіанту розподілу спільного будинковолодіння, а саме, передачі у власність позивачу літньої кухні Д-1, а відповідачам трьох сараїв Б-1, б та б-1, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяючи повному і всебічному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив стороні відповідачів право клопотати про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання у відповідності до запропонованого варіанту розподілу спірного будинковолодіння саме стороною відповідачів, однак останні від такого процесуального права відмовились без наведення будь-яких мотивів.

Відтак, відповідачем, в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано жодних доказів на ствердження своїх заперечень, а суд не наділений компетенцією на самостійне здійснення перерозподілу часток співвласників нерухомого майна без надання для цього належних доказів, яким в даному випадку є висновок будівельно-технічної експертизи, оскільки вирішення даного питання вимагає спеціальних знань в будівельно-технічній галузі.

Зважаючи на те, що у справі будь-якого іншого оптимального варіанту розподілу будинковолодіння немає, тому при вирішенні спору суд виходить саме із висновку судової будівельно-технічної експертизи Волинської торгово-промислової палати №О-128 від 14.11.2016 року.

Щодо посилань представника відповідачів про неможливість сплатити останніми грошової компенсації за різницю у частці позивача, то суд при вирішенні даного питання також враховує загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, та приходить до висновку, що позивач наданим їй правом на виділ частки не зловживає, про що обєктивно засвідчили встановлені у справі фактичні обставини спору, а відповідачі у спірному будинковолодінні не проживають та питанням його утримання не займаються і не цікавляться.

Крім цього, суд зважує й на положення статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України, системний аналіз яких вказує на те, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обовязок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Таким чином, з огляду на викладене, у справі встановлено необхідні та достатні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач ОСОБА_1, як інвалід ІІ групи, а відповідач ОСОБА_2 - інвалід війни І групи, звільнені від сплати судового збору на підставі п.п.9,8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно.

Виходячи з наведеного, в силу ч.2 ст.88 ЦПК України, судовий збір з відповідача ОСОБА_2 не стягується, а компенсується за рахунок держави.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір в користь держави в розмірі одного відсотка від половини вартості частки спірного домоволодіння, яка виділена позивачу, що становить 792,44 грн. (158487,77 грн. : 2 х 0,01).

Оскільки від інших судових витрат відповідачі не звільнені, тому, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з останніх в рівних частках стягуються в користь позивача понесені останньою витрати на оплату проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи (1920 грн. : 2 = 960 грн.).

Керуючись ст.ст.1, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.355, 372 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_1 із домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Любомль, вул.Дружби, 6, Волинської області, в натурі наступні приміщення та господарські споруди, у відповідності до висновку №О-128 від 14.11.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної Волинською торгово-промисловою палатою, та додатку №3 до вказаного висновку, а саме, у житловому будинку: кімнату 1-3 площею 15,7 кв.м., кухню 1-2 площею 13,0 кв.м., коридор 1-5 площею 4,8 кв.м., кладову 1-6 площею 6,3 кв.м.; у господарських спорудах: сарай Б-1, сарай б, сарай б-1.

Виділена у власність ОСОБА_1 частина складає 47/100 від вказаного домоволодіння в цілому та її вартість становить 158487,77 грн.

Припинити режим спільної часткової власності на вказані приміщення та господарські споруди у домоволодінні, що знаходиться за адресою: м.Любомль, вул.Дружби, 6, Волинської області, для ОСОБА_1.

У спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виділити решту приміщень та господарських споруд домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Любомль, вул.Дружби, 6, Волинської області, у відповідності до висновку №О-128 від 14.11.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної Волинською торгово-промисловою палатою, та додатку №3 до вказаного висновку, а саме: кімнату 1-4 площею 15,6 кв.м., кухню 1-1 площею 13,7 кв.м., коридор 1-7 площею 5,0 кв.м., кладову 1-8 площею 1,8 кв.м., коридор 1-9 площею 4,8 кв.м.; у господарських спорудах літню кухню Д-1.

Виділена у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 частина складає 53/100 від вказаного домоволодіння в цілому та її вартість становить 176149,23 грн.

Зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 (кухня) і 1-1 (кухня), а також влаштувати автономні мережі електропостачання. Витрати по виконанню даних робіт покласти на сторін в рівних частинах.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з кожного в рівних частинах по 13710 (тринадцять тисяч сімсот десять) гривень 84 копійки грошової компенсації на користь ОСОБА_1 за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки домоволодіння.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 792 (сімсот девяносто дві) гривні 44 копійки судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з кожного в рівних частинах по 960 (девятсот шістдесят) гривень в користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2017 року.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук