Справа № 307/1932/16-ц
Провадження № 2/307/110/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.10.2009 року відповідач отримав кредиту розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором не виконав і станом на 31.05.2016 року його заборгованість перед банком становить 11115.31 гривень, з яких 144.49 гривень - заборгованість за кредитом, 6815.33 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3150 гривень - заборгованість по комісії та пені, 500 гривень штраф (фіксована частина), 505.49 гривень - штраф (процентна складова).

Просить стягнути з відповідача на користь «ПриватБанку» заборгованість в розмірі 11115.31 гривень за кредитним договором б/н від 27.10.2009 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився , так як згідно до поданої письмової заяви позов підтримав і просив розглянути справу у його відсутності , а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що раніше мав кредитну картку на 250 гривень, якою користувався і своєчасно повертав гроші та такою користується і тепер, а потім просив ліміт на 2000 гривень, але йому не надали і він такі гроші не брав.

На продовження розгляду справи відповідач в судове засідання не зявився, так як згідно поданої заяви просив розглянути справу у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити у звязку із пропуском позовної давності і просить застосувати позовну давність, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 27.10.2009 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно до складеного позивачем письмового розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором не виконав і станом на 31.05.2016 року його заборгованість перед банком становить 11115.31 гривень, з яких 144.49 гривень - заборгованість за кредитом, 6815.33 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3150 гривень - заборгованість по комісії та пені, 500 гривень штраф (фіксована частина), 505.49 гривень - штраф (процентна складова)( а.с. 5-6).

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

А згідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом з цим, за змістом ст.256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього Кодексу встановлений загальний трирічний строк позовної давності.

Спеціальна позовна давність встановлена ст.. 258 ЦК України і позовна давність в один рік застосовується , зокрема, до вимог про стягнення неустойки(штрафу,пені).

У правовій позиції Верховного Суду України( постанова Веровного Суду України від 1 жовтня 2014 року у справі №6-134 цс 14) зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

В даному випадку остання сплата здійснювалася 25.10.2013 року. А тому саме з цієї дати обчислюється початок перебігу строку позовної давності.

Позовна заява в даній справі згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду надійшла до суду тільки 13.07.2016 року, тобто з межах трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України, однак з пропуском спеціальної позовної давності, встановленої для вимог про стягнення неустойки(штрафу,пені).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи наведене, за відсутністю доказів щодо зупинення чи переривання перебігу позовної давності, суд вважає, що в позові Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по штрафним санкціям слід відмовити у звязку із спливом позовної давності.

Що стосується стягнення основної заборгованості, відсотків по процентам за користування кредитними коштами та комісії, то позов в цій частині заявлено в межах позовної давності, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, а тому позов в цій частині слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача 10109.82 гривень заборгованості за кредитним договором, яка складається з 144.49 гривень - заборгованості за кредитом, 6815.33 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3150 гривень - заборгованості по комісії.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 209-213 ЦПК України , ст. 526, 530, 256, 257, 267, 1048-1050 ЦК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 10109 ( десять тисяч сто девять) гривень 82 копійки заборгованості за кредитним договором та 1378 гривень сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити відмовити у звязку із спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман