Справа № 234/2675/17
Провадження № 2/234/2032/17
18 квітня 2017 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
у складі: головуючого судді Карпенко О.М.,
при секретарі Аксеніної В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Краматорськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди удаваною,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди удаваною, мотивуючи свої вимоги тим, що вона була власницею квартири № 37 у будинку №38 по бул. Краматорському у м. Краматорську. Вказана квартира належала позивачці на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.02.1993 року. Дітей та родичів у позивачки не має, будучи людиною похилого віку, вона потребувала допомоги, підтримки та догляду. У звязку з тим, що вона домовилась з відповідачкою по справі ОСОБА_2 що вона буде їй надавати матеріальну допомогу та підтримку, то вона передасть їй у власність належну їй квартиру. Після цього відповідачка ОСОБА_2 з вересня 2008 року почала здійснювати свої обовязки по утриманню, догляду та наданні допомоги. Оскільки сторони довіряли одна одній, вони вирішили укласти договір купівлі-продажу, при цьому гроші за квартиру вона повинна витрачати на утримання позивачки та догляд за нею. 05.05.2011 року вищезазначений договір був укладений. На даний час позивачці стало відомо, що відповідачка ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 та з січня 2017 року вони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Відповідач ОСОБА_3 має намір розлучитися та почати поділ сумісного майна подружжя, в тому числі квартири № 37 у будинку №38 по бул. Краматорському у м. Краматорську. Вважає, що в даному випадку будуть порушені її права довічного утримання, догляду і вона може бути виселена із квартири.
Тому просила визнати договір купівлі-продажу укладений 05.05.2011 року між нею та ОСОБА_2, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за № 1-3411 - удаваним правочином, застосувавши правові наслідки договору довічного утримання.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, оскільки відповідно до наданої суду заяви, просив справу розглянути у його відсутності та позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечив.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився за невідомою суд причиною, про час розгляду справи повідомлен належним чином.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1993 року. (а.с. 8)
Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Таким чином, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору купівлі-продажу та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. (Постанова ВСУ від 14.11.2012 року № 6-133цс12).
Відповідно до ст. 626, 656, 657 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами насправді склалися відносини які випливають за своєю суттю з договору довічного утримання, а не договору купівлі-продажу, що кошти за договором купівлі-продажу покупцем не передавались і як наслідок продавцем не отримувались, відповідач на протязі всього часу надає матеріальну допомогу та догляд позивачу.
Відповідно ч.1. до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 744-746, 754 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.
Таким чином між сторонами склалися правовідносини щодо довічного утримання, а не договору купівлі-продажу. Між вказаними договорами є спільним те, що вони укладаються письмово та нотаріально посвідчується. Вказаний договір було укладено в нотаріуса і нотаріально посвідчено.
Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215,224,225 ЦПК України, 626, 656, 657, 744-746, 754 ЦК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди удаваною - задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу укладений 05.05.2011 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за № 1-3411 - удаваним правочином.
Застосувати до договору купівлі-продажу, укладеного 05.05.2011 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за № 1-3411 - правові наслідки договору довічного утримання.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Краматорського

міського суду ОСОБА_5