Номер провадження: 22-ц/785/296/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Гірняк Л.А., Таварткіладзе О.М.

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено (а.с. 61).

Натомість, не погоджуючись з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт вважає, що вказана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права. Крім цього, звертає увагу на те, що необхідною умовою для вжиття заходів забезпечення позову, які передбачають заборону розпорядження майном, а саме арешт, є наявність майнового спору між сторонами. Однак, як вказує апелянт, з тексту позовної заяви, у рамках якої Приморським районним судом м. Одеси вжиті вказані заходи забезпечення позову, вбачається відсутність у позивача вимог майнового характеру, а також спору із власниками майна. Разом з тим, апелянт зазначає, що, на час проголошення оскаржуваної ухвали, ОСОБА_2 вже не був власником квартир, на які накладені арешти. Тому, просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову та винести нову, якою заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2016 року про застосування заходів забезпечення позову скасувати (а.с. 63-65).

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Представник відповідача проти апеляційної скарги не заперечував. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, які з'явились, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, 01.10.2015 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 1-2). Крім цього, 02.10.2015 року ОСОБА_3 була подана заява про забезпечення позову (а.с. 8).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2015 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_4 19.10.2015 року звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с. 13-15).

11.11.2015 року ОСОБА_2 подав до апеляційного суду Одеської області заяву про приєднання до апеляційної скарги (а.с. 27-28).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було відхилено, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2015 року про застосування заходів забезпечення позову залишено без змін (а.с. 53-55).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було накладено арешт та заборону відчуження на нерухоме майно, а саме: квартиру 1-А, загальною площею 21,7 кв.м., житловою - 13,7 кв.м.; квартиру 1-А/1, загальною площею 41,5 кв.м., житловою - 26,8 кв.м.; вартиру 1-А/2, загальною площею 32,7 кв.м., житловою - 14,2 кв.м.; квартиру 1-А/3, загальною площею 34 кв.м., житловою - 16,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 113-115).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2016 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування заходів забезпечення позов, якою просив скасувати заходи забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2016 року. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що, як вбачається з цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, у позивача по справі відсутні вимоги майнового характеру, а також відсутній власне спір із власниками цього майна. Крім цього, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України необхідною умовою накладення арешту є належність майна, на яке накладається арешт, відповідачу по справі. Разом з тим, заявник наголошує на тому, що, на час проголошення оскаржуваної ухвали, дійсні власники квартир, стосовно яких застосовувалися заходи забезпечення позову, та іпотекодержатель взагалі не були учасниками процесу (а.с.58-59).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову було відхилено. Зокрема, відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову було встановлено обґрунтовано та будь-які підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. А окрім цього зазначив, що скасування заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому (а.с. 61).

З наведеним мотивуванням колегія суддів погоджується та, відхиляючи доводи апеляційної скарги, які стосуються фактично обґрунтованості позовних вимог, що не могло бути вирішено на стадії забезпечення позову, вважає за необхідним вказати наступне.

Предметом апеляційного перегляду є законність та обґрунтованість прийнятого процесуального рішення про відмову в скасуванні заходів по забезпечення позову.

Виходячи з сенсу ст. 154 ЦПК України, проаналізованій в контексті ст. 151 ЦПК України, вирішуючи питання про скасування прийнятих судом заходів по забезпеченню позову суд повинен або встановити відпадіння обставин, наявність яких обумовила застосування заходів по забезпеченню позову, або повинні бути наявні процесуальні безумовні підстави для їх скасування (ч. 7 ст. 154 ЦПК України), або ж була допущена технічна помилка щодо об'єкту забезпечення (наприклад, накладено заборону на майно, щодо якого позовні вимоги не заявлені).

Жодна з вказаних обставин з матеріалів справи не вбачається. Таким чином, суд першої інстанції правильно зробив висновок, що забезпечення позову було встановлено обґрунтовано та будь-які підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Щодо посилань апелянта на те, що у позивача по справі відсутні вимоги майнового характеру, а також відсутній власне спір із власниками цього майна, то вказане питання повинен вирішити суд розглянувши спір по суті у встановлені законом строки.

Щодо належності майна, щодо якого допущено заходи забезпечення позову третій особі, то така третя особа має право вступити в процес та захищати своїх права самостійно, в тому числі порушити перед судом питання про скасування прийнятих судом заходів забезпечення позову. Зокрема, як вбачається з виділених матеріалів справи, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13.01.2017 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1054, від 10.06.2016 року є власником квартири 1-А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 21,7 кв.м., житловою площею - 13,7 кв.м. Крім цього, ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2555, є власником квартири 1-А/1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею - 26,8 кв.м. ОСОБА_8 є власником квартири 1-А/2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32,7 кв.м., житловою площею - 14,2 кв.м., а також є власником квартири 1-А/3, за цією ж адресою,загальною площею 34 кв.м., житловою площею - 16,9 кв.м. (а.с. 89-97). З врахуванням наведеного, питання про коло осіб, які повинні примати участь в розгляді справи, повинно бути обговорено учасниками провадження в судовому засіданні (у разі співпадіння вказаних об'єктів та об'єкту щодо яких заявлені позовні вимоги в межах цього провадження).

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, то колегія судів на підставі ст. 312 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Л.А. Гірняк

О.М. Таварткіладзе

08.02.2017 року м. Одеса