Провадження № 2/522/2878/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення, в якому з урахуванням уточнень просить виселити ОСОБА_2 з кімнати житловою площею 25,23 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2014 року, яке набрало законної сили 17.03.2014 року, визнано недійсним ордер №1955 серії ПР, виданий Приморською районною адміністрацією Одеського міськвиконкому на імя ОСОБА_2 від 04 листопада 2010 року, позбавлено ОСОБА_2 права користування житловою кімнатою, площею 25, 23кв.м. у АДРЕСА_2 та визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право користування житловою кімнатою. В червні 2015 року відповідач виписаний з спірної жилої площі, а тому з підстав ст.ст. 64, 65, 117 ЖК України просят виселити відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточненні позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог, просив справу слухати у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2014 року, яке набрало законної сили 17.03.2014 року, визнано недійсним ордер №1955 серії ПР, виданий Приморською районною адміністрацією Одеського міськвиконкому на імя ОСОБА_2 від 04 листопада 2010 року, позбавлено ОСОБА_2 права користування житловою кімнатою, площею 25, 23кв.м. у квартирі АДРЕСА_3 та визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право користування житловою кімнатою, площею 25, 23кв.м. у АДРЕСА_4.

Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

В звязку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 64, 65, 117 ст.ст. 61, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з кімнати житловою площею 25,23 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

12.04.2017