Справа № 574/1450/16-ц
Провадження № 2/574/126/2017
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
09 лютого 2017 року Буринський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Куцан В.М.
з участю секретаря Кошелєвої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини і сплачував аліменти до її повноліття, після чого стягнення аліментів припинилося, однак дитина продовжує навчання, а добровільно він не надає матеріальну допомогу. Просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримали, пояснивши, що вона працює, однак отримує заробітну плату близько 1600 грн., якого не вистачає на утримання сина. Відповідач працює за договорами найму, однак після закінчення сплати аліментів на сина коли той був неповнолітнім, не надає матеріальну допомогу на його утримання. Вважає, що він може надавати щомісяця допомогу на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн..
Відповідач в судове засідання не явився, від отримання поштового повідомлення про вручення повістки про виклик до суду відмовився, що вбачається з довідки поштового відділення. Однак в силу ч.8 ст.76 ЦПК України він вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.
За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, і в якому 26.11.1998 року народився син ОСОБА_3, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження дитини (а.с.5-7).
Як вбачається з показів позивачки та довідки Сумського державного університету, дитина перебуває на утриманні позивачки та навчається на другому курсі денного відділення Сумського державного університету на бюджетній основі, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, що видно також з довідки навчального закладу (а.с.8).
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обовязок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обовязок) настає за обовязкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак виконує роботи за договорами найму, має нормальний стан здоровя інших дітей чи будь-яких осіб на своєму утриманні не має, у звязку з чим суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина який навчається.
Однак, суд не погоджується з визначенням розміру аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі 1000 грн., як того вимагає позивачка, оскільки її доводи про можливість сплати їх відповідачем саме в такій сумі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України.
Враховуючи наведені обставини, матеріальний стан позивачки та дитини, стан їх здоровя, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини необхідно визначити в твердій грошовій сумі 600 грн., яка буде відповідати фінансовим можливостям відповідача та не поставить останнього в скрутне матеріальне становище і забезпечить відповідну допомогу для утримання повнолітньої дитини яка навчається, задовольнивши позов частково.
Керуючись ст.ст.5,6,10,15, 212 ЦПК, ст. ст. 180 184, 199,200 СК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, які необхідно сплачувати його матері ОСОБА_1.
Стягнення проводити щомісячно, починаючи з 06.12.2016 року, до припинення навчання ОСОБА_4, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.