Справа № 308/4925/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючої - судді Монич О.В.,

при секретарі Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих коштів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в інтересах ОСОБА_2 із зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 05.02.2008 року Ужгородською міською радою було прийнято рішення № 621 «Про надання земельних ділянок», яким їй виділено у власність земельну ділянку площею 0,0850 га в м. Ужгороді, в районі вул. Озерна, поз. 160, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та зобовязано здійснити сплату 21 250,00 грн. до бюджету міста коштів на розвиток інженерних мереж з розрахунку 25,00 грн. за один квадратний метр. 05.03.2008 року на виконання рішення ним було перераховано суму в розмірі 21 250,00 грн. на рахунок місцевого бюджету м. Ужгорода на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгорода та видано державний акт про право власності на земельну ділянку.

Згодом позивачу стало відомо про те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду по адміністративній справі № 2-а-79/09 від 07.04.2009, рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року № 99 визнано незаконним та скасовано.

У звязку з тим, що сплата позивачем коштів у сумі 21 250,00 грн. була зроблена на підставі рішення Ужгородської міської ради, яке визнано протиправним та скасовано в судовому порядку, позивач вважає, що він має право на повернення йому зазначених коштів, як набутих відповідачем без достатньої правової підстави.

Зазначає, оскільки неповерненням безпідставно сплачених ним коштів відповідачу, з моменту сплати ним коштів до Ужгородської міської ради, а саме з 28.04.2009 року індекси споживчих цін змінювалися, він має право на відшкодування інфляційних втрат.

Позивач вважає, що загальний розмір нарахованих інфляційних втрат проведено за період з 28.04.2009 року по 11.05.2016 року становить 28458 грн.

Загальний розмір нарахованих згідно ст. 625 ЦК України 3 % річних за період з 28.04.2009 року по 11.05.2016 року становить 4474,73 грн.

Виходячи з вищевикладеного, просить суд стягнути з Ужгородської міської ради, на його користь 21250,00 грн. розмір безпідставно набутих грошових коштів, 28458 грн. індекс інфляції та 4474,73 грн. три процента річних.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача ОСОБА_1 надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача - Ужгородської міської ради, у судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням IV сесії V скликання Ужгородської міської ради від 05.02.2008 року № 621 «Про надання земельних ділянок» ОСОБА_2, була надана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі вул. Озерна м. Ужгород, площею 0,0850 га поз. 160.

Пунктом 8 даного рішення зобовязано громадян створити товариства забудовників для централізованого розвитку інфраструктури за рахунок коштів забудовників. Документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, видати членам створеного товариства.

У судовому засіданні встановлено, що для оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку Ужгородською міською радою було зобовязано ОСОБА_2 здійснити внесення до бюджету міста коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста виходячи з розрахунку 25,00 грн. за один квадратний метр протягом 30 календарних днів згідно із рішенням Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року №99 .

«Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», із змінами, внесеними рішення від 21.02.2007 року № 245, про що видали відповідний розрахунок.

Пунктом 3 рішення № 99 від 23.11.2006 року було визначено, що у разі невиконання цих умов рішення про надання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва втрачає чинність.

На виконання такої вимоги, 05.03.2008 року ОСОБА_2, було перераховано суму в розмірі 21250,00 грн., з призначенням платежу «оплата за земельну ділянку згідно ріш. 4 сесії 5 скликання № 245 від 21.02.07 року та 4 сесії 5 скликання № 99 від 23.11.2006 року», що підтверджується квитанцією № 15829796 від 05.03.2008 р.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 458652, оригінал якого досліджено в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу, стало відомо про протиправність рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 р. № 99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», яким встановлені обовязкові умови при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

У відповідності до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

При цьому у розумінні ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва,. будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Процедура безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначена ст. 118 Земельного кодексу України, якою не передбачено можливість встановлення додаткових умов при вирішенні питань стосовно передачі громадянам у власність земельних ділянок. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З контекстного аналізу зібраних доказів, суд прийшов до переконання, що зобовязання позивача сплатити кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород в районі вул. Озерна (поз.136), до моменту оформлення ним права власності на земельну ділянку, яка знаходяться за вказано адресою, було безпідставним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст. 15 ЦК України).

Ст. 1212 ЦК України регламентовано обовязок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що Ужгородська міська рада після скасування постановою Ужгородського міськрайонного суду від 07.04.2009 року, рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 р. № 99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», на підставі якого ОСОБА_2, перераховано на рахунок відповідача кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород в районі вул. Озерна (поз.160) в розмірі 21250,00 грн., використовує ці кошти безпідставно, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_2, про стягнення безпідставно набутих коштів є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач фактично володіє грошовими коштами без достатньої підстави з моменту визнання судом незаконним рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 р. № 99 та враховуючи, що ухвалена постанова з даного приводу набула законної сили 28.04.2009 р., то саме з цієї дати починається перебіг часу безпідставного користування відповідачем грошовими коштами позивача.

Враховуючи індекс інфляції за весь час прострочення сплати суми боргу, згідно зі ст. ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та плати за користування чужими грошовими коштами у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми додатково підлягають стягнення кошти у розмірах 28458 грн. та 4474,73 грн. відповідно.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 118 ЗК України, ст. 1212 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 224, 226-228, 232, 233, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих коштів до виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити повністю.

Стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_2 21250,00 безпідставно набутих грошових коштів, 28458,00 грн. індекс інфляці, 4474,73 грн. три процента річних.

Стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_2 551,20 (пятсот пятдесят одна гривня, 20 коп.) грн. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Суддя Монич О.В.