Номер провадження 2/754/471/17 Справа №754/8283/16-ц
07 лютого 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Панченко О.М.
за участю секретарів - Слободянюк О.А., Давиденко І.В.,Демчук Ю.В., Полярної М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов»язання усунення перешкод у здійсненні батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зобов»язання усунення перешкод у здійсненні батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем по справі було укладено шлюб 26.02.2008 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11.07.2013 року рішенням суду було розірвано шлюб між ним та відповідачем по справі. Після розлучення відповідач постійно чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та позбавляє його можливості приймати участь у її вихованні, створює конфліктні ситуації, постійно ображає в присутності дитини, використовуючи при цьому брутальну лайку. Оскільки домовитися з відповідачкою він не може, вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов»язати відповідачку усунути перешкоди у здійсненні ним батьківських прав та у виконанні його батьківських обов»язків стосовно малолітньої дитини від спільного шлюбу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання йому можливості безперешкодно спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову також підтримав, просив суд про їх задоволення.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого в судовому засіданні позивач не заперечував.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2008 року до 11.07.2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Частиною 2 статті 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір»ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бети забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав до вихованні внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.
Частиною 1 ст. 159 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Частиною 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування.
Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, позивач в судовому засіданні зазначив, що після розлучення відповідач постійно чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та позбавляє його можливості приймати участь у її вихованні, створює конфліктні ситуації, постійно ображає в присутності дитини, використовуючи при цьому брутальну лайку.
З приводу перешкоджання спілкування з дитиною позивач звертався до правоохоронних органів, проте опитати відповідача з приводу даного питання не виявилося можливим, оскільки двері квартири вона не відчинила, що підтверджується висновком за матеріалами перевірки по заяві позивача (а.с. 19).
Позивач в судовому засіданні пояснив, що на даний час місце проживання відповідача та доньки не відомо, вона не бажає спілкуватися і постійно змінює місце проживання. 21.12.2016 року він звернувся з письмовою заявою до Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві щодо встановлення місця проживання колишньої дружини та доньки, листом від 17.01.2017 року йому було надано відповідь про те, що спеціалістами Служби було проведено інспектування за місцем реєстрації його дитини - АДРЕСА_1 з метою встановлення місця мешкання дитини та матері. Під час інспектування родини було встановлено, що дитина та її мати за вказаною адресою не проживають і місце їх знаходження невідомо.
Зважаючи на викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 224-233 ЦПК України, Конституцією України, ст. 2,7, 153, 159, 257 Сімейного Кодексу України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 батьківських прав та у виконанні його батьківських обов»язків стосовно малолітньої дитини від спільного шлюбу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання йому можливості безперешкодно спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551.21 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.