УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання представника ОСОБА_1 про направлення за підсудністю цивільної справи щодо визнання мирової угоди на стадії виконання судового рішення, зацікавлені особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2016 року направлена поштою з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області до суду та надійшла 03.10.2016 року мирова угода на стадії виконання судового рішення, укладена 23.09.2016 року між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні №44786478 щодо виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/9533/13-ц від 09.07.2013 року щодо стягнення заборгованості 2920241 грн. 10 коп.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заявила клопотання про направлення справи за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Посилається на те, що згідно з ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» мирова угода затверджується судом, який видав виконавчий лист. Мирова угода укладена в рамках виконавчого провадження №393121133, що перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця, відкритого на підставі виконавчого листа №638/9533/13-ц від 24.07.2013 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова. У звязку з цим, мирова угода повинна розглядатися саме Дзержинським районним судом м. Харкова.

Представник ОСОБА_4 проти клопотання заперечувала, зазначила, що все зведене виконавче провадження перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області, що знаходиться у Київському районі м. Харкова, нерухоме майно також знаходиться у цьому районі, тому підстави для направлення справи за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова відсутні.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, державний виконавець не зявилися, повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, вислухавши клопотання представника, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

На виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області (м. Харків, вул. Ярослава Мудрого,26) знаходиться зведене виконавчому провадження №44786478 щодо виконання виконавчого листа №638/9533/13-ц виданого Дзержинським районним судом м. Харкова від 09.07.2013 року щодо стягнення заборгованості у сумі 2920241 грн. 10 коп. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

29.09.2016 року державний виконавець направив поштою мирову угоду, укладену 23.09.2016 року на стадії виконання судового рішення, яка надійшла до суду 03.10.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року (чинного на час виникнення правовідносин), місцем виконання рішення суду є Київський район м. Харкова, зокрема, виконавчі дії провадяться державним виконавцем ВДВС, яке знаходиться в Київському районі м. Харкова (м. Харків, вул. Ярослава Мудрого,26), виконавчі дії також проводяться державним виконавцем за місцезнаходженням нерухомого майна боржника, яке знаходиться за адресою: Харків, Київський р-н, вул. Академіка Павлова, 317.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року (в редакції Закону чинного на час подання мирової угоди до державного виконавця та направлення ним до суду мирової угоди), сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Закон України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року втратив чинність 05.10.2016 року у звязку з набранням чинності 05.10.2016 року Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Враховуючи, що Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII набрав чинності 05.10.2016 року, а державний виконавець направив до суду мирову угоду сторін ще 29.09.2016 року, тобто коли Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII ще не діяв, то підстави для застосування цього Закону на той час відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України (в редакції чинній на час направлення мирової угоди до суду), мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Таким чином, державний виконавець, направляючи 29.09.2016 року мирову угоду до Київського районного суду м. Харкова за місцем виконання рішення, діяв з дотриманням вимог чинного на той час законодавства.

У звязку з цим, підстави для про направлення справи про затвердження мирової угоди за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова відсутні, тому клопотання представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 372 ЦПК України, суд, -

УХВАВЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про направлення за підсудністю цивільної справи щодо визнання мирової угоди на стадії виконання судового рішення, зацікавлені особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий