Справа № 189/2012/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
07.02.2017 року смт. Покровське Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Єдаменко І.В.,
за участю секретаря Котляревської А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покровське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1, треті особи: Покровський РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, Орган реєстрації Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та про зняття з реєстраційного обліку, -
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представники третіх осіб: Покровський РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, Орган реєстрації Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явилися, направивши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представників, заперечень проти позову не мають.
Відповідач в судове засідання у справі повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення.
З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2ст. 158, 169, 224 ЦПК України.
Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Житлове законодавство України визначається ЖК УРСР, Статтею 130 якого передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.
30.09.2011 року набув чинності Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.
Частиною третьою статті 1 вказаного закону встановлено, що сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, системи цивільного захисту та державних навчальних закладів.
Гуртожиток, в якому зареєстрований відповідач є власністю Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, форма власності комунальна, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.02.2016 року №53236367 (а.с.4).
Відтак на відносини, що розглядаються судом у зазначеному провадженні поширюється дія вищезазначеного Закону.
Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, і можуть бути приватизовані відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-XII з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (стаття 4).
Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону № 2482-XII, прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР.
Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Вказана стаття також закріплює вичерпний перелік причин відсутності громадянина понад 6 місяців, що є підставою для збереження житла за відсутнім наймачем.
Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Разом із тим, Главою 4 ЖК УРСР не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням саме у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням.
Вказану ситуацію щодо можливості визнання особи, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням, вирішив Верховний суд України в постанові № 6-1166 від 04.11.2015 року.
Так, суд дійшов правового висновку, що з урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами частини першої статті 71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках.
Відтак, при вирішенні спору суд керується нормами ЖК УРСР з урахуванням особливостей визначених Законами України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-XII.
Згідно домової книги ОСОБА_1зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 10-11).
Довідкою перевірки фактичного проживання громадян в гуртожитку від 14.12.2015 року по АДРЕСА_1, комісією із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, затвердженою рішенням виконавчого комітету селищної ради від 28.10.2015 року №106, було встановлено, що ОСОБА_1, а також зі слів сусідів відповідач вже довгий час не проживає. (а.с. 5-6).
Наданою довідкою від 11.08.2016 року встановлено, також відсутність фактичного проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1.
Факт не проживання вказаного громадянина також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: листом КП «Покровське водопровідно-каналізаційне господарство» від 17.01.2017 року № 13 про не перебування абонента на обліку як споживача послуг протягом останніх трьох років; листом ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 16.01.2017року про не підключення квартири в якій зареєстрований ОСОБА_1до газоспоживання; листом Покровського районного відділення енергозбуту ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 19.01.2017 року за № 3804/1800 про не укладання договору про користування електричною енергією з вказаною особою.
За умовами статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» (зі змінами та доповненнями), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлений строк.
Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України, щодо оцінки доказів.
Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному приміщенні понад шість місяців, залишивши помешкання добровільно, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в утриманні житла, тобто повністю втратив зв'язок із житловим помешканням. Відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази про те, що позивач, як власник приміщення, вчиняє дії, направлені на перешкоджання відповідачеві користуватися приміщеннями у гуртожитку.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до вимог ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Отже, суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов з огляду на зазначене підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України, повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 328, ч. 1 ст. 334, 405 ЦК України, ст. 71, 127, 128 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 130, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1, треті особи: Покровський РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, Орган реєстрації Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та про зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та надати дозвіл на зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.
На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати до апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя І.В. Єдаменко