АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/218/17
Провадження № 22-ц/792/765/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю апелянтки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що вона є матірю неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач ОСОБА_2 і син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Волочиського районного суду від 26.04.2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 щомісячно 600 грн., починаючи з 14.03.2016 року і до досягнення повноліття дитиною. Позивачка зазначає, що на сьогоднішній день вона не працевлаштована, соціальну допомогу як малозабезпечена не отримує, інших доходів не має, тому її матеріальний стан погіршився і відповідно розмір аліментів встановлений у 600 грн. недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини. Крім того, з урахуванням інфляції в країні, позивачка вважає, що підлягає індексування розмір аліментів відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_1 також зазначає, що відповідач неофіційно працює перевізником, отримує достатній дохід та може сплачувати аліменти у більшому розмірі, однак добровільно не виявляє бажання додатково матеріально допомагати, підтримувати неповнолітнього сина та приймати участь у його вихованні. Тому позивачка просила суд збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Волочиського районного суду від 07 березня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та вказує, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано обставини справи і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Судом першої інстанції, як зазначає апелянтка, не взято до уваги, що її стан здоровя погіршився та є незадовільним і в звязку із цим не може влаштуватися на роботу, щоб самостійно утримувати сина. Також апелянтка вказує, що оскільки прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років на дату подання позову у справі №2/671/213/2016 від 26.04.2016 року становив 1455 грн., а з 01.01.2017 року він становить 1689 грн., тому її матеріальний стан змінився в сторону погіршення. Не погоджується апелянтка і з висновком суду щодо встановлення обставини про те, що відповідач не працює, оскільки припинив підприємницьку діяльність та вважає, що суд помилково не взяв до уваги її пояснень, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, не має будь-яких протипоказань по стану здоровя і відповідно має змогу працювати та отримувати достатній дохід і сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі.

Апелянтка апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити.

Відповідач апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. І сімейний стан сторін в порівнянні із тим, що був станом на час винесення Волочиським районним судом 14.04.2016 року рішення не змінився, однак 13.01.2017 року відповідачем припинено зайняття підприємницькою діяльністю, що вказує на зміну матеріального стану ОСОБА_2 в бік погіршення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивачкою не доведено, що відбулися зміни її матеріального стану або сімейного стану її чи відповідача, погіршення та поліпшення здоровя когось із них. А тому і відсутні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання сина, оскільки у ОСОБА_2 відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912) держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Рішенням Волочиського районного суду від 14.04.2016, що набрало законної сили 26.04.2016 року, змінено розмір аліментів, що стягнуті рішенням Волочиського районного суду від 16.01.2012 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 450 грн. щомісячно до 600грн. щомісячно, починаючи з 14.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.25).

Відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2/671/213/2016, що виданий 26.04.2016 року Волочиським райсудом про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 600 грн. щомісячно з 14.03.2016 року до досягнення повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2016 року. (а.с. 6).

Згідно із виписки по рахунках виконавця, ОСОБА_2 станом на 23.01.2017 має заборгованість по несплаті аліментів в розмірі 150 грн. (а.с. 11). Відповідно до витягу з Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2, як фізичною особою-підприємцем 13.01.2017 року припинено підприємницьку діяльність. (а.с. 12-13).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що стан здоровя ОСОБА_2 не погіршився і є задовільним, однак стан здоровя апелянтки значно погіршився та її лікування потребує хірургічного втручання є недоведеними, адже ОСОБА_1 не надано суду в розумінні положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України належних та допустимих доказів щодо погіршення її стану здоровя в період з квітня 2016 року із часу постановлення Волочиським районним судом 14.04.2016 року рішення про зміну розміру аліментів. А приєднані апелянткою до апеляційної скарги ксерокопії ультрасонограми і ультразвукового обстеження щитовидної залози від 04.03.2017 року та заключення №1551-52 від 23.01.2017 року стосуються стану здоровя ОСОБА_1 станом на січень та березень 2017 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував, що прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років на дату подання позовної заяви про стягнення аліментів в справі №2/671/213/2016 від 26.04.2016 року становив 1455 грн., а з 01.01.2017 року 1689 грн., що є незаперечним доказом того, що матеріальний стан позивачки погіршився є безпідставними, оскільки суд першої інстанції визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, надавши належну оцінку наявним у справі доказам та встановивши всі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки вказана ОСОБА_1 обставина, а саме - збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, без наявності інших, передбачених законом обставин, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. І у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції проігноровано норми ст. 180 СК України, не заслуговують на увагу, адже суд при ухваленні оскаржуваного рішення керувався також і положеннями ст. 180 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги ту обставину, що відповідач працює перевізником є недоведеними, адже у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цієї обставини, а усі надані сторонами докази належним чином оцінені судом та їх оцінка відображена у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянтки з оцінкою доказів судом першої інстанції.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Справа № 22ц/792/765/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 50