АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/3931/14-ц Головуючий суддя І інстанції Шишкін О. В.
Провадження № 22-ц/790/665/17 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про стягнення плати за користування житлом
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.17 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів колегії : ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості з послуг газопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ Харківміськгаз звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачі проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 і є споживачами послуг з газопостачання та користуються послугами газопостачання, однак їх вартість не сплачують, у звязку із чим за період з 01.07.2010 року по 01.03.2014 року за відповідачами утворилась заборгованість у розмірі 1141,13 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року в задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, представником ПАТ «Харківміськгаз» ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2016 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Харківміськгаз».

Апелянт вважає, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07листопада 2016 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на ст. ст. 212, 213, 292, 294, 295, 303, п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, положення постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 01 серпня 1996 року та зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, невірно визначився з обставинами, що не є тотожними та подібними до практики Європейського суду з прав людини, на які посилається суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 526 ЦК України, п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 13, ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 67, 68 Житлового Кодексу України, рішеннями Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 року, від 15.09.2015 року, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни», п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 8, 9 Конституції України та дійшов висновку, що відсутність заборгованості за спожитий природний газ у ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в період з 01.07.2010 року по 01.03.2014 року в звязку з наявністю у ОСОБА_3 права на 100 % пільгу (знижку) на оплату житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, відповідачі проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 і є споживачами послуг з газопостачання та користуються послугами газопостачання, однак їх вартість не сплачують, у звязку із чим за період з 01.07.2010 року по 01.03.2014 року за відповідачами утворилась заборгованість у розмірі 1141,13 грн.

Згідно ч. 3, 4 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ №572 від 08.10.1992р., власники, наймачі жилих приміщень зобов'язані своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 68 ЖК України боржники зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у тому числі і за спожитий природний газ.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-4, послуги з газопостачання віднесено до комунальних. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку. Пункт 5 ч. 3 ст. 20 Закону встановив обов'язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статті 67, 68 Житлового Кодексу України передбачають, що плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно.

Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року №2246, під своєчасною оплатою послуг з газопостачання слід розуміти, здійснену не пізніше 10 числа наступного місяця оплату, визначену за результатами розрахункового періоду, тобто попереднього місяця.

Відповідач ОСОБА_3 має статус інваліда війни 2 групи (на час утворення заборгованості третьої групи) та користується пільгами, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. (а.с.41).

Ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, передбачено надання 100% знижки плати за користування комунальними послугами, в тому числі, водопостачання та водовідведення.

Поряд із цим, суд першої інстанції не врахував, що з 01.07.2010 року по 01.03.2014 року окрім пільговика ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4, споживачами природного газу відповідно до довідки про склад сімї є повнолітні діти пільговика ОСОБА_3: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 7).

Відповідно до п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сімї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років);неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни І групи та доглядає за ним, за умови, що інвалід не перебуває у шлюбі;непрацездатні батька; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 01 серпня 1996 року, що була чинною з 01.07.2010 року по 01.03.2014 року громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, з 01 серпня 1996 року зазначені пільги надаються в межах таких норм: споживання природного газу для побутових потреб у разі використання на опалення житла у розмірі 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, і додатково 10, 5 кв. метра на сімю 11 куб. метрів природного газу на 1 кв. метр площі на місяць в опалювальний період; для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб у розмірі 42 кв. метри опалювальної площі на кожну особу, яка має право на знижку плати, та додатково 21 кв. метр на сімю 11 куб. метрів природного газу на 1 кв. метр площі на місяць в опалювальний період; від 17.12.2003 у разі користування газовою плитою за наявності централізованого гарячого водопостачання 9,8 куб. метра на одну особу на місяць; у разі користування газовою плитою за відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача 18,3 куб. метра на одну особу на місяць; у разі користування газовою плитою та водонагрівачем 23,6 куб. метра на одну особу на місяць.

При нарахуванні оплати за послуги газопостачання ПАТ «Харківміськгаз» було враховано, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 мають право на користування пільгами (2 особи) (а.с.6). При цьому, під час розгляду справи суд невірно визначився з субєктами надання пільги, терміном надання та правом на надання пільг, не врахувавши, що крім пільговика і дружини за адресою: АДРЕСА_1 проживають і є споживачами послуг з газопостачання та користуються послугами газопостачання повнолітні діти пільговика ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та дозволив споживання природного газу всупереч положенням постанови КМУ № 879 від 01 серпня 1996 року щодо визначення пільг в межах норм споживання природного газу.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Так, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2013 року скасовано судовий наказ № 638/10381/13-ц від 08.08.2013 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. (а.с. 8).

Заяв про застосування строку позовної давності матеріали справи не містять.

Згідно частин першої, третьої та пятої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так як відповідач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». (а.с. 41).

Оскільки апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» підлягає задоволенню, з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» належить стягнути судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1124 грн. 13 коп., (1124 грн. 13 коп. : 3 = 374 грн. 71 коп.), тобто по 374 грн. 71 з кожного.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 264, 322 ЦК України, ст. ст. 88, 303, 304, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319, 3607 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» суму заборгованості в розмірі 1141 (одна тисяча сто сорок одна) гривні 13 копійок за період з 01 липня 2010 року по 01 березня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1124 (одна тисяча сто двадцять чотири) гривні 13 копійок, по 374 (триста сімдесят чотири) гривні 71 копійки з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді колегії: