Справа № 214/7532/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

27 березня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Гриня Н.Г.,

при секретарі Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, суд -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки у розмірі 21 965 гривен 08 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 25 листопада 2014 року о 18 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «ВАЗ2105», державний номерний знак 69216АН, в районі буд. № 126 по вул. Кобилянського у м. Кривому Розі, допустив наїзд на припаркований автомобіль «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д45/01/15 від 30.11.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 складає 21 965,08 грн. При розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, судом було встановлено, що транспортний засіб «ВАЗ2105», державний номерний знак 69216АН належить відповідачу у справі ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА № 433040. Крім того, встановлено дані про відсутність у ОСОБА_3 права на керування транспортним засобом. Вважає, що оскільки відповідач не звертався до правоохоронних органів із заявою про викрадення автомобіля, ОСОБА_3 користувався транспортним засобом, зі згоди його власника, без відповідних на це підстав. Враховуючи вказане, ОСОБА_2, як власник автомобіля «ВАЗ2105», державний номерний знак 69216АН, повинен виплатити ОСОБА_4 відшкодування за заподіяну їй матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, у розмірі 21 965 гривен 08 коп.

Представник позивача до судового засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, відповідно до якої підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, у контексті ст. 74 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Згідно з постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2014 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

Як вбачається з вказаної Постанови, 25 листопада 2014 року о 18 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «ВАЗ2105», державний номерний знак 69216АН, в районі буд. № 126 по вул. Кобилянського у м. Кривому Розі, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, допустив наїзд на припаркований автомобіль «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, під кермуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Судом встановлено, що на час скоєння вказаного ДТП ОСОБА_5 була належним володільцем пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1.

24.10.2015 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6, який зареєстровано Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1056, у результаті чого взяла прізвище "Бичкова" (а.с. 24)

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА № 433040, автомобіль «ВАЗ2105», державний номерний знак 69216АНналежить ОСОБА_2 на праві власності (а.с. 17-18).

Згідно з довідкою Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України, ОСОБА_3 не отримував посвідчення водія (а.с.19).

Суду не надано доказів, які б підтверджували факт незаконного заволодіння ОСОБА_3 автомобілем«ВАЗ2105», державний номерний знак 69216АН.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д45/01/15 від 30.11.2015 року сума матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок ДТП автомобілю «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 складає 21 965, 08 грн. (а.с.7-16).

Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано на адресу відповідача лист - вимогу від 19.09.2016 року, з пропозицією перерахувати на картковий рахунок вартість відновлення автомобіля «Шевроле Авео» в розмірі 21 965,08 грн, яку останнім залишено без задоволення (а.с. 20-23).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що діяльність повязана з використанням транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" (надалі - Постанова), відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об'єкту, завдяки яким діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Суб'єктом відповідальності за вказаною статтею є володілець об'єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Згідно з п. 9 Постанови, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності за шкоду, спричинену ним, як власником джерела підвищеної небезпеки, встановленому в судовому засіданні, має довести, що належний йогму автомобіль вибув з його володіння, внаслідок протиправних дій інших осіб, в даному разі протиправних дій ОСОБА_3, що доведено не було.

З урахуванням наведеного, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, а отже підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає, за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1).

На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 169, 197, 213-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо - транспортної пригоди -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо - транспортної пригодиу розмірі 21 965 грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Н.Г. Гринь