АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/127/17 Справа № 199/6199/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна»

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна», треті особи ОСОБА_3 та Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при Управлінні ОСОБА_4 України в Дніпропетровській області (ВРЕР 2) про захист прав споживачів, визнання зобов'язання припиненим та зняття з обтяження, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна», треті особи ОСОБА_3 та Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при Управлінні ОСОБА_4 України в Дніпропетровській області (ВРЕР 2) про захист прав споживачів, визнання зобов'язання припиненим та зняття з обтяження.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна», треті особи ОСОБА_3 та Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при Управлінні ОСОБА_4 України в Дніпропетровській області (ВРЕР 2), про захист прав споживачів, визнання зобов'язання припиненим та зняття з обтяження, - задоволено частково.

Визнано припиненими зобов'язання за угодою №153769 від 28.03.2007 року, укладеними між ОСОБА_2 і Приватним акціонерним товариством «АІСЕ Україна».

Визнано припиненими зобов'язання за договором застави від 24.04.2008 року, укладеними між ОСОБА_2 і Приватним акціонерним товариством «АІСЕ Україна».

Визнано припиненими зобов'язання за договором поруки від 18.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_2, ОСОБА_3 і Приватним акціонерним товариством «АІСЕ Україна».

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ - Україна» - задоволено частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року в частині визнання припиненим зобовязання за договором поруки від 18 березня 2008 року укладеним ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством «АІСЕ Україна» - скасовано, у задоволенні зазначеної вимоги відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» просить скасувати заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «АІСЕ-Україна» (правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ-Україна») була укладена угода №153769 про надання послуг системи АВТОПЛАН на придбання автомобіля Шевроле Лачетті поточною вартістю 77 500,00 грн. зі сплатою 84 внесків відповідно до графіка (додаток №1 та №2).

28 лютого 2008 року позивачем був підписаний додаток №3 до угоди №153769, відповідно до якого загальна сума зобов'язань за угодою становила 116 463,40 грн., з яких на момент підписання вказаного додатку №3 ОСОБА_5 сплатив повних внесків на суму 15 234,12 грн., тобто заборгованість складала 101 229,30 грн.

ОСОБА_2 придбав автомобіль НОМЕР_1, який зареєстровано у ВРЕВ №2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 23 квітня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію ТЗ АЕС № 159012 від 23 квітня 2008 року.

24 квітня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язання за угодою № 153769 та додатків до неї №1, №2 від 28 березня 2007 року та додатку №3 від 28 лютого 2008 року, укладено договір застави, за умовами якого позивач передав куплений автомобіль у заставу відповідачу. У п.1.6 договору застави зазначено, що забезпечене заставою зобов'язання вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних внесків (періодичних платежів) у загальному розмірі 116 463,40 грн. в порядку і строки, передбачені ст.4 угоди, ст.ст.4, 15 додатку №2 до угоди, а також за умови сплати штрафів та відшкодування збитків, передбачених угодою.

У абз.4 додатку №3 до угоди № 153769 зазначено: термін дії угоди до 31 березня 2014р. Таким чином, підстави та порядок припинення зобов'язань сторін, визначений укладеним між сторонами договором.

Також у забезпечення належного виконання зобов'язання за угодою №153769 та додатків було укладено договір поруки від 18 березня 2008 року між відповідачем з однієї сторони та позивачем і ОСОБА_3 з іншої сторони.

За умовами договору (додаток №1) позивач зобов'язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля і наданих послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків відповідно до графіка внесків.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підстави припинення зобов'язань визначені у ст.ст. 598-609 ЦК України.

Так, згідно зі ст.598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно зі ст.28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що станом на 31 березня 2014 року позивачем у повному обсязі виконані зобов'язання перед відповідачем, сплачені щомісячні платежі в сумі 125 890,94 грн., що складається з 84 повних внесків як передбачено додатком №1 до угоди №153769, що підтверджується відповідними квитанціями та аудиторським висновком від 15 травня 2014 року №14.

Приведені в апеляційній скарзі доводи Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про те,що ОСОБА_2 не в повному обсязі сплатив вартість автомобіля,колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до квитанцій , які наявні в матеріалах справи, останнім сплачувались платежі по системі вказаній в листах Автоплан, а саме сума кожного місяця автоматично розраховувалась в системі банку і таких платежів 84, згідно з умовами договору і сплачено було 125890 грн.94 коп..

Окрім того, згідно листа Автоплан (а.с. 17) 30.10.2008 року завод-виробник повідомив ЗАТ «АІСЕ Україна» про підвищення цін на автомобіль з жовтня місяця, а вже 8.11. 2008 року завод виробник прийняв рішення стосовно зниження цін на автомобілі до 83222 грн., в звязку з чим відповідач повідомляв позивача про перерахунок внесків за авто, виходячи від попередньої ціни автомобіля 90459 грн.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна»-відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_6