Справа № 303/4642/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Мацунича М.В.,

суддів - Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 від імені якого діє адвокат Сабов Іван Іванович на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Мукачівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування заборони на відчуження майна, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом скасування заборони накладеної слідчим Мукачівського МВ УМВС України у Закарпатській області від 07.08.2008 року за № 15419. Свої вимоги мотивує тим, що являється одним зі співвласників квартири АДРЕСА_1. Відповідно до витягу від 25.05.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 накладена заборона слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС України у Закарпатській області від 07.08.2008 року за № 15419. Позивачем для встановлення причини накладення такої заборони було направлено на адресу Мукачівського ВП ГУНП запит, однак його було повідомлено, що надати постанову не представилось можливим, так як не зазначено слідчого, який виносив постанову та номер кримінальної справи по якій було накладено заборону. Також були направлені запити до відповідних установ, однак встановити існування такої заборони, прізвище слідчого, який накладав заборону та номер кримінальної справи виявилось неможливим. Враховуючи, що існування заборони на квартиру позбавляє його можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а в позасудовому порядку спір вирішити неможливо, змушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник позивача Сабов І.І. подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на помилковість висновку суду щодо необґрунтованості факту порушення права позивача, оскільки право власності позивача обмежується внаслідок дій відповідача. Указує, що він звертався до відповідача із приводу встановлення підстав накладення арешту, а також документу на підставі якого це було зроблено, однак такі відомості невідомі самому відповідачу. Вважає, що в інший спосіб позивач захистити своє порушене право не має можливості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлено, що згідно відомостей із реєстру прав власності на нерухоме майно та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 61144431 від 10.06.2016 року 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2.

Також із зазначених вище документів слідує, що в розділі «Відомості про об'єкт нерухомого майна» в полі «Тип майна:» по даній квартирі зазначено відомості про заборону слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС України у Закарпатській області 07.08.2008 року № 15419, а.с. 13.

Відповідно до листа Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області № 5-5918/106/26/1-2016 від 04.05.2016 року постанову якою накладено заборону на квартиру надати неможливо, так як у запиті не зазначено слідчого, який виносив постанову, номер кримінальної справи по якій було накладено заборону, а.с. 16.

Згідно з листом Мукачівської державної нотаріальної контори № 330/01-16 від 10.06.2016 року згідно з даними алфавітної книги обліку заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та книги реєстру реєстрації заборон відчуження нерухомого майна відомості про заборону слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС у Закарпатській області від 07.08.2008 року № 15419, відсутні, а.с. 17.

Також, згідно з листом КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 01.07.2016 року № 91 відповідно до інвентарної справи на будинковолодіння по АДРЕСА_1, відсутні будь-які повідомлення про арешт квартири АДРЕСА_1, а.с. 18.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його безпідставності.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Зокрема, позивач ставить питання про скасування заборони накладеної слідчим Мукачівського МВ УМВС від 07.08.2008 року за №15149.

Як вірно зазначено судом першої інстанції в такому випадку обов'язково слід встановлювати причини та підстави накладення такої заборони, адже в процесі здійснення досудового розслідування арешт на майно може накладатися із трьох підстав: з метою забезпечення цивільного позову; з метою забезпечення можливої конфіскації майна як види кримінального покарання та в порядку спеціальної конфіскації.

Разом із тим, матеріали справи не містять самої постанови слідчого Мукачівського МВ УМВС від 07.08.2008 року з тексту якої можна б було встановити підстави накладення арешту та відповідно визначити відпали чи, ні такі підстави.

При цьому колегія суддів враховує посилання апелянта на те, що встановити реквізити такої постанови неможливо, у тому числі сам відповідач, як правонаступник органу, що виніс постанову, не в змозі її ідентифікувати.

Разом із тим, судом першої інстанції, у порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, зроблено всі можливі дії щодо сприяння сторонам у встановленні даної обставини, які однак не дали результату.

За таких обставин, не зважаючи на причину відсутності в матеріалах справи вказаної постанови, колегія суддів, вважає, що така відсутність унеможливлює задоволення даного позову.

Крім того, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні будь-які відомості про обтяження квартири АДРЕСА_1. Тобто неможливо навіть встановити реєстраційний номер запису про обтяження майна постановою слідчого, такого запису просто не існує у відповідному реєстрі, що у свою чергу також є перешкодою для задоволення позову.

При цьому, колегія суддів констатує, що відомості про вказану заборону мітяться виключно в розділі «Відомості про об'єкт нерухомого майна» в полі «Тип майна:» куди, відповідно до п.п.2 п.20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 - вносяться відомості щодо типу об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо). Можливість внесення відомостей про обтяження нерухомого майна в даний розділ вказаним Порядком не передбачена.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись приписами статей 303, 307, 308, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якого діє адвокат Сабов Іван Іванович, відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 грудня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді