УХВАЛА

5 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Кузнєцова В.О., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2016 року, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 4-5, т. 2), просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь грошові кошти в загальному розмірі 75 409 грн, а саме:

- 35 200 грн основного боргу за договором позики, укладеним 19 грудня 2008 року між позикодавцем ОСОБА_4 та позичальником ОСОБА_6;

- 16 188 грн в рахунок відшкодування передбачених договором позики 22 % річних від суми основного боргу за період позики, починаючи з 19 грудня 2008 року (момент укладення договору) по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті позичальника ОСОБА_6.);

- 5 951 грн 3 % річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті позичальника ОСОБА_6.) по 14 листопада 2014 року (день подачі уточненої позовної заяви);

- 12 333 грн в рахунок відшкодування інфляційних втрат в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період, починаючи з лютого 2011 року і до жовтня 2014 року (включно);

- 5 737 грн в рахунок відшкодування понесених у справі судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що 19 грудня 2008 року між нею як позикодавцем та позичальником ОСОБА_6 було укладено договір позики, оформлений у вигляді письмової розписки, за умовами якого позивач надала ОСОБА_7 в позику 35 200 грн під 22 % річних з кінцевим терміном повернення коштів до 19 грудня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Спадкоємцем померлого ОСОБА_6 є відповідач у справі ОСОБА_8, яка прийняла спадщину померлого фактичним її користуванням.

За життя ОСОБА_6 боргових зобов'язань за вказаним вище договором позики не виконав, борг не повернув. Після смерті останнього ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_5 як правонаступника померлого боржника з вимогою повернути борг, однак відповідач в добровільному порядку боргу не повернула, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом, який ОСОБА_4 просила суд задовольнити у обраний нею спосіб.

Справа слухалася судами неодноразово.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості за договором у розмірі 63 721 грн, яка складається із суми простроченої заборгованості в розмірі 35 200 грн, процентів за користування позиченими коштами в розмірі 16 188 грн (22 % річних), інфляційних втрат у розмірі 12 333 грн (за період починаючи з лютого 2011 року і до жовтня 2014 року (включно).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 768 грн 32 коп. в рахунок відшкодування понесених у справі судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року змінено в частині розміру суми боргу та судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 57 557 грн 30 коп. та судові витрати у розмірі 695 грн.

В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 51 388 грн 14 коп., яка складається з 35 200 грн суми основного боргу та 16 188 грн 14 коп. процентів за користування позикою (22 % річних за період, починаючи з 19 грудня 2008 року (момент укладення договору) по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті позичальника ОСОБА_6.).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 614 грн 09 коп. судових витрат, які складаються з 893 грн витрат по сплаті судового збору, 2 721 грн 09 коп. витрат на правову допомогу, 1 126 грн 35 коп. витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відмовлено в позові у іншій частині.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 393 грн 91 коп. судових витрат у справі, які складаються з 257 грн 92 коп. витрат по сплаті судового збору, 1 135 грн 99 коп. витрат по сплаті судової експертизи.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року в частині відмови в позові про стягнення з відповідача 3 % річних і визначення розміру судових витрат, скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2016 року в частині відмови в позові про стягнення з відповідача 3 % річних та відмови в позові про стягнення інфляційних втрат і визначення та розподілу судових витрат. ОСОБА_4 просить змінити рішення апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2016 року та стягнути з відповідача на її користь 3 % річних в розмірі 5 951 грн, інфляційні втрати в розмірі 12 333 грн, судові витрати у справі в розмірі 7 932 грн 79 коп.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2016 року в частині стягнення з неї на користь позивача 22 % річних в сумі 16 188 грн 14 коп. за період з 19 грудня 2008 року (момент укладення договору) по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті позичальника ОСОБА_6.), а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При обґрунтуванні вимог касаційних скарг заявники посилаються на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Наведені в касаційних скаргах доводи дають підстави для висновку, про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів призначити до судового розгляду на 24 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.О. Кузнєцов

О.В.Кадєтова

Г.І. Мостова