Справа № 714/162/17
№ 2/714/122/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2017 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
секретар з участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Герца Чернівецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту Банк) звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04.10.2012 року між Банкомта ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5449.81 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту та ймовірних штрафних санкцій. Проте, відповідач свої обовязки не виконав, внаслідок чого станом на 06.02.2017 року за ним створилася заборгованість на суму 13676.41 грн., яку Банк просив стягнути з останнього, а також витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак, згідно поданої заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, так як позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав частково, а саме просив застосувати позовну давність до нарахованої пені, та стягувати лише за 1 рік, також просив не стягувати штрафи. В задоволені решта позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 04.10.2012 року звернувся до Банку із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту Умови). При оформленні вказаної заяви останній зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Тарифами Банку, викладені на офіційному сайті Банку, складають між Банком та відповідачем договір, за яким останній одержав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк (п.п.1.1.7.12 Умов) .

Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов відповідач зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а при порушенні строків платежу по якомусь з перелічених грошових зобовязань більш ніж на 30днів сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконував, у зв'язку із чим, станом на 06.02.2017 року за ним утворилася заборгованість на загальну суму 13676.41 грн., з яких 4385.82 грн. - заборгованість за кредитом; 1591.60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4912.04 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди, які складають у сумі 2786.95 грн.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ст. ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Правова природа пені є такою, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналіз норм ст. 549 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Вказане зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові по справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Позивач до суду звернувся із позовом 28 лютого 2017 року. А тому, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір пені за період з 28 лютого 2016 року по 06 лютого 2017 року в розмірі 1929 грн. 73 коп., застосувавши спеціальну позовну давність. Вимогу про стягнення пені з 06 лютого 2017 року до 28 лютого 2017 року ( тобто що підлягала нарахуванню за лютий місяць) позивачем не заявлялася.

Крім того, звертаючись до суду із даним позовом позивач також просить суд стягнути із відповідача штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Однак, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 2.2 при порушенні позичальником строків платежів і по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором , більш як на 31 день, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 2786 грн.95 коп.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи наведене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України по справі №6- 2003цс від 21.10.2015 року та відповідно до ч.1 ст.360-7 ІДПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Оскільки позивач, в порушення ст.61 Конституції України, неправомірно, двічі застосував той самий вид цивільно-правової відповідальності ( неустойки) через порушення строків виконання грошових зобов'язань, відповідно суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення, окрім заборгованості за пенею, штрафу слід відмовити.

Ураховуючи, що на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині погашення заборгованості по кредитному договору, то вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, в частині задоволених вимог підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у розмірі 925 грн.12 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» код одержувача , рах. № 3111, МФО 305299 заборгованість по кредитному договору б/н від 04.10.2012 року на загальну суму 7907 (сім тисяч девятсот сім ) грн. 15 коп., з яких 4385 грн.82 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1591 грн.60 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1929 грн. 73 коп - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» код одержувача , рах. № 0001, МФО 305299 в частині задоволених вимог витрати по сплаті судового збору в розмірі 925( девятсот двадцять пять ) грн. 12 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня проголошення рішення, а особами які не були присутні при проголошення з дня отримання його копії.

Суддя :