Справа № 186/132/17
Провадження номер № 2/0186/163/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої - судді Янжули С. А.

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2С про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, її син, який в серпні 2015 року звільнився з місця роботи і ніде не працює. Мати дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, також ніде не працює, отримує соціальну державну допомогу по догляду за дитиною до трьох років.

З початку лютого 2015 року онук постійно проживає з позивачкою, в серпні 2015 року вона оформила його до комунального дитячого закладу "Попелюшка", який він відвідує по теперішній час. Вона піклується про онука, виховує його, забезпечує усім необхідним, купує йому одяг, взуття, продукти харчування, вітаміни. Батьки дитини не проявляють до нього батьківської турботи, любові, не піклуються про нього, не дбають про його здоров'я, не забезпечують матеріально, не турбуються про фізичний та духовний розвиток сина. Навіть коли ОСОБА_4 хворів, батьки ним не цікавились, а вона купувала всі необхідні медикаменти та відвідувала з ним лікарів.

Вона неодноразово проводила виховні бесіди з відповідачами, намагалася викликати в них докори сумління, але ці намагання були марними.

Відповідачі з 2015 року перебувають під соціальним супроводом у міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, однак туди жодного разу не з'явились, умови договору про співпрацю не виконують, також вони не звертались до служби у справах дітей та суду щодо повернення їм дитини.

Просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали та просять їх задовільнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить винести рішення згідно з чинним законодавством України, враховуючи інтереси малолітньої дитини.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони (ст. 60 ЦПК України).

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Копією свідоцтва про народження І-КИ №473180 від 15 січня 2014 року підтверджується, що батьками неповнолітнього ОСОБА_4, 07 січня 2014 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Харктеристикою КДЗ "Попелюшка" підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дитячий заклад з 10 серпня 2015 року. Приводить дитину бабуся - ОСОБА_1, яка дбає про її здоров'я, розвиток, піклується про онука, батьки дитини жодного разу не з'явились для спілкування.

Виробничою характеристикою гірничо-монтажної дільниці №1 філії "Павлоградське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" підтверджується, що ОСОБА_2 працював на дільниці електрослюсарем підземним, зарекомендував себе з негативного боку, часто не виходив на роботу без поважних причин, притягувався до дисциплінарної відповідальності, вів себе агресивно, неадекватно, на зауваження не реагував.

Виробничою характеристикою ШУ "Першотравенське" підтверджується, що ОСОБА_2 працював електрослюсарем підземним на дільниці ШТ-2 шахти "Ювілейна" з 16 лютого 2016 року по 29 жовтня 2016 року. За час роботи на дільниці особливого ентузіазму при виконанні виробничих завдань не проявляв, за характером спокійний, мав порушення трудової дисципліни, звільнений за прогули.

Характеристикою на випускницю Першотравенської ЗОШ №1 ОСОБА_5 підтверджується, що вона навчалася в даній школі лише рік, володіє навчальним матеріалом на низькому рівні, навчалася неохоче, потребувала постійного контролю. Була малоактивна на уроках, домашні завдання не виконувала. Мала добрий загальний розвиток, але дуже часто хворіла. Уникала виконання доручень, дівчина весела, товариська, розсудлива. В конфлікти не вступала, мала схильність до адмінправопорушень, серед яких - пропуски шкільних занять, паління, вживання алкогольних напоїв.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 відібрано від матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2, без позбавлення їх батьківських прав, та передано органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області на піклування і вирішення подальшої його долі. Стягнуто з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), з кожного, щомісячно до повноліття дитини.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради щодо доцільності відібрання малолітнього ОСОБА_4 від батьків без позбавлення їх батьківських прав від 18 листопада 2015 року підтверджується, що орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, без позбавлення їх батьківських прав.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів від 31 січня 2017 року підтверджується, що малолітній ОСОБА_2 був відібраний від батьків рішенням Першотравенського міського суду від 18 грудня 2015 року, йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та рішенням Виконкому від 12 лютого 2016 року № 25 було встановлено над ним опіку. Батьки дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не працюють, життям та здоров'ям дитини не цікавляться, матеріально та духовно його не підтримують, дитина перебуває на утриманні бабусі ОСОБА_1

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітньої дитини.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітню дитину відповідачів.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи, що позивачка в позовній заяві не просять покласти судові витрати на відповідачів, то суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачкою судові витрати з відповідачів по справі.

Керуючись ст.ст.60, 212 ЦПК України, ст.ст. 164, 165 СК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_6 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя: С.А.Янжула