Справа № 458/179/16 Головуючий у 1 інстанції: Федитник І.Д.
Провадження № 22-ц/783/181/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представників відповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_7, третьої особи - ОСОБА_8, її представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Турківської міської ради Львівської області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 про поновлення строку, визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Турківської міської ради за №396 від 28.11.1996 року та рішення Турківської міської ради за №947 від 26.06.2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Турківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2016 року у позові ОСОБА_2 - відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Накладену заборону Турківській міській раді Львівської області та Відділу Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області вчиняти будь-які дії по передачі ОСОБА_8 у приватну власність спірної земельної ділянки площею 0,10 га. розташованої по вул. Б.Хмельницького в м.Турка Львівської області відповідно до ухвали Турківського районного суду Львівської області від 26.02.2016 року - скасовано.

Накладену заборону Турківській міській раді вчиняти будь-які дії по володінню, користуванню та розпорядженню земельною ділянкою по АДРЕСА_1, в тому числі затвердженню (погодженню) проекту землеустрою чи технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі реєстраційній службі Турківського районного управління юстиції та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку по АДРЕСА_1 - скасовано.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає,що рішення б/н від 26.04.1996р. є єдиними, не спростованим доказом у справі, яким орган місцевого самоврядування в межах своєї компетенції визначив цільове використання спірної земельної ділянки станом на дату передачі її у приватну власність позивача, з таким цільовим призначенням позивач користується ділянкою, тому висновок районного суду про належність її до земель житлової забудови є хибним. Звертає увагу, що представник Турківської міської ради не заперечила, що рішення органу місцевого самоврядування, прийняті на підставі Декрету КМ України №15/92 від 26.12.1992р. посвідчують право власності на земельну ділянку. Тому вважає, що 26.04.1996р. у неї виникло право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого підсобного (селянського) господарства, це право посвідчено рішенням Турківської міської ради б/н від 26.04.1996р., що спростовує висновок районного суду про відсутність у позивача документа, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Просить скасувати рішення Турківського районного суду від 13.04.2016р. та ухвалити по справі нове рішення; визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Турківської міської ради № 396 від 28.11.1996р. про передачу ОСОБА_10 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки в розмірі 0,10 га по вул. Б. Хмельницького в м. Турка; визнати недійсним та скасувати рішення Турківської міської ради № 947 від 26.06.2012р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку житлової і громадської забудови для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд ОСОБА_14». Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представників відповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_7, третю особу - ОСОБА_8, її представника ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що позивачкою не надано доказів відносно місця знаходження та розташування земельної ділянки та меж площею 0,10 га по АДРЕСА_1. Окрім того районний суд прийшов до висновку про те, що зі змісту рішення сесії Турківської міської ради від 26 квітня 1996 року про передачу безкоштовно у приватну власність та постійне користування позивачці земельні ділянки загальною площею 0,55 га та списку до рішення не вбачається доказів відносно розміру, місця знаходження та розташування даної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 26.04.1996 року рішенням сесії Турківської міської ради Львівської області ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки загальною площею 0,55 га. без визначення місця знаходження згідно списку громадян м.Турки.

Пунктом 3 даного рішення передбачено просити районну адміністрацію замовити виготовлення державних актів на право приватної власності на землю.

Відповідно до пункту 4 рішення, до виготовлення державних актів на право приватної власності на землю тимчасово всім громадянам видати дане рішення.

Згідно рішення виконавчого комітету Турківської міської ради № 369 від 28.11.1996р. «Про передачу земельних ділянок в приватну власність і користування» надано безкоштовно у приватну власність ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) в розмірі 0,10 га по вул. Б. Хмельницького гр. ОСОБА_10. (а.с. 34)

Районним судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Турківської міської ради від 09.07.1987 року за №256 «Про впорядкування назв вулиць і нумерацію будинків» вирішено вулицю Б. Хмельницького поділити на дві вулиці і другій половині присвоєно назву Лесі Українки.

20.12.1995 року рішенням Турківської міської ради передано повноваження Турківської міської ради виконавчому комітету щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок.

У відповідності до рішення Турківської міської ради № 1999 від 16.07.2009 року надано дозвіл ОСОБА_2 на інвентаризацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_2 та ведення особистого селянського господарства в урочищі «Під кар'єром» та зобов'язано ОСОБА_2 замовити технічну документацію на інвентаризацію земельної ділянки в ліцензованій організації та представити на сесію міської ради. (а.с. 20)

Відповідно до рішення Турківської міської ради Львівської області № 947 від 26.06.2012р. надано дозвіл ОСОБА_8 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га. (а.с. 21)

Рішенням Турківської міської Львівської області № 1260 від 11.01.2013 р. «Про розгляд ухвали суду по справі ОСОБА_2 до Турківської міської ради та ОСОБА_8», рішення № 369 від 28.11.1996 року виконкому Турківської міської ради «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_10 площею 0,10 га по вул. Б. Хмельницького», рішення Турківської міської ради № 947 від 26.06.2012р. «Про надання дозволу ОСОБА_8» на розроблення документації землеустрою для обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Л. Українки в м. Турка, орієнтованою площею 0,10 га», рішення Турківської ради від 16.07.2009р. № 199 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на інвентаризацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 та ведення особистого селянського господарства», рішення виконкому Турківської міської ради від 26.04.1996р. (без номера) «Про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельних ділянок загальною площею 0,55 га (0,20 га, 0,10 га, та 0,10 га)» стосується однієї і тієї ж самої спірної земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1. (а.с. 22)

Як вбачається з копії довідки виданої виконавчим комітетом Турківської міської ради Львівської області № 1203 від 24.07.2012р., ОСОБА_2 користується земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га згідно рішення VII-ої сесії ІІ-го скликання від 26.04.1996р. (а.с. 104)

Частинами 2,3 статті 3 ЗК України від 18.12.1990 року передбачено, що розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗК України, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва.

Згідно ч.3 ст. 6 ЗК України, передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Окрім того колегія суддів звертає увагу, що зазначені вимоги були розглянуті в порядку КАС та відповідно до постанови Турківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та рішення виконкому Турківської міської ради Львівської області № 369 від 28.11.1996 року «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_10 площею 0,10 га по вул. Богдана Хмельницького» та рішення Турківської міської ради Львівської області № 947 від 26.06.2012 року «Про надання дозволу ОСОБА_8 на розроблення документації землеустрою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га» визнано протиправними та скасовано.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року апеляційну скаргу Турківської міської ради Львівської області задоволено частково, а постанову Турківського районного суду Львівської області від 10.04.2013 р. - скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_2 до Турківської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8, Турківський відділ Центру Державного земельного кадастру України у Львівській області про визнання незаконними та скасування рішень - відмовлено.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанови Турківського районного суду Львівської області від 10.04.2013р. та Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014р. скасовано. Закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що висновок районного суду про належність її земельної ділянки до земель житлової забудови є хибним, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки такі спростовуються повідомленням відділу містобудування та архітектури Турківської РДА Львівської області № 5 від 31.01.2013 року та схемою розміщення земельної ділянки в м. Турка по вул. Л. Українки (а.с.123-124, справа №1325/854/2012, яка оглянута в судовому засіданні), яким підтверджено що дана земельна ділянка відповідно до генерального плану міста входить в землі житлової та громадської забудови, які відповідно до ст. 38 ЗК України використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування та згідно ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту. Тобто спірна земельна ділянка відповідно до ст. 40 ЗК України має цільове призначення і має використовуватись для розміщення житлової забудови.

Покликання в апеляційній скарзі про те, що у ОСОБА_2 на підставі рішення Турківської міської ради б/н від 26.04.1996р. виникло право власності на земельну ділянку площею 0,10 га саме за адресою в АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного (селянського) господарства, та доводи апеляційної скарги щодо застосування до даних правовідносин Декрету КМ України №15-92 від 26.12.1992р. «Про приватизацію земельних ділянок», колегія суддів не бере до уваги оскільки такі спростовуються пунктом 3 зазначеного Декрету, на підставі якого прийнято рішення Турківської міської ради б/н від 26.04.1996р., передбачено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки передані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних документів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Однак ОСОБА_2 та її представники не надали суду зазначених документів на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, колегія суддів вважає, що покази свідка ОСОБА_13 в апеляційному суді щодо обставин справи, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки будучи депутатом свідок ОСОБА_13 проголосував за рішення Турківської міської ради б/н від 26.04.1996р.

Колегія суддів вважає, що в даній справі не підлягає застосуванню правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-31цс12 від 30.05.2013р., на яку покликається апелянт та згідно якої документом, який посвідчує право приватної власності на земельні ділянки може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах, оскільки позивачкою не представлено таких документів та згідно довідки Виконавчого комітету Турківської міської ради № 523 від 13.04.2016 року, у міській раді відсутні земельно-облікові документи за 1996 рік. (а.с. 183)

Згідно ст. 360-7 ЦПК України, суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді