Справа № 740/3527/16-ц Провадження № 22-ц/795/116/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Пантелієнко В. Г. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Кузюри Л.В., Вінгаль В.М.,
при секретарі:Бивалькевич Т.В.,
за участю:ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, представників відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_5 до комунального закладу «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх», поновлено позивача на посаді завідуючого господарством комунального закладу «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» з 26 вересня 2016 року, стягнуто з КЗ «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2016 року по 16 листопада 2016 року з розрахунку 132 грн. 48 коп. за один робочий день, що становить 4769 грн. 28 коп. (вирахувавши з вказаної суми обов'язкові податки та платежі), стягнуто з КЗ «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» на користь держави судовий збір 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням КЗ «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило постановити ухвалу про скасування рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді завідуючого господарством КЗ «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу і ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач 23 серпня 2016 року звернувся до голови Первинної професійної спілки працівників «МЦ «Спорт для всіх» з поданням про надання згоди на звільнення завідуючого господарством МЦ Спорт для всіх», проте дане звернення було проігноровано і такі дії первинної профспілки відповідач рахував як згоду на розірвання трудового договору.

Також апелянт зазначає, що не був обізнаний про існування профспілкових організацій Чернігівської області які є вищим виборним органом Первинної професійної спілки працівників «МЦ «Спорт для всіх», а тому роботодавець і не звертався до вищого виборчого органу професійної спілки з поданням про звільнення позивача з займаної посади.

Крім того, апелянт зазначив, що не отримував будь-яких листів від профспілкового комітету, де зазначено про їх незгоду на звільнення ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки роботодавець всупереч вимогам ч.2 ст.252 КЗпП України не звернувся до вищого виборного органу професійної спілки Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області з поданням про звільнення позивача з займаної посади.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 15 листопада 2013 року був прийнятий на посаду завідуючого господарства комунального закладу «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» (а.с.4).

Діяльність комунальної установи Ніжинської міської ради Чернігівської області МЦ «Спорт для всіх» спрямована на залучення населення до занять фізичною культурою і масовим спортом, активного відпочинку за місцем проживання та у місцях масового відпочинку. Центр створений рішенням Ніжинської міської ради Чернігівської області від 14 грудня 2010 року, заснований на спільній власності територіальної громади міста Ніжина (міська комунальна власність). Даний заклад є юридичною особою та діє на підставі статуту затвердженого рішенням Ніжинської міської ради від 04 жовтня 2013 року (а.с. 26-29).

На виконання рішення одинадцятої сесії VІІ скликання Ніжинської міської ради від 30 травня 2016 року №39-11/2016 «Про затвердження штатного розкладу комунального закладу «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» Ніжинської міської ради Чернігівської області в новій редакції, у зв'язку з організаційно-штатними змінами з метою оптимізації діяльності 08 червня 2016 року директором «МЦ «Спорт для всіх» ОСОБА_7 видано наказ №23 «Про внесення змін до штатного розкладу керованого ним підприємства, яким зокрема виведено із штатного розкладу (скорочено) посаду «Завідуючий господарством (1 ставка) (п. 1.3 наказу) займану позивачем (а.с.9).

Наказом від 21 червня 2016 року №34-к ОСОБА_5 попереджено про наступне вивільнення (а.с.33).

Позивачу пропонувалась інша робота на підприємстві (а.с.34,35), від якої він відмовився.

Згідно наказу директора від 21 червня 2016 року №54-к ОСОБА_5 звільнено з 26 вересня 2016 року у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.12).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Як вбачається із пункту 1 статті 40 КЗпПУ, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»(із змінами і доповненнями) передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною другою ст. 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення з підстав зазначених в пунктах 1,2,6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як зазначено в положеннях ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Вбачається, що апелянт оскаржує рішення лише в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_5 був головою профспілкового комітету первинної професійної спілки працівників «МЦ «Спорт для всіх».

Відповідно до ч.1 ст.43 КзпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 цього кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу.

Вбачається, що МЦ «Спорт для всіх» дійсно звертався до голови профспілкової організації закладу ОСОБА_5 з метою отримання згоди на звільнення позивача з займаної ним посади, подання отримано 23 серпня 2016 року. Відповіді на таке подання, як зазначає представник відповідача заклад не отримав.

Проте, 05 вересня 2016 року голова профспілкової організації, яким є позивач, що діє на підприємстві інформував відповідача про те, що профспілковий комітет на засіданні 04 вересня 2016 року вирішив відмовити у наданні згоди на звільнення його як голови первинної профспілкової організації. В обгрунтування відмови у звільненні позивача зазначено проведення скорочення займаної ОСОБА_5 посади з грубим порушенням чинного трудового законодавства та, що не було проведено жодних консультацій з профспілками про заходи запобігання звільненню, що є порушенням прав профспілки та особи, яка скорочується (а.с.11).

Відповідно до рішення №1 президії від 12 січня 2016 року первинна професійна спілка працівників «МЦ «Спорт для всіх» увійшла до складу Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області, що діє з 14 вересня 2010 року, метою діяльності якої є захист трудових прав та інтересів членських організацій яких вони об'єднують.

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Відповідно до ч.2 ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Як встановлено судом позивач є головою первинною профспілкової організації, що діє в МЦ «Спорт для всіх», тому процедура його звільнення має відбуватись з врахуванням вимог ч.2 ст.252 КЗпП України. Не звернувшись до вищого виборного органу професійної спілки, відповідач порушив порядок звільнення позивача і це порушення не може бути усунене апеляційним судом та, у даному випадку, є визначальним у вирішенні спору про поновлення на роботі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не знав про наявність вищої профспілкової організації не заслуговують на увагу та не можуть бути підставами для скасування рішення, оскільки, усвідомлюючи наявність передбаченої законом вимоги, позивач не здійснив жодного заходу щодо отримання такої інформації.

Доводи щодо не направлення відповідачу профспілковим комітетом відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки не доведені належними та допустимими доказами в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про незаконне звільнення з роботи ОСОБА_5, поновлення його на роботі є вірними та доводами апеляційної скарги не спростовані.

Враховуючи, що надані позивачем розрахунки середнього заробітку за час вимушеного прогулу не спростовувались відповідачем, суд правомірно стягнув 4769 грн. 28 коп., підстав для задоволення апеляційної скарги у цій частині немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті рішення суду.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський центр фізичного здоров'я «Спорт для всіх» відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: