Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича» до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних нарахувань по кредитному договору,

в с т а н о в и в:

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних нарахувань по кредитному договору. Свої вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір №91773 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. Також 01 серпня 2013 року між сторонами була також укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору, за якою банк надав власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 19 000,00 грн. на строк з 01 серпня 2013 року по 31 липня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32,00 % річних на споживчі цілі. У зв'язку із виникненням заборгованості, Банк 06 серпня 2014 року звернувся з вимогою №1485/046-кв до Позичальника щодо усунення порушення. Оскільки вимога не була виконана позичальником Банк звернувся із позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 39 114,92 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року було відмовлено у задоволенні вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» у зв'язку із сплатою божником заборгованості. Проте оскільки відповідач прострочила виконання заборгованості тому банк просить стягнути інфляційні нарахування за весь час прострочення у загальному розмірі 12 593,72 грн., з яких 10 290,92 грн. індекс інфляції по кредиту, та 2 302,80 грн. - індекс інфляції по процентам.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач у судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Причини неявки до суду не повідомила.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

01 серпня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір №91773 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки (а.с. 4-8).

01 серпня 2013 року між сторонами була укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору, за якою банк надав власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 19 000,00 грн. на строк з 01.08.2013 року по 31.07.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32,00 % річних на споживчі цілі (а.с. 11-14).

03 червня 2015 року відповідач уклала шлюб, у зв'язку із чим змінила прізвище з «Тіщенко» на «Пашкевич» (а.с. 60).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року було відмовлено Публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В мотивувальній частині рішення підставою для відмови у задоволенні позову зазначається - погашення відповідачем заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками по особовому рахунку відповідача.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3.2 Договору використання платіжної картки і обслуговування рахунку регулюється цим Договором, Правилами користування Платіжною карткою (Додаток №2), Тарифами (Додаток №3), чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та правилами міжнародної платіжної системи.

Згідно із п. 6.2.7 Договору, власник рахунку зобов'язується: не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним, в разі виникнення овердрафт, відшкодувати банку суму заборгованості за овердрафтом та сплатити нараховані проценти за користування ним, комісійну винагороду згідно з тарифами.

Відповідно до п. 2.8 Договору, овердрафт - короткостроковий кредит, що надається банком у разі виникнення заборгованості по Рахунку.

Згідно із п. 16 Додаткової угоди №1, у разі несплати власником рахунку 2 платежів за цією додатковою угодою, що йдуть підряд, термін повернення Кредитної лінії вважається таким, що настав, і, відповідно, Власник рахунку зобов'язаний повернути Кредитну лінію, сплатити проценти за користування кредитною лінією.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснено в п.п. 17,18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно виписки по особовому рахунку НОМЕР_2 від 17 червня 2016 року за період з 23 квітня 2015 року по 14 червня 2016 року відповідач ОСОБА_4 сплатила на рахунок ПАТ «Брокбізнесбанк» суму основної заборгованості по кредиту в розмірі 18 996,72 грн., а саме: 10 лютого 2016 року відповідачем була частково сплачена заборгованість в розмірі 4 311,57 грн.; 12 березня 2016 року - в розмірі 14 593,73 грн.; 15 березня 2016 року - в розмірі 91,42 грн. (а.с. 16).

Ця обставина урахована при розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 91773 від 01 серпня 2013 року станом на 10 червня 2016 року (а.с. 22).

Виходячи з наведеного, загальна сума кредитної заборгованості станом на 10 січня 2014 року складала 18996,72 грн.

За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Судом встановлено, що за кредитним договором №91773 від 01 серпня 2013 року відповідачем ОСОБА_4 погашена заборгованість по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом, пеня, штраф, 3 % річних та частково інфляційні витрати по сплаті процентів перед ПАТ «Брокбізнесбанк» з порушенням строків виплати платежів (а.с. 22-24).

Як роз'яснено в абз. 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Також суд при ухваленні рішення бере до уваги роз'яснення, які надані Верховним Судом України при проведенні аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, а саме: підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця».

Як вбачається із розрахунку індексу інфляції відповідачем було прострочено виконання таких платежів за кредитним договором: в розмірі 1 580,05 грн. в період з 01 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року; в розмірі 3 163,38 грн. в період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, а при настанні дострокового повернення усієї Кредитної лінії, яка становить 18 996,72 грн. прострочення становило період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2016 року.

Позивач просив про стягнення інфляційних нарахувань у сумі 10 290,92 грн.

Судом перевірений розрахунок інфляційних нарахувань за прострочення сплати заборгованості по кредиту та встановлено невідповідність у розрахунку, виходячи з такого.

При визначенні інфляційних нарахувань за прострочення сплати заборгованості по кредиту за період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2016 року позивач виходив із суми заборгованості по кредитному договору в розмірі 18 996,72 грн. та сукупного індексу інфляції у зазначений період - 1,53656.

Проте при перевірці сукупного індексу інфляції судом виявлена помилка при підрахуванні та встановлено - 1,48941 (1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,02 х 1,007 х 1,009).

Тому інфляційні нарахування за період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2016 року складають у сумі 9 297,18 грн. ( 18 996,72 грн. х 1,48941 - 18 996,72 грн.).

Інші розрахунки індексу інфляції за прострочення сплати платежу в розмірі 1 580,05 грн. в період з 01 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, який становить 37,92 грн., та за прострочення сплати платежу в розмірі 3 163,38 грн. в період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, за який виникли інфляційні нарахування в розмірі 60,10 грн., є доведеними та ґрунтуються матеріалами справи.

Тому підлягають стягненню інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості по кредиту у сумі 9 395,20 грн. (9 297,18 грн. + 37,92 грн. + 60,10 грн.). В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Судом перевірено розрахунок інфляційних нарахувань за прострочення сплати заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 01 березня 2014 року по 01 січня 2016 року та встановлено, що позивачем враховано часткове погашення в розмірі 2 202,31 грн., правильно застосований індекс інфляції, тому стягненню підлягають інфляційні втрати за весь час прострочення сплати заборгованості по процентам у сумі 2 302,80 грн. (4 505,11 грн. - 2 202,31 грн.) (а.с. 23 з.с., 24).

Отже, позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних нарахувань по кредитному договору слід задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ( м. Київ, прос. Перемоги, 41) інфляційні нарахування за кредитним договором № 91773 від 01 серпня 2013 року в сумі 11 699 (одинадцять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп., з яких інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості по кредиту у сумі 9 395,20 (дев'ять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 20 коп. та інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 01 березня 2014 року по 01 січня 2016 року у сумі 2 302,80 (дві тисячі триста дві) грн. 80 коп. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 11 699,00 грн. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 280,16 грн. 00 коп.(11 699,00 грн. х 100 : 12 593,72 грн. = 92,90 % х 1 378,00 грн.).

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 280,16 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 612, 625, 1054 ЦК України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.п. 17, 18 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 223, 224-226 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича» до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних нарахувань по кредитному договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ( м. Київ, прос. Перемоги, 41) інфляційні нарахування за кредитним договором № 91773 від 01 серпня 2013 року в сумі 11 699 (одинадцять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп., з яких інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості по кредиту у сумі 9 395,20 (дев'ять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 20 коп. та інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 01 березня 2014 року по 01 січня 2016 року у сумі 2 302,80 (дві тисячі триста дві) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ( м. Київ, прос. Перемоги, 41) судовий збір в розмірі по 1 280,16 грн. (тисячу двісті вісімдесят) грн. 16 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 20 лютого 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна