АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №755/10946/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5663/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

22 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства КомерційнийБанк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 4 лютого 2010 року в розмірі 21079,95 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 4 лютого 2010 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду, підписавши заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку та уклавши договір, що підтверджується підписом у заяві.

Також зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В свою чергу відповідач не сплачував своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку із чим, станом на 31 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 21079,95 грн., яка складається з 9629,55 грн. заборгованості за кредитом, 8842,81 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1127,59 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 980 грн. - штраф (процентна складова).

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21079,95 грн.

Згідно анкети-заяви, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_6 4 лютого 2010 року звернулася до ЗАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про відкриття у Банку рахунку.

З інформації, викладеної у вказаній заяві вбачається, що відповідач підтвердила, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до розрахунку заборгованості, яка міститься в матеріалах справи, наданої представником ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_6 станом на 31 березня 2015 року становить 21079,95 грн., яка складається з 9629,55 грн. заборгованості за кредитом, 8842,81 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1127,59 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 980 грн. - штраф (процентна складова)

За положенням ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.п. 1.1 п.1 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», останні визначають умови на яких пропонуються клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та в Пам`ятці Клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується клієнтом, та таким чином. клієнт дає свою згоду, на те, що Заява разом з Пам`яткою Клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг.

За п.п. 3.1. п.3 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид і термін дії визначений в Заяві та в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» заяви.

Підпунктом 3.5 п. 3 Розділу І вказаних Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Пам`ятка клієнта оформлюється і являється невід`ємною частиною договору тільки у випадках оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За вимогами ч.1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не виконані взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Банку.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позивачем не доведено, що між сторонами укладено кредитний договір, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається зі справи, між ОСОБА_4 і ПАТ «ПриваБанк» укладено договір споживчого кредиту, який було оформлено анкетою-заявою від 4 лютого 2010 року.

За частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, як пояснив у судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_4, відповідачка дійсно отримала кредит в розмірі 9629 грн. 55 коп., проте не погашала отриманий кредит та не сплачувала відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої представником ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_6 станом на 31 березня 2015 року становить 21079,95 грн., яка складається з 9629,55 грн. заборгованості за кредитом, 8842,81 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1127,59 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 980 грн. - штраф (процентна складова).

Належних та допустимих доказів на спростування даного розрахунку відповідачем суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущено порушенням матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді