Справа № 502/122/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до

Шевченківської сільської ради

про

визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановлення факту належності та визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 26.01.2017 року з позовною заявою до Шевченківської сільської ради про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача в уточненій позовні заяві вказав, що 19 серпня 2008 року померла ОСОБА_3, яка постійно на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, земельна ділянка площею 2,72 га. розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області. ОСОБА_3, залишила на імя ОСОБА_4, заповіт. Однак ОСОБА_4 у наданий законом шестимісячний строк для подачі заяви в нотаріальну контору пропустила та від неї надійшла заява на користь позивача, про відомості щодо заповіту та неприйняття нею спадщини. ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, померлої 19 серпня 2008 року. Земельна ділянка площею 2,72 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, належна спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №040714, виданого Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області 2 листопада 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 31 серпня 2004 року №490, зареєстрованого там же в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №94, кадастровий номер земельної ділянки відсутній. Вказаний державний акт державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №040714 від 02.11.2004 року, спадкодавцем, ОСОБА_3, при житті було втрачено. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, позивачу було надано розяснення, у якому приватний нотаріус розяснила, що правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя спадкодавця, втрачений, що не підтверджує права власності спадкодавця та рекомендувала звернутись до суду. На підставі вищевказаного представник позивача просив суд: - надати позивачу, ОСОБА_2 додатковий строк, необхідний для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_6, яка померла 19.08.2008 р.; - встановити факт належності земельної ділянки площею 2,72 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки відсутній ОСОБА_3, яка померла 19.08.2008 року; - визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 2,72 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 19 серпня 2008 року. Після відкриття провадження у справі представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Шевченківської сільської ради, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі.

Зважаючи на те, всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за їх відсутності без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Згідно заповіту зареєстрованому в реєстрі за № 18 в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області від 13.11.1998 р., ОСОБА_3, заповідала ОСОБА_7, усе її майно, яке буде їй належати на день смерті.

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 040714, виданого 2 листопада 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 31 серпня 2004 року № 490, вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,72 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 94 /а.с. 15/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 156409, виданого Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 58, ОСОБА_3, померла 19.08.2008 року /а.с. 5/.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 001396 виданого 12.02.1995 р., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 12.02.1995 року в сільській раді с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 05. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Бокончу».

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого повторно 02.06.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_4 змінила своє прізвище на «Пашковська».

З заяви завіреної нотаріусом нотаріального округу м. Хімки Московської області ОСОБА_9 23.01.2017 р., вбачається, що ОСОБА_4 знає про відкриття спадщини, належної їй на підставі заповіту, після смерті ОСОБА_3, померлої 19.08.2008 р. Цією заявою повідомила, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини. До суду з приводу відновлення строку для прийняття спадщини за заповітом звертатися не буде. Фактично в управління спадковим майном не вступала, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про народження ЯД № 463593, виданого Шевченківським сільбюро ЗАГС Кілійського р-ну Одеської обл., запис акта про народження № 107 ОСОБА_10 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 27.11.2014 р. вбачається, що 20.09.1975 р. було укладено шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_11, в результаті чого дружині присвоєне прізвище «Пашковська». 25.01.1980 р. шлюб розірвано.

Згідно довідки наданої Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області за вих. № 104/02.01.23 від 16.01.2017 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, померла 19.08.2008 р., постійно проживала одна та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. За відомостями Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від імені ОСОБА_3 складено заповіт на все майно на імя ОСОБА_7, 13.11.1998 р. за реєстром № 18. Текст заповіту не змінювався та не відмінявся.

З повідомлення приватного нотаріуса Кілійського нотаріального округу Одеської області за вих. № 53/01-16 від 25.01.2017 року встановлено, що правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя спадкодавця, втрачений, що не підтверджує права власності спадкодавця та рекомендувала звернутись до суду.

Згідно інформаційної довідки відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 46628943 від 02.02.2017 р. сформованої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_3, 19.08.2008 р., спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно інформаційної довідки відносно заповітів/спадкових договорів № 46628935 від 02.02.2017 р. сформованої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, складено заповіт з номером у спадковому реєстрі 44584066, місцем посвідчення якого є Одеська область, Шевченківська сільська Кілійського району, заповідач ОСОБА_3.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 та надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно до ч. 1 ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно ч.3 до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 19.08.2008 року, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права та відповідно до ст.ст.1261 ЦК України мала право на прийняття спадщини як спадкоємець за законом, але в нотаріальну контору в строк, передбачений законом, не звернулась через поважні причини, в звязку з чим її право на надання додаткового строку для прийняття спадщини та на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1218, 1261, 1268, 1272 ЦК України, ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, - додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили, для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 19.08.2008 р. в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області.

Встановити факт належності земельної ділянки площею 2,72 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_3, яка померла 19.08.2008 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 2,72 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 19 серпня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_13