Справа № 310/5444/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення компенсації, вказуючи, що 19 вересня 2014 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1. Ще до укладення шлюбу вона разом з майбутнім чоловіком почали проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира на праві приватної власності належала йому, його батькам та сестрі. Квартира потребувала значного ремонту, тому після укладення шлюбу вони почали облаштовувати її за власні кошти. Батьки чоловіка та сестра проти поліпшення житлових умов не заперечували. На той час вона мала стабільний дохід і придбала за власні кошти такі товари, а саме: двері на суму 7078,07 грн., металопластикові вікна на суму 6950 грн., шпалери та клей на загальну суму 2190 грн. На даний час сумісне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться і вони проживають окремо. Вважала, що двері на суму 7078,07 грн., металопластикові вікна на суму 6950 грн., шпалери та клей на загальну суму 2190 грн. є спільною сумісною власністю її та відповідача, яке набуто в шлюбі, тому просила стягнути з відповідачів вартість коштів, що були витрачені нею на покращення житлових умов у квартирі АДРЕСА_1 на загальну суму 16218,07 грн. та судові витрати.

Допитана в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що після укладення шлюбу вона та відповідач почали благоустрій квартири з 30.06.2015 року. Інші співвласники житла не заперечували про цього. Ремонт проводився за її особисті грошові кошти і нею було витрачено грошові кошти в загальній сумі 16218,07 грн. на придбання матеріалів, які перераховані в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засідання вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 був допитаний в якості свідка і пояснив суду, що з у 2014-2015 роках у квартирі АДРЕСА_1 проживали однією сімєю позивач та відповідач. Квартира була в житловому стані і не потребувала ремонту. У середині вересня 2014 року на прохання сина він надав останньому 6000 грн. на придбання вікон у спірну квартиру і йому відомо, що їх замінили. Інших ремонтних робіт в квартирі не проводилось.

Відповідач ОСОБА_5 була допитана в судовому засіданні в якості свідка і пояснила суду, що позивач та відповідач проживали в спірній квартирі, яка була в хорошому стані і не потребувала ремонту. До укладення шлюбу між позивачем та відповідачем вона надала останньому 4000 грн. на придбання вікон у квартиру АДРЕСА_1. Вона бачила, що вікна замінили, але інший ремонт не проводився.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились без поважних причин.

Представник відповідачів просив у задоволенні позову відмовити, оскільки власники квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 згоди на ремонт квартири не надавали. Позов заявлено до них з підстав передбачених СК України, але вони не були членами сімї позивача, а тому їх відносини не можуть регулюватися СК України. Ремонтні роботи було здійснено за кошти відповідачів, оскільки позивач не працювала. Крім того, позивач просиnm стягнути всі витрати на ремонт квартири, але набуте в шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона може претендувати тільки на половину його вартості.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Згідно свідоцтва про шлюб серія І-ЖС №1475430 від 19 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 уклали шлюб 19.09.2014 року (а.с.7), який розірвано рішенням Бердянського міськрайонного суду 07 вересня 2016 року (а.с.71). 22.07.2016 року позивач змінила прізвище на Русакову (а.с.80).

Судом встановлено, що в період шлюбу подружжя проживало в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1997 року належить на праві власності відповідачам.

Позивач просила поділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: двері на суму 7078,07 грн., металопластикові вікна на суму 6950 грн., шпалери та клей на загальну суму 2190 грн., шляхом залишення майна відповідачам і виплати їй компенсації його вартості.

На підтвердження придбання майна позивач надала суду товарний чек від 11.06.2015 року про придбання дверних полотен та коробок, добірних планок, наличників, ручок, петель на загальну суму 7078,07 грн. (а.с.8), договір купівлі продажу металопластикових вікон на загальну суму 6950 грн. (а.с.9-10), шпалерів та клею на суму 2190 грн. (а.с.11), які були використані під час ремонту квартири АДРЕСА_1.

Аналізуючи надані суду письмові докази, та пояснення свідків, суд приходить до висновку, що подружжя у період шлюбу набуло майно у вигляді дверних полотен та коробок, добірних планок, наличників, ручок, петель на загальну суму 7078,07 грн. (а.с.8), металопластикових вікон на загальну суму 6950 грн. (а.с.9-10), шпалерів та клею на суму 2190 грн. (а.с.11), які були використані при проведенні ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_2.

Суд вважає, що з моменту проведення ремонтних робіт дверні полотна та коробки, добірні планки, наличники, ручки, петлі, металопластикові вікна, шпалери, клей втратили властивості речі як предмету матеріального світу і стали складовою частиною речі, а саме квартири АДРЕСА_1, оскільки вони не можуть бути відокремленими від основної речі без її пошкодження або істотного знецінення.

Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що позивач та відповідач у період шлюбу з метою поліпшення житлових умов понесли витрати на ремонт квартири і речі, які були придбані ними на час розгляду справи відсутні, тому їх неможливо віднести до майна, яке підлягає поділу.

Крім того, звертаючись з позовом про поділ майна подружжя до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 позивач не врахувала, що набуте в період шлюбу майно не є їх спільною сумісною власністю, а тому положення СК України ці правовідносини не розповсюджуються.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя