У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

Суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на утримання спадкового майна,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на утримання спадкового майна, відмовлено повність за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує на його незаконність, оскільки рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом неправильно встановлені обставини справи та не враховано, що фактично син позивачки, ОСОБА_4, у буд 14 по вул. Вишнева, 14 не проживає і не зареєстрований, що підтверджується відміткою про реєстрацію у паспорті, а необхідність перебування ОСОБА_4 поряд з позивачем викликана її хворобою та інвалідністю, внаслідок чого остання потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що на відповідача у заповіті покладено обовязок по догляду за нею, однак він цього обовязку не виконує.

Судом не враховано, що договори про надання житлово-комунальних послуг та особові рахунки укладені на імя спадкодавця ОСОБА_5, а тому сторони, прийнявши спадщину у відповідних частках, мають нести майнові обовязки щодо утримання домоволодіння та сплати комунальних послуг пропорційно своїм часткам.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та безпідставності.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує.

Ст. 322 ЦК України встановлено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями №14 по вул. Вишнева в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області, а відповідачу на праві власності належить 3/4 цього спадкового майна.

У спірному будинку зареєстрована лише позивач - ОСОБА_1, а також без реєстрації проживає її син ОСОБА_6 Ця обставина сторонами не заперечується.

Відповідач з дня набуття права власності на ? частину будинку не проживав у ньому.

Відповідно до ст. 360 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому КМУ.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що витрати, повязані з утриманням майна, до яких входить і сплата вартості комунальних послуг, повинні нести всі співвласники майна, незалежно від того, чи проживають вони у будинку.

Водночас апеляційний суд дійшов висновку, що у зв'язку з не проживанням у спірному будинку відповідач не повинен сплачувати вартість послуг з газопостачання та постачання електричної енергії, водопостачання оскільки обсяг даних послуг визначається за встановленими лічильниками та від кількості зареєстрованих осіб у будинку і відповідач фактично даними послугами не користувався.

Разом з тим, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач понесла витрати на утримання майна у вигляді сплати коштів за наданні комунальні послуги в розмірі заявлених у позовній заяві.

Крім того, в суді першої інстанції позивач пояснила, що вона отримувала субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на утримання всього будинку.

Відсутні докази і ухилення відповідача від оплати за наданні комунальні послуги, які є об'єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до статті 360 ЦК визначаються як витрати на управління, утримання і збереження спільного майна та покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :