Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/146/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/1226/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ФІНСЕКТОР», Приватного підприємства «СУЧАСНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО», Приватного підприємства «ЕНЕРГЕТИЧНА СТРАТЕГІЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНДС» про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПП «ФІНСЕКТОР», ПП «СУЧАСНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО», ПП «ЕНЕРГЕТИЧНА СТРАТЕГІЯ», ТОВ «БОНДС» про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів.

ОСОБА_3 просила суд:

- визнати недійсними договори № 111905 від 23.04.2015 року, № 111909 від 24.04.2015 року, № 111901 від 28.04.2015 року, № 222674 від 30.04.2015 року, укладені між нею та Приватним підприємством «ФІНСЕКТОР»;

- стягнути з Приватного підприємства «ФІНСЕКТОР» на її користь грошові кошти в сумі 16 000 грн.;

- визнати недійсним договір № 003753 від 07.05.2015 року, укладений між нею та Приватним підприємством «СУЧАСНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО»;

- стягнути з Приватного підприємства «СУЧАСНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО» на її користь грошові кошти в сумі 5 000 грн.;

- визнати недійсними договори № 003753 від 13.05.2015 року, № 003753 від 23.06.2015 року, укладені між нею та Приватним підприємством «ЕНЕРГЕТИЧНА СТРАТЕГІЯ»;

- стягнути з Приватного підприємства «ЕНЕРГЕТИЧНА СТРАТЕГІЯ» на її користь грошові кошти в сумі 10 000 грн.;

- визнати недійними договори № 001101 від 30.10.2015 року, № 111567 від 30.10.2015 року, № 001101 від 11.11.2015 року, № 001101 від 19.11.2015 року, № 001101 від 24.11.2015 року, укладені між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «БОНДС»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНДС» на її користь грошові кошти в сумі 13 500 грн.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ст. 115 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив із того, що договори № 111905 від 23.04.2015 року, № 111909 від 24.04.2015 року, № 111901 від 28.04.2015 року, № 222674 від 30.04.2015 року, укладені між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «ФІНСЕКТОР», спрямовані на надання безготівкової позики.

Договір № 003753 від 07.05.2015 року, укладений між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «СУЧАСНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО», також спрямований на надання безготівкової позики.

Предметом договорів № 003753 від 13.05.2015 року та № 003753 від 23.06.2015 року, укладених між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «ЕНЕРГЕТИЧНА СТРАТЕГІЯ», є надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації.

Договори № 001101 від 30.10.2015 року, № 111567 від 30.10.2015 року, № 001101 від 11.11.2015 року, № 001101 від 19.11.2015 року, № 001101 від 24.11.2015 року, укладені між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БОНДС», також спрямовані на надання безготівкової позики.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що на вищезазначені договори не розповсюджуються норми Закону України «Про захист прав споживачів», а отже позовна заява подана з порушенням правил підсудності.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Встановлено, що звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_3, серед іншого, посилалася на положення ст.ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

За ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України у випадку, коли справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві.

Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК України).

Стаття 110 ЦПК України визначає підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно розяснень п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, якими згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто у Олександрівському (Жовтневому) районі м. Запоріжжя.

Відповідно до розяснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", вже після відкриття провадження в справі, готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

Таким чином, на стадії відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання чи підпадають правовідносини між сторонами під предмет регулювання Закону України "Про захист прав споживачів", це підлягає зясуванню на наступних стадіях цивільного процесу.

Враховуючи зазначені обставини, висновок судді про наявність підстав для повернення позовної заяви є помилковим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у відповідності до вимог ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2017 року у цій справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: