Справа № 639/9200/16-ц
Провадження № 2/639/615/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 435,83 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 21.12.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідно постанови Київського районного суду м. Харкова ДТП мала місце внаслідок порушення ПДР водієм ОСОБА_2

Власник автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 на момент ДТП був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО» згідно договору добровільного страхування №1-01 та звернувся до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до рахунку №ЗиФ-0256877 від 24.12.2014 року потерпілому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4 935,83 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1», тому Приватна акціонерна товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулася до позивача із вимогою про виплату страхового відшкодування.

Страхове відшкодування в сумі 4 435,83 грн. було перераховано Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» на безготівковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР021669 від 27.04.2015 року.

Позивач звертався до відповідача з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, яка залишилася без реагування з його боку.

На час звернення позивача до суду, кошти від відповідача не надходили.

Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 23.12.2016 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин

В судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2014 року о 20-30 год. по вул. Петровського в районі будинку №37 в м. Харкові сталося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 124 КУпАП було складено адміністративний протокол по відношенню до водія ОСОБА_2 за порушення ним вимог п. 10.9 ПДР України, що призвело до скоєння ДТП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та в сиду ст. 36 КУпАП застосовано стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. Постанова набрала законної сили. (а.с. 9-10)

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шевроле», державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується копією договору добровільного страхування №1-01 від 20.08.2014 року. (а.с. 12-14)

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

22.12.2014 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та з заявою на виплату страхового відшкодування звернувся власник пошкодженого автомобіля «Шевроле», держаний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 ( а.с. 19-20)

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування).

Відповідно до рахунку №ЗиФ-0256877 від 24.12.2014 року потерпілому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4 935,83 грн.(а.с.21)

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). ОСОБА_6 акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Аналогічні положення містяться і у ст. 25 Закону України «Про страхування».

Цивільно-правова відповідальність відповідача зареєстрована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 8402046. (а.с.6)

27.01.2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося із регресною вимогою до позивача. (а.с. 11)

Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, відповідно до ст. ст. 22, 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на підставі страхового Акту за № 60 та розрахунку страхового відшкодування. (а.с.24, 25) Страхове відшкодування в сумі 4 435,83 грн. було перераховано Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується платіжним дорученням за №ЗР021669 від 27.04.2015 року. (а.с.26)

Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

Отже, після виплати страхового відшкодування у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування.

Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вимоги даної статті також зазначені у ст. 27 Закону України «Про страхування».

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відтак, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_2 є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику застрахованого транспортного засобу, є безпосередній зв'язок, а шкода була відшкодована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1».

Отже, суд приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» має право зворотної вимоги до ОСОБА_2

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 1378,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. (а.с. 2)

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 979, 990, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 8, 25, 27 Закону України «Про страхування», п. 4, 6, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 435,83 грн. (чотири тисячі чотириста тридцять пять гривень 83 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» судовий збір у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович