Провадження 2/235/314/17
Справа №235/7907/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

прокурорів Панченкової Д.А., Сілаєвої Л.Ю.

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, третя особа орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, третя особа орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_3 він підтримував фактичні шлюбні відносини з 2006 р. 8 грудня 2007 р. уклали шлюб.

Від сумісного шлюбу з ОСОБА_3 народилось 2 доньки: ОСОБА_5 08.02.2008.р.н. та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

З травня 2010 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 припинені.

Після припинення шлюбних відносин донька ОСОБА_5 08.02.2008.р.н,. залишилася проживати з позивачем за адресою АДРЕСА_1, а донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася проживати з матірю, відповідачкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2.

Всі вищезазначені обставини встановлені рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до позивача про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Судове рішення набуло законної сили 3 квітня 2014 року і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, ці обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня 2014 року (справа №235/5903/13-ц) було визначене місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_3 і дитина була передана на утримання і виховання матері.

Цим же рішенням з позивача стягнуті на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу.

Проте, після набрання сили рішенням суду, виникли обставини, які змушують його звернутися до суду з цим позовом, а саме з позовом про визначення місця проживання їх з відповідачкою дітей зі ним.

Вважає, що в інтересах дітей проживати саме з ним як батьком, а не з їх матір'ю. Позивач працює слюсарем на ПМС, його робочий день триває з 8-00 до 17-00, тому він має можливість займатися з дітьми вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про дітей. ОСОБА_8 стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, забезпечити їх гармонійний розвиток в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, проживає разом з дружиною, ОСОБА_9, та її сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дружина позивача не працює, але має сили і бажання доглядати за доньками позивача, доки його нема вдома, що вона й робила у той час, коли діти перебували у нього, коли він знаходився на роботі. З дружиною у дітей склалися добрі довірливі стосунки.

Позивач з сімєю мешкають у двокімнатній комфортабельній квартирі. Згідно акту обстеження умов проживання від 22.12.2016 року, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. В квартирі прибрано, тепло, є необхідні меблі і побутова техніка. Для дівчат є змінний одяг, є запас продуктів харчування. Умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей задовільні. Позивач постійно піклується про дівчат, допомагає матеріально: купує одежу, сплачує аліменти. Регулярно бере дітей на вихідні і разом з дружиною доглядає за ними.

В той же час відповідачка не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дітей, офіційно вона не працює, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дітей, та їх навчання.

ОСОБА_11 навчаються у ЗОШ №9 Покровської міської ради. Згідно психолого-педагогічної характеристики учениці 1-Б класу ЗОШ №9 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, у ОСОБА_6 недостатньо сформовані уміння і навички, необхідні для засвоєння навчальної програми. Навчально-пізнавальна мотивація недостатньо розвинута. Тому навчальна діяльність на низькому рівні. Обєм оперативної та довготривалої памяті не відповідає віковим нормам, що зумовлює уповільнений темп діяльності на уроках. Віковій нормі не відповідає також рівень розвитку мовлення дитини. Дитині складно даються навички читання, в неї тихий, невпевнений голос, вона погано орієнтується в робочому зошиті.

Вважає, що вищевказані обставини є наслідком того, що з боку матері не прикладається зусиль до інтелектуального розвитку дитини, її підготовки до шкільного навчання.

Згідно психолого-педагогічної характеристики учениці 3-А класу ЗОШ №9 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, в школу дівчинка прийшла непідготовленою, в класі дівчинка з дітьми не спілкується, подружок не має, замкнена, самотня. З вчителем майже не спілкується, її важко викликати на співрозмову. На уроках активності не проявляє. З боку матері бували випадки, коли не контролювалось виконання домашнього завдання, в школу дочка приходила брудна, в несвіжій білизні.

Вищевказана характеристика фактично вказує на те, що мати не приділяє уваги гігієні дітей, наслідком чого стало захворювання обох дівчаток коростою. Ця обставина підтверджується відповіддю КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м.Покровська, з якої вбачається, що в листопаді 2016 року діти зверталися за медичною допомогою, їм встановлено діагноз «короста» і вони отримували тривале лікування.

Кричущим випадком, що свідчить про неможливість подальшого проживання дітей в сімї відповідачки, є факт задоволення статевої пристрасті неприродним способом, яке було вчинене стосовно доньок позивача ОСОБА_12 і ОСОБА_6, молодшим братом відповідачки. Про цей випадок в жовтні 2016 року йому повідомили самі діти ОСОБА_7 і ОСОБА_6. Про цей кримінальний злочин 18.10.2016року він подав заяву до поліції, на даний час проводиться досудове слідство.

Виходячи з вищенаведеного, проживання доньок разом з позивачем відповідає їх інтересам. Він має можливість забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені піклування матері. Спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей.

Вважає, що перебування дітей в сім'ї відповідачки негативно впливає на їхнє виховання та здоров'я. Хоче дати дітям освіту і добробут.

Позивач просить суд визначити місце проживання його малолітніх доньок, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, їхнім батьком, ОСОБА_1, передавши їх на його утримання і виховання за адресою м. Покровськ, м-н. ЛазурнийАДРЕСА_3.

Позивач та представник позивача в суровому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та представник відповідачки позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення.

Представник третьої особи органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, згідно довідки КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення від 15.11.2016року, мешкає за адресою: АДРЕСА_4. Разом з ним мешкає: дружина ОСОБА_9, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.4 ).

ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_13 28.12.2013 року (а.с.5).

ОСОБА_6 народилась 10 березня 2010 року, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати ОСОБА_3, батько ОСОБА_1 (а.с.6).

ОСОБА_7 народилась 8 лютого 2008року, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати ОСОБА_3, батько ОСОБА_1 (а.с.8).

За місцем мешкання ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с.7).

За психолого-педагогічною характеристикою учениці ІНФОРМАЦІЯ_6, в школу дівчинка прийшла непідготовленою, в класі дівчинка з дітьми не спілкується, подружок не має, замкнена, самотня. З вчителем майже не спілкується, її важко викликати на співрозмову. На уроках активності не проявляє. З боку матері бували випадки, коли не контролювалось виконання домашнього завдання, в школу приходила брудна, в несвіжій білизні (а.с.9).

За психолого-педагогічною характеристикою 1-Б класу ЗОШ №9 ОСОБА_6, у дівчинки недостатньо сформовані уміння та навички, необхідні для засвоєння навчальної програми. Навчально-пізнавальна мотивація недостатньо розвинута. Тому навчальна діяльність на низькому рівні. Дівчинці потрібна постійна допомога вчителя. Не відповідає віковій нормі рівень розвитку мовлення дитини (а.с.10).

Згідно акту обстеження умов проживання від 22.12.2016 року, проведено обстеження умов проживання за місцем мешкання позивача. Комісією встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, у квартирі прибрано, тепло, є необхідні меблі, побутова техніка, речі повсякденного вжитку. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, окремі спальні місця, місце для навчання, шкільне приладдя, одяг, іграшки. Для дівчат є змінний одяг, іграшки. Є запас продуктів харчування. У родині доброзичливі, дружні стосунки. Умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей задовільні (а.с.11).

Малолітні діти зверталися за медичною допомогою в амбулаторію № 3 Центра ПМСД в листопаді 2016р. ОСОБА_11 були консультовані дерматологом і отримували тривале лікування (а.с.12).

Заява ОСОБА_1 за фактом насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітніх, прийнята та зареєстрована в журналі єдиного обліку правопорушень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України (а.с.13).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 3 березня 2014 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 з матірю, передано дитину на утримання та виховання матері, стягнуті аліменти на утримання дітей (а.с.14).

Органом опіки та піклування виконкому Покровської міської ради надано висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей. Даним висновком, крім іншого, встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_3 умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей створені частково (акт обстеження умов проживання від 18.01.2017р.). Санітарно-гігієнічні умови не дотримані: стоїть неприємний запах, дуже багато тарганів, речі не прані, житло потребує генерального прибирання. Питання визначення місця проживання малолітніх дітей розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбувалося 01.02.2017 року, в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 В обговоренні питання взяли участь всі члени комісії. Було взято до уваги той факт,що у листопаді 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 хворіли на коросту, отримували тривале лікування. Кричущим випадком став факт задоволення статевої пристрасті неприродним способом, яке було вчинене стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 молодшим братом матері дітей. Виявлено цей факт було бабою дітей зі сторони батька, а заявником до Покровського відділу поліції про вчинений злочин був ОСОБА_1 Кримінальна справа за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, розглядається Красноармійським міськрайонним судом. На підставі викладених у висновку обставин, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування дійшов висновку визначити доцільним місце проживання малолітніх дітей з батьком (а.с.35-37).

Протягом першого півріччя навчального 2016-2017 року ОСОБА_6 в період часу з 2.09.2016р. по 26.09.2016р., з 11.10.2016р. по 31.10.2016р., з 01.11.2016р. по 20.12.2016р., знаходилась на лікарняному (а.с.38).

Відповідно до довідки КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 25.0.2017р., діти ОСОБА_3: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_14, регулярно відвідують амбулаторію №3, роблять зчеплення, самолікування не займаються (а.с.42).

За характеристикою, виданою ФОП ОСОБА_14, ОСОБА_15, який є співмешканцем ОСОБА_3, в колективі користується авторитетом і довірою. Морально стійкий, релігійний, без шкідливих звичок (а.с.45), отримує дохід в середньому 1800 гривень на місяць (а.с.46), також працює на СТО та отримує дохід в розмірі 3300,00 гривень на місяць (а.с.47), за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.48).

Згідно довідки-розрахунку від 08.02.2017 року заборгованість по аліментам ОСОБА_1 станом на 02.02.2017р. 62935,67 гривень (а.с.49).

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення та отримує допомогу (а.с.63).

ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7, є донькою ОСОБА_3 (а.с.64). ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_8, є сином ОСОБА_3 (а.с.65).

ОСОБА_18, який, як встановлено в судовому засіданні, є молодшим братом ОСОБА_3, навчався у ДНЗ «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище», мати його позбавлена батьківських прав, знаходився на неповному державному забезпеченні, з жовтня 2016 року заняття не відвідує у звязку зі слідством та утримання його під вартою (а.с.66).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1210 від 15.12.2016 року, проведеної відділенням СПЕ КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» на підставі постанови слідчого Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, в рамках кримінального провадження, ОСОБА_6 участь у слідчих діях, судових засіданнях приймати не може. Свідомість ясна. Продуктивному контакту доступна. Мета експертизи розуміє через вік. Орієнтована грубо у власній особі, називає ім'я, повні анкетні дані і вік назвати не може. При активному розпиті вік показує на пальцях, озвучити не може. Увага притягується легко, декілька нестійке. На питання відповідає не завжди по суті, потребує допомоги мами. Вимовлення порушене. Запас знань не відповідає віку Інтелект не відповідає віковим нормам - рахунок до п'яти, букви знає вибірково. Критика до своєї поведінки і стану відсутня. Присутня затримка психологічного розвитку, яка пояснюється соціальною занедбаністю. Не проявляє патологічної схильності до фантазування і псевдології (а.с.67-70).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1209 від 15.12.2016 року, проведеної відділенням СПЕ КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» на підставі постанови слідчого Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, в рамках кримінального провадження, ОСОБА_7 участь у слідчих діях, судових засіданнях приймати не може. Увага притягується з деякою працею, нестійке. Спілкуватися з членами комісії відмовляється. Напружена. На питання відповідає вибірково, по суті, частіше односкладово. Запас знань не відповідає віку. Мислення послідовне, в помірному темпі. Про події, вказані в постанові розповідати членам комісії не стала, замкнулася. Інтелект не відповідає віковим нормам. Не проявляє патологічної схильності до фантазування і псевдології. (а.с.71-74).

ОСОБА_19 та ОСОБА_20 уповноважили ОСОБА_9 (дружину відповідача) (довіреності від 24.03.2017 року) оформити та зареєструвати на їх імя спадщину у вигляді житлового будинку та земельної ділянки. Подарувати ОСОБА_1 успадкованих ними часток житлового будинку та земельної ділянки (а.с.93-96). Будинок та земельна ділянка, які отримає в дар ОСОБА_1 знаходяться за адресою: м.Покровськ, смт Шевченко, провулок Раскової, 5 (а.с.98-103).

ОСОБА_3 на території України станом на 20.03.2017року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.104).

Свідок ОСОБА_9, яка є дружиною позивача, суду пояснила, що з дітьми чоловіка почала спілкуватись з 2011 року. ОСОБА_12 деякий жила мешкала з ними. З дітьми склались добрі стосунки, знаходять спільну мову. Зараз беруть дітей на вихідні. Відноситься до них як до рідних доньок. Зараз їх родина мешкає у двокімнатній квартирі, але найближчим часом вони набудуть права власності на будинок та переїдуть. Свідок не працює, тому у неї є час і бажання доглядати за дітьми. Коли забирали дівчат, у них була брудна одежа та спідня білизна. ОСОБА_11 не доглянуті. ОСОБА_12 восени розказала своїй бабусі, матері позивача, про те, що молодший брат матері вчиняв у відношенні дівчат аморальні дії, тому позивач звернувся з заявою до поліції. ОСОБА_3 відмовилась звертатись до поліції. Матері дітей про це нічого відомо не було. Потім ОСОБА_18 вигнали з дому. ОСОБА_12 розуміє що з нею трапилось.

Свідок ОСОБА_15, який є співмешканцем ОСОБА_3, суду пояснив, що мешкає з відповідачкою 6 років. ОСОБА_11 та Лера його. Мешкають однією родиною. Зараз мешкають в квартирі, де раніше мешкає бабуся у якої були кішки, тому в квартирі зберігся неприємний запах. Періодично в квартирі роблять ремонт, але зразу не все не вистачає коштів тому роблять поступово. Наладити водопостачання також не дозволяє брак коштів. В минулому році відповідачка з дітьми поїхали мешкати до міста Новогродівка та мешкала там з іншим чоловіком, з яким уклала фіктивний шлюб. Позивач на вихідні брав ОСОБА_15, останні півроку став брати і ОСОБА_6, але ОСОБА_6 батьку не потрібен. Періодично приїжджав до них брат відповідачки ОСОБА_18, інколи залишали дівчат з ним. Коли дізнався, що зробив ОСОБА_18 вигнав його, та більше не дозволить щоб він приїжджав до них.

Свідок ОСОБА_21, яка є матірю співмешканця відповідачки, суду пояснила, що знає ОСОБА_3 6 років. З відповідачкою склались добрі стосунки. Коли син зійшовся з ОСОБА_22 практично мешкала у неї, ОСОБА_15 мешкала у батька. Коли ОСОБА_15 забрали від батька вона була замкнута, а ОСОБА_22 товариська. Свідок з ОСОБА_15 довго шукала спільну мову. Буває вдома у відповідачки, влітку частіше. ОСОБА_22 за дівчатами доглядає. Уроки вчать разом, більше ОСОБА_3, доглядає за дітьми ОСОБА_3. Речі не нові, але чисті. ОСОБА_8 та її брата позбавлена батьківських прав. У її сина з ОСОБА_8 були розбіжності, але свідок наполягала на збереженні сімї. ОСОБА_11 розумова не відстають. Щодо аморальних дій у відношенні дівчат, у неї виникають сумніви щодо цього. ОСОБА_11 замкнутими не вважає. Відношення до цієї родини вважає упередженим. Останні півроку діти свого батька не бачили, просяться до бабусі матері позивача. Неприємний запах в квартирі залишився ще від попередньої мешканки. Дівчата відверті, легко спілкуються з оточуючими, розказують їм про те, що відбувається в родині.

Щодо показань свідка ОСОБА_23 про відвертість дівчат, суд не приймає ці покази до уваги та ставиться до них критично, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25, які є вчителями дівчат та висновками судово-психіатричних експертиз. Крім того, як встановлено у судовому засіданні дівчата тривалий час приховували події, які з ними відбувались навіть від рідної матері. У висновках судово-психіатричних експертиз експертами вказано, що дівчата не мають патологічної схильності до фантазування і псевдології.

Свідок ОСОБА_26, яка є хрещеною ОСОБА_7, суду пояснила, що квартира, в якій мешкає відповідачка з дітьми, придатна для мешкання. Поступово роблять ремонт, запах в квартирі залишився від бабусі, намагаються позбавитись його. ОСОБА_22 доглядає за дітьми.

Свідок ОСОБА_24, яка є вчителькою ОСОБА_7, суду пояснила, що ОСОБА_7 навчається у неї з першого класу, зараз у третьому. До школи прийшла непідготовленою, ні читати ні писати не могла. Зараз дівчина замкнута, ні з ким в класі не спілкується, навчання їй дається з трудом. До школи проходить одягнена як потрібна, були зауваження від медичної сестри щодо гігієни. Свідок два рази відвідувала родину за місцем мешкання, умови проживання їй не сподобались, бачила в квартирі бруд, тарганів, брудні ліжка, неприємний запах, робила ОСОБА_8 зауваження. Батька ОСОБА_12 також знає. ОСОБА_12 з радістю бігла до батька та його дружини, раділа коли вони її забирали. В цьому році один раз батько забрав дівчинку, потім дзвонила ОСОБА_8 та погрожувала, що буде скаржитись на вчителя. Співмешканка батька цікавиться ОСОБА_7. Психолога дівчина не відвідує.

Свідок ОСОБА_25, яка є вчителькою ОСОБА_22, суду пояснила, що дівчина доброзичлива, не агресивна, потребує уваги. У дитина було багато пропусків з причини хвороби. У дівчини був педикульоз, більше в класі ні в кого такого не було. Одежа у дівчини чиста, але поношена. Змін у поведінці дівчини не спостерігала. Приводить та забирає зі школи або матір або її співмешканець, він і цікавиться успіхами дівчини. Дівчина про родину нічого не розповідає. Дівчина в класі подружок не має. Психолога дівчина не відвідує.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 10 цього Закону визначено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сімї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Статтею 11 Закону передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України).

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

При вирішенні спору про місце проживання дітей, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів кожної дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо ставлення батька до виконання своїх обов'язків, вік кожної дитини, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання.

Статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України, а також закріплено у багатьох міжнародних актах: Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод від 16 вересня 1963 року (ст. 2) та іншими.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України, та витікає зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більше, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосуються тільки місця проживання дитини до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві".

При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції.

Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Отже, відповідне рішення про визначення місця проживання дитини має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В судовому засіданні встановлено, що тривалий час відповідачка залишала дітей з особою, яка за станом своєї психіки не заслуговувала на таку довіру. Ця обставина призвела до того, що ця особа, а саме молодший брат відповідачки ОСОБА_18, неповнолітній, що навчався у Новожеланівській спецшколі для розумово відсталих дітей, здійснив з дітьми акти задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Коли відповідачці стало відомо про факт сексуального насильства щодо її малолітніх дітей, вона фактично відмовилась захищати їх права та інтереси, і не звернулась з відповідною заявою у правоохоронні органи. З такою заявою звернулася мати позивача.

З пояснень відповідачки судом зроблено висновок, що між матірю та дітьми немає довірливих відносин, і про факти насильства діти вимушені були розповісти іншій рідній ним людині. Під час розгляду справи відповідачка не усвідомила ступінь своєї відповідальності за те, що протягом тривалого часу відбувалось з її малолітніми дітьми, її поведінка в судових засіданнях свідчить про відсутність каяття. Жодних висновків відповідачкою не зроблено, заходів для психологічної реабілітації дівчат вона яка матір не вживає. Відповідачка мешкаючи зі співмешканцем ОСОБА_15 протягом тривалого часу та не укладаючи з ним офіційний шлюб, на деякий час разом з дітьми їде до іншого населеного пункту, мешкає там, укладає фіктивний шлюб, який, як вона сама пояснювала в судовому засіданні, не може розірвати на даний час. Суд критично відноситься до пояснень відповідачки з приводу, що вона буде робити ремонт та приводити квартиру до ладу, буде приділяти достатню увагу вихованню дітей та т.ін., оскільки в уяві відповідачки все це буде колись в майбутньому, а діти потребують постійно належної уваги та турботи.

Згідно статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Проте, з урахуванням рекомендацій судово-психіатричного експерта щодо неможливості участі дітей у судових засіданнях, думки сторін, суд визнав за не доцільне вислуховувати дітей у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 офіційно працює і має стабільний самостійний дохід, відповідачка та її співмешканець офіційно не працюють. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9.

Дружина позивача має бажання доглядати за його доньками, доки позивача нема вдома, з нею у дітей склалися добрі довірливі стосунки. Ці обставини підтвердила допитана в якості свідка дружина позивача. Вона пояснила, що займається розвитком та навчанням дівчат, коли вони перебувають у батька, та усвідомлює всю відповідальність за дітей, яка виникне в разі задоволення позову.

Сімя позивача мешкає у двокімнатній комфортабельній квартирі. Згідно акту обстеження умов проживання, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. В квартирі прибрано, тепло, є необхідні меблі і побутова техніка. Для дівчат є змінний одяг, є запас продуктів харчування. Умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей задовільні. Суд також бере до уваги, що сімя на теперішній час вирішує питання придбання будинку, і в перспективі їх побутові умови значно поліпшаться.

Суд враховує думку органу опіки та піклування, викладену у письмовому висновку і підтвердженої представником цього органу в судовому засіданні, оскільки цей висновок ґрунтується на тривалому і неупередженому дослідженні умов проживання дітей і ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи в сукупності, конституційні норми та норми сімейного законодавства, Принцип 6 Декларації прав дитини, діючи винятково в інтересах дітей, суд переконаний, що місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, слід визначити з їх батьком ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_5, передавши їх на його утримання і виховання. Саме таке рішення, перш за все, є в інтересах дітей.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, третя особа орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, з їх батьком ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_5, передавши їх на його утримання і виховання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні 6.04.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя