АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2422/17 Головуючий 1 інст. Журавель В.А.
Справа № 646/6422/16-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк» про виплату страхового відшкодування, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах». В обґрунтування свого позову посилався на те, що 16 вересня 2014 року в приміщенні відділення № 11 Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» в м. Харкові між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № HAFDNS-148G2AM, відповідно до умов якого відповідач зобовязався у випадку настання страхового випадку здійснити йому страхове відшкодування, а він зобовязався своєчасно сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору та правила страхування зі строком дії договору 12 місяців (але не більше ніж оплачуваний період). Договір пролонгується на такий же строк у випадку оплати наступних страхових внесків, якщо ні один з учасників договору не заявить бажання його зупинити.

Зазначив, що з моменту укладення договору він свої зобовязання виконує у повному обсязі. У відповідності до умов договору він не пізніше тридцяти календарних днів з дня закінчення лікування при тимчасовій непрацездатності 08 квітня 2016 року звернувся до відповідача в приміщенні Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» в м. Харкові та надав копії необхідних документів, у тому числі і медичних, та повідомив про страховий випадок.

10 квітня 2016 року з ним звязався інспектор Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» та повідомив, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що він нібито пізно повідомив про страховий випадок.

11 квітня 2016 року він звернувся письмово до відповідача, однак в порушення вимог чинного законодавства відповідач не надав йому відповіді, тільки у судовому засіданні відповідачем надано страховий акт з відмовою у виплаті страхового відшкодування.

Вказав, що відповідно до укладеного договору у випадку перелому стегна на будь-якому рівні, за винятком області суглобів (верхня, середня, нижня третина) передбачено розмір виплати страхового відшкодування 20% від страхової суми 25000,00 грн., який складає 5000,00 грн.

Зазначив, що відповідач повинен був виплатити його страхове відшкодування у розмірі 5000,00 грн. не пізніше тридцяти днів після його повідомлення про страховий випадок, тобто 09 травня 2016 року.

Вказав, що також передбачена пеня за прострочення виконання фінансових зобовязань по страховому відшкодуванню в розмірі 3% за кожен день прострочення. Станом на 03 жовтня 2016 року кількість днів прострочення складає 148, 3% від 5000,00 грн. становить 150,00 грн., тобто пеня за прострочення виконання фінансових зобовязань по страховому відшкодуванню складає 27200,00 грн.

Вважав, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 250000,00 грн.

Просив визнати дії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» незаконними по відношенню до нього про відмову йому у виплаті страхового відшкодування на підставі добровільного страхування від нещасних випадків № HAFDNS-148G2AM від 16 вересня 2014 року у відповідності до п.3.2. умов страхування; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на його користь моральну шкоду в розмірі 250000,00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на його користь страхове відшкодування в розмірі 5000,00 грн., пені за період до 03 жовтня 2016 року в розмірі 22200,00 грн. та 18150,00 грн. за період з 04 жовтня 2016 року по 31 січня 2017 року, що складає 121 день, а всього 40350,00 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року та додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування від 16 вересня 2014 року; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5000,00 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 5000,00 грн.; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в розмірі 250000,00 грн. відмовлено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині стягнення страхового відшкодування та пені, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити; в іншій частині рішення суду залишити без змін; судові витрати покласти на позивача. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що позивач не надав належних доказів поважності пропуску строку повідомлення про настання страхового випадку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» необхідно відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов в оскаржуваній частині, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що позивач з поважних причин своєчасно не повідомив відповідача про настання страхового випадку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтями 6, 8, 9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року із змінами передбачено, що добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Видами добровільного страхування є, зокрема, страхування від нещасних випадків. Страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми договору майнового страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 вересня 2014 року між ОСОБА_1, який є інвалідом першої групи по зору, та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» укладено договір добровільного страхування № HAFDNS-148G2AM від нещасних випадків. Страхова сума склала 25000,00 грн.

21 листопада 2015 року стався страховий випадок з позивачем. В результаті падіння дерева йому спричинено закритий оскольчастий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням та травматичний вивих правої стегнової кістки.

Із витягу № 33861 медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 21 листопада 2015 року по 15 грудня 2015 року.

З 16 грудня 2015 року по 01 квітня 2016 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Харківської міської клінічної лікарні № 13.

До відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся 11 квітня 2016 року.

Страховим актом від 11 квітня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що ОСОБА_1 порушив термін повідомлення страховика про настання події без поважних причин.

Із договору добровільного страхування від нещасних випадків від 16 вересня 2014 року вбачається, що сума страхового відшкодування становить 5000,00 грн.

Пунктом 5 частини 1 статті 21 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року із змінами передбачено, що страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Пунктами 3.1., 3.2. зазначеного договору передбачено, що у разі настання події, яка підпадає під ознаки страхового випадку, страхувальник або застрахована особа, повинні в строк не пізніше тридцяти днів, а у випадку смерті застрахованої особи спадкоємець (ці) у строк не пізніше 6 місяців з дня настання події, повідомити страховика про її настання. Для отримання страхової виплати страхувальник або застрахована особа у строк не пізніше тридцяти робочих днів після настання страхового випадку (при тимчасовій непрацездатності з дня закінчення лікування) з дня настання події, повинні звернутися до страховика з заявою про страхову виплату та надати документи, які підтверджують факт настання страхового випадку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування після закінчення лікування, але з пропуском строку, визначеному в договорі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він раніше не міг звернутися до страхової компанії, оскільки йому було зле, він не міг самостійно пересуватися. Крім того, він є інвалідом першої групи по зору. Його мати, яка проживає разом з ним є особою похилого віку, яка, враховуючи її вік, також не могла повідомити страхову компанію про настання страхового випадку або звернутися від його імені з заявою про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 5 частини 1 статті 26 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року із змінами та пунктом 4.1.4. договору передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є, зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному, а потім - амбулаторному лікуванні у поліклінічному відділенні Харківської міської клінічної лікарні № 13 є поважними причинами, повязаними з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для своєчасного звернення до страхової компанії з відповідною заявою, враховуючи інвалідність ОСОБА_1 по зору та характер спричинених йому пошкоджень (пошкодження кінцівок).

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року із змінами передбачено, що страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись засад змагальності, забезпечивши сторонам можливість доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення позову в цій частині, а саме визнанні протиправними дії страхової компанії щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, (строк виплати 30 робочих днів - 25 травня 2016 року), стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. страхового відшкодування та 5000,00 грн. неустойки за несвоєчасну йому виплату суми страхового відшкодування в межах суми страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишенню без змін.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Питання щодо стягнення судового збору вирішено відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії