Справа № 456/3212/16-ц
Провадження № 2/456/491/2017
РІШЕННЯ

іменем України

02 лютого 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про розірвання спадкового договору, укладеного 22.10.2012р. в Стрийській ДНК, зареєстрованого в реєстрі за №3960.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що відповідач ОСОБА_2 є сином доброї знайомої - ОСОБА_4, а ОСОБА_3 його дружиною. Знаючи, що позивачка є одинокою, дітей не має, ОСОБА_2 запропонувала укласти з її сином та невісткою спадковий договір про те, що вони беруть на себе зобовязання утримувати її до смерті, а після її смерті право власності на квартиру позивачки за адресою: м.Стрий, вул.Дрогобицька,46/5 перейде до них. Вона (ОСОБА_1С.) погодилась, оскільки потребує стороннього догляду та допомоги, не може самостійно пересуватись та виконувати хатню роботу. 22.10.2012р. в Стрийській державній нотаріальній конторі вони уклали оспорюваний спадковий договір.

В пункті 6 згаданого договору вказано, що відповідачі повинні до її смерті здійснювати догляд та необхідну допомогу, поховати згідно християнського обряду.

Спочатку відповідачі дійсно допомагали їй, згодом перестали, останні два роки взагалі не зявляються та не допомагають. Відповідач ОСОБА_2 навіть не бажає спілкуватись з нею навіть по телефону. Натомість її обслуговує жінка з Центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян.

У звязку з небажанням відповідачів спілкуватися з нею, вона не має можливості мирно врегулювати конфлікт та розірвати спадковий договір в позасудовому порядку.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила договір розірвати та зняти заборону відчуження квартири, накладену нотаріусом при укладенні договору.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, але зазначила, що мотиви розірвання договору є інші ніж зазначені ОСОБА_1 в позовній заяві. Пояснила, що справді 22.10.2012р. вона та її чоловік уклали спадковий договір з позивачкою. На виконання умов договору вони здійснювали догляд за позивачкою, власними силами зробили ремонт квартирі останньої, вона купувала за власні кошти продукти харчування та готувала їжу позивачці. Однак, ОСОБА_1, яка зловживає алкоголем, не оцінила належним чином їхніх зусиль, висловлювала безпідставне невдоволення, капризувала, тому, не маючи ні змоги, ні бажання надалі здійснювати догляд за позивачкою, вони припинили виконувати умови договору і не бажають надалі їх виконувати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, тому суд, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за його відсутності .

Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідачки ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

За ст.1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За ч.1 ст.1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Частина 1 ст.1308 ЦК України передбачає розірвання спадкового договору судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що 22.12.2012р. між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (набувачі майна) укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 Договір зареєстровано в реєстрі за №3960. Одночасно накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 до її смерті (№ в реєстрі 3960).

Згідно умов договору, ОСОБА_1 на випадок смерті передає у власність в рівних частинах вищевказану квартиру, одночасно покладаючи на них обовязки до смерті здійснювати догляд та необхідну допомогу, поховати її згідно християнського обряду. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязувались виконати покладені на них за договором обовязки.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила, що зі слів позивачки їй відомо про те, що відповідачі здійснили ремонт її квартири, але згодом перестали здійснювати догляд за нею.

Як вбачається з пояснень позивачки ОСОБА_1, що підтверджені поясненнями відповідачки ОСОБА_3, набувачі майна за договором, на протязі останніх двох років не виконували взятих на себе обовязків здійснювати догляд та необхідну допомогу. Отже, ними допущено істотне порушення договору, в розумінні ст.651 ЦК України так як ОСОБА_1 значною мірою була позбавлена такого догляду і їх допомоги, на які розраховувала при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору. Окрім цього відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні фактично визнала позов, ствердивши, що дійсно протягом останніх двох років ні вона, ні чоловік не виконували умов договору, не бажають надалі його виконувати, та погодилася на його розірвання.

Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов підставний, тому спадковий договір слід розірвати.

У звязку з розірванням спадкового договору відпали підстави для подальшого існування заборони відчуження квартири, тому таку слід скасувати.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі по 275,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ч.1 ст.1308 ЦК України, суд

в и р і ш и в

позов задовольнити частково. Розірвати спадковий договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори 22 жовтня 2012р. та зареєстрований в реєстрі за №3960.

Зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, накладену державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори 22 жовтня 2012р. та зареєстровану в реєстрі за №3961.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 275 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя ОСОБА_7