Справа № 369/3849/16-ц
Провадження № 2/369/1135/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Дубас Т.В.

при секретарі - Дідур М.О., Прикмета І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 2005 року здійснювала постійний догляд та утримання за одинокою, вела спільне майно з ОСОБА_5, що була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, корпус І, кв. 20.

Починаючи з 2014 року по день смерті ОСОБА_5, а саме 10 жовтня 2015 року, була прикутою до ліжка (лежачою), поховання померлої здійснила за свій рахунок.

10 жовтня 2015 року вона, ОСОБА_1, звернулась до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5.

Нотаріусом відкрита спадкова справа № 58082649, номер у нотаріуса 8/2015.

При перевірці спадкового реєстру встановлено, що згідно заповіту ОСОБА_5 від 13 липня 2015 року, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, реєстраційний № 2646, спадкоємцем всього майна ОСОБА_5 є ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_7.

Відносини між ОСОБА_5 та відповідачем були неприязні. ОСОБА_5 навіть побоювалась ОСОБА_6

Позивач вважає, що оспорюваний заповіт суттєво впливає на її законні права та інтереси.

Позивач має право звернутись до суду і має охоронюваний законом інтерес для захисту його права як спадкоємця ОСОБА_5, щодо права власності на майно померлої, яке ніби-то передане за заповітом на користь відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає заповіт недійсним з наступних причин.

При вчиненні заповіту нотаріус встановлює особу. Встановлення особи здійснюється на підставі паспорта громадянина України або за іншими документами, відповідно до чинного законодавства України.

При вчиненні нотаріальних дій, які потребують власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису особи шляхом здійснення підпису у його присутності. Встановлення особи здійснюється за документами, передбаченими законодавством. Заповіт підписує особисто заповідач.

Після похорон заповідача позивач здала паспорт померлої до органів реєстрації актів цивільного стану. При цьому в паспорті померлої був відсутній підпис власника.

При вчиненні заповіту не були виконані в повній мірі вимоги законодавства про встановлення справжності підпису та особи підписанта.

Якщо нотаріальна дія вчинена поза приміщеннями, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії, а також причини, з яких нотаріальна дія вчинена за вказаними приміщеннями. Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщеннями, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі робочого місця приватного нотаріуса.

В заповіті зазначено, що у звязку з хворобою ноги та похилим віком ОСОБА_5 на її особисте прохання заповіт посвідчено вдома у заповідача за адресою: АДРЕСА_1.

Однак в паспорті ОСОБА_5 та довідці ЖЕО «Вишневе» зазначена адреса: Київська область, Києво-Святошинський район м. Вишневе, вул. Святошинська, 31, корпус І, кв. 20.

Жодна знайома людина та сусіди не бачили самого приїзду нотаріуса за місцем реєстрації ОСОБА_5

Враховуючи це, допустимо стверджувати, що нотаріус здійснила виїзд у сусідній будинок з здійснила нотаріальну дію з обовязковим встановленням особи та дієздатності підписанта, а саме посвідчувала заповіт за яким спадкоємцем всього майна прямої тезки ОСОБА_5, яка зареєстрована і просила за адресою: АДРЕСА_1, є відповідач.

Крім того із змісту заповіту вбачається, що підпис на напис на заповіті виконаний не ОСОБА_5, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, корпус І, кв. 20.

ОСОБА_1 звернулась з заявою до правоохоронних органів з заявою про скоєння злочину проти неї як особи, що вела спільне господарство, доглядала, утримувала ОСОБА_5 про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до Києво-Святошнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

12 грудня 2015 року на виконання ухвали слідчого судді від 4 грудня 2015 року відомості згідно вказаної заяви ОСОБА_1 внесені до Єдиного реєстру до судових розслідувань здійснюється розслідування у кримінальному провадження № 0004766 від за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує та в своїх запереченнях зазначила, що оспорюваний заповіт не порушує і за будь-яких обставин не може порушувати права чи будь-який охоронюваний законом інтерес ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_5

Тобто позов предявлений неналежним позивачем.

ОСОБА_1 не надала належного та допустимого доказу про те, що вона є спадкоємцем за заповітом чи законом померлої 10 жовтня 2015 року ОСОБА_5.

Заповіт у ОСОБА_1 відсутній.

Не надані ОСОБА_1 докази про те, що вона має родинні відносини з померлою ОСОБА_5 чи є її утриманицею, що надає їй статусу спадкоємця першої, другої, третьої та пятої черги спадкування за законом.

Не є ОСОБА_1 і спадкоємицею четвертої черги.

Вона не довела факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до дня смерті, ведення спільного побуту, наявність взаємні права та обовязки.

ОСОБА_1 проживала окремо, мала свою сімю і перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

ОСОБА_5 до нещасного випадку в листопаді 2014 року, який викликав перелом ноги була активною, матеріально забезпеченою, вольовою людиною.

Після листопада 2014 року необхідну допомогу ОСОБА_5 надавала ОСОБА_2. Певну допомогу надавала і ОСОБА_1, але робила це з врахуванням значних сум коштів раніше отриманих від ОСОБА_5 для будівництва будинку в с. Петрівське.

Згідно заповіту ОСОБА_5 від 13 липня 2015 року, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, реєстраційний № 2646, спадкоємцем всього майна ОСОБА_5 є ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_7.

Тобто ОСОБА_5 вчинила односторонній нотаріально посвідчений правочин, який посвідчений та зареєстрований в установленому законом порядку.

Жодних доказів про те, що волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним і заповіт не відповідав її волі суду не надано.

В заповіті зазначено, що дієздатність особи перевірена.

При цьому в заповіті зазначено, що у звязку з хворобою ноги та похилим віком ОСОБА_5 на її особисте прохання заповіт посвідчено вдома у заповідача.

Несуттєва описка в адресі заповідача викликана нечіткістю відтиску частин штампу про реєстрацію місця проживання (зокрема не проглядається слово «корпус».

Однак ця описка не має істотного значення, оскільки з наданих нотаріусом сукупності документів, зокрема з наданих нотаріусом посвідчених копій паспорту та довідки про ідентифікаційний код ОСОБА_5, вбачається, що заповіт вчинений саме ОСОБА_5.

В абз. 15 п. 6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», обговореного на засіданні Пленуму 1 березня 2013 року і викладеному в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 розяснено, що відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним.

Твердження ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 дуже хворіла і не розуміла характеру свої дій і про те, що з квартири зникла її медична карточка не відповідають дійсності.

Хвороба ноги та похилий вік не можуть бути підставами для недійсності заповіту.

На запит адвоката ОСОБА_9 міська лікарня листом від 29 лютого 2016 року № 58 повідомила, що ОСОБА_5 10-13 липня 2015 року на лікуванні в стаціонарі ОСОБА_9 міської лікарні не знаходилась. Витягу з амбулаторної картки за період 10-13 липня 2015 року надати не мають можливості, так як записи в амбулаторній картці ведуться з 11 серпня 2015 року і відповідно не мають можливості надати інформацію про застосування сильнодіючих препаратів пацієнткою ОСОБА_5 10-13 липня 2015 року.

Жодних належних доказів про те, що заповідач під час вчинення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними суду не надано.

Заповіт вчинений з дотриманням як загальних норм права щодо вчинення правочинів, так і спеціальних норм, які регулюють порядок укладення заповіту.

Заповіт складений в письмовій формі з значенням місця і часу його складення, він посвідчений нотаріусом і зареєстрований в Спадковому реєстрі.

При цьому були дотримані всі вимоги щодо складання, посвідчення та реєстрації заповіту, які містяться в ст.ст. 1, 3, 8, 24, 26, 27, 34, 39, 43-45, 52, 56 Закону України «Про нотаріат» та в нормах Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

На підтвердження, того що підпис на заповіті від 13 липня 2015 року, посвідченому ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, за реєстраційним № 2646 виконаний ОСОБА_5, наданий Висновок № 1-16/08 експертного почеркознавчого дослідження Українського центру судових експертиз від 16 серпня 2016 року.

1 грудня 2015 року ОСОБА_2 подала ОСОБА_3, приватному нотаріусу Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, заяву про прийняття спадщини після померлої 10 жовтня 2015 року ОСОБА_5.

Таким чином ОСОБА_2 у відповідності до чинного законодавства прийняла спадщину, яка відкрилась після померлої 10 жовтня 2015 року ОСОБА_5, і є її єдиним спадкоємцем за заповітом.

Підстави для скасування заповіту відсутні.

Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 проти позову заперечує.

13 липня 2015 року, нею, ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, було посвідчено заповіт ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з виїздом до неї додому із-за хвороби ноги (ніг) за адресою: АДРЕСА_1.

Перед вчиненням даної нотаріальної дії ОСОБА_5 звернулась з паспортом громадянина України, я якому був вказаний її підпис. З нього зроблена відповідна копія. Вважає, що зразок підпису ОСОБА_5 в паспорті відповідає підпису, що міститься на даному заповіті.

Крім того з паспорта ОСОБА_5 вбачається, що слово «корпус» відсутнє, що і привело до описки в адресі заповідача.

Перед підписанням заповіту, заповіт був прочитаний особисто ОСОБА_5 вголос, також вона особисто підтвердила, що вона все майно заповісти ОСОБА_6, тому що вона її доглядає. При цьому будь яких ознак того, що вона не усвідомлює значення своїх дій, провалів в памяті, встановлено не було.

Таким чином, посвідчення заповіту ОСОБА_5 від 13 липня 2015 року відповідало її волевиявленню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Треті особи в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи належним чином попереджені.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставин справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобам доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобам доказування.

Як встановлено в судовому засіданні, 10 жовтня 2015 року померла ОСОБА_5.

До майна померлої ОСОБА_5 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 було заведено спадкову справу.

16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, з заявою про прийняття спадщини після померлої 10 жовтня 2015 року ОСОБА_5.

1 грудня 2015 року ОСОБА_2 подала ОСОБА_3, приватному нотаріусу Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, заяву про прийняття спадщини після померлої 10 жовтня 2015 року ОСОБА_5.

ОСОБА_5 вчинила заповіт від 13 липня 2015 року, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, за реєстраційний № 2646. За цим заповітом спадкоємцем всього майна ОСОБА_5 є ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_7.

В заповіті зазначено, що особа встановлена і її дієздатність перевірена.

З наданої ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області, копії справи про посвідчення заповіту вбачається, що особа заповідача встановлена на підставі паспорту СМ № 423896, виданого ОСОБА_9 МВМ ГУ МВС України в Київській області 20 листопада 2001 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, корпус І, кв. 20. Однак слово «корпус» не чітко проглядається на штампі реєстрації. Проживання тезки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 не підтверджено. За вказаних обставин не зазначення в заповіті слів «корпус 1» не впиває на встановлення особи заповідача.

В заповіті зазначено номер облікової картки платника податків ОСОБА_5 НОМЕР_1.

В заповіті зазначено, що у звязку з хворобою ноги та похилим віком ОСОБА_5 на її особисте прохання заповіт посвідчено вдома у заповідача.

Належних доказів про вчинення на заповіті підпису та напису іншою особою суду не надано.

Ухвалою суду від 05.10.2016 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу щодо встановлення дійсності підпису померлої у заповіті.

Однак, повідомленням від 06.01.2017 р. судовими експертами було повідомлено про неможливість надання висновку експертизи у звязку з відсутністю необхідних матеріалів для проведення відповідного роду експертизи.

Доказів про те, що ОСОБА_1 має родинні відносини з померлою ОСОБА_5 чи є її утриманцем, що надає їй статусу спадкоємця першої, другої, третьої, четвертої та пятої черги спадкування за законом суду не надані.

Позивачем не надано доказів наявності у ОСОБА_1 права на обовязкову частку у майні померлої ОСОБА_1

Копіями паспортів ОСОБА_1 і ОСОБА_5 підтверджується їх постійне проживання за різними адресами.

Це також підтверджується довідкою ЖЕД № 1 м. Вишневе, інформацією з адресного бюро, актом депутата Вишневої міської ради VІІ скликання ОСОБА_10 від 13.11.2015 року № 1/04-135.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17О.в суді під присягою дали покази про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 постійно проживали за різними адресами. При цьому вони пояснили, що ОСОБА_1 протягом багатьох років і на час смерті ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_18.

В копії паспорту ОСОБА_1 міститься відмітка Відділу ЗАГС м. Вишневе про реєстрацію 2 січня 1974 року шлюбу з громадянином ОСОБА_18

З листа Відділу реєстрації та зняття з реєстрації місця перебування фізичних осіб та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Вишневої міської ради від 8.06.2016 р. № 182 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3, кв.,м. Вишневе зареєстровані: ОСОБА_18, Олександрівни, ОСОБА_1, ОСОБА_15, ОСОБА_19 (останній був зареєсровний по 29.12.2009 р.).

Свідок ОСОБА_17 показав, що з листопада 2014 року ОСОБА_2 здійснювала постійний догляд за ОСОБА_5. В 2015 ОСОБА_5 році позичила 2 тис. дол. США ОСОБА_1 для встановлення вікон в цьому ж будинку в с. Петрівське.

Свідок ОСОБА_16 показала, що ОСОБА_5 в 2014 році позичила 6 тис. дол.. США ОСОБА_1 для будівництва будинку в с. Петрівське.

Таким чином підтверджений факт надання постійної допомоги ОСОБА_5 після того як вона в листопаді 2014 року поламала ногу зі сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Надання постійної ОСОБА_1 допомоги ОСОБА_5 з 2005 року не підтверджене.

З листа ОСОБА_9 міської лікарні від 29 лютого 2016 року № 58 вбачається, що ОСОБА_5 10-13 липня 2015 року на лікуванні в стаціонарі ОСОБА_9 міської лікарні не знаходилась. Витягу з амбулаторної картки за період 10-13 липня 2015 року надати не мають можливості, так як записи в амбулаторній картці ведуться з 11 серпня 2015 року і відповідно не мають можливості надати інформацію про застосування сильнодіючих препаратів пацієнткою ОСОБА_5 10-13 липня 2015 року.

Доказів про те, що в період вчинення не розімлілі характеру своїх дій та/або не могла керувати ними суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом всієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 Цивільного кодексу України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 Цивільного кодексу України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 Цивільного кодексу України).

Ст. 1264 Цивільного кодексу України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Ст. 4 Сімейного кодексу України встановлено, що особа має право лише на одну сімю.

В абз. 4 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено «До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно із спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою».

Ч. 1ст. 1265 Цивільного кодексу України передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 1265 Цивільного кодексу України у п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

В абз. 16 п. 6 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, обговореного 1 березня 2013 року на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеному в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розяснено, що в якості заінтересованих осіб, повноважних предявляти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК, можуть розглядатися виключно особи, субєктивні спадкові права яких, що виникають відповідно до норм книги шостої ЦК (спадкоємців за законом, спадкоємців за іншим заповітом, відказоодержувачів) порушені у звязку із вчиненням заповіту.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України визначає що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

ОСОБА_1 не надала належного та допустимого доказу про те, що вона є спадкоємцем за заповітом чи законом померлої 10 жовтня 2015 року ОСОБА_5, а тому суд вважає що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її вимог, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність порушення її права, а тому у вимогах позову необхідно відмовити.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 11, 15,16, 1223, 1247, 1248, 1257, 1261-1265 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4 Сімейного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованому Міністерством юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_20 на користь ОСОБА_2, посвідченого 13 липня 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.