Справа № 446/1021/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2017 року м. Камянка-Бузька

Камянка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

представника позивачів ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Запитівська селищна рада Камянка-Бузького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовними вимогами (з врахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог) та просили суд: 1. Визнати частково недійсним заповіт ОСОБА_7 складений Львівською ДНК 19.04.2006р.; 2. Визнати за ОСОБА_6, дружиною покійного ОСОБА_7, право власності на набуте в шлюбі майно, а також на спадкове майно, на ? частину житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в смт. Запитів Камянка-Бузького району, по вул. Загайна №62, як на половину спільного майна подружжя та на 1/6 цього будинку як на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом; 3. Визнати за ОСОБА_5 право власності на частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_7 на 1/8 частку в житловому будинку №62 по вул. Загайна у смт. Запитів Камянка-Бузького району; 4. Визнати за ОСОБА_4 право власності на частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_7 на 1/8 частку в житловому будинку №62 по вул. Загайна у смт. Запитів Камянка-Бузького району; 5. Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні спадковим майном ОСОБА_7 іншим спадкоємцям, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; 6. Визнати за позивачами у справі право власності на частину земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, співрозмірну частці у житловому будинку, право на яке буде визнано судом за кожним із позивачів; 7. Визначити позивачам додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_7

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 22.05.2006р. в США помер ОСОБА_7, який був чоловіком ОСОБА_6 та батьком для позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 і відповідача ОСОБА_2 За життя батько володів зокрема будинком №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району. Такий будинок був набутий ним у шлюбі із ОСОБА_6, а тому є спільним майном подружжя, відтак ОСОБА_6 має право на половину цього будинку. Також, з огляду на наявність заповіту має право власності на обовязкову частку у цьому спадковому майні. Діти спадкодавця позивачі по справі, мають право на спадкування решти майна покійного батька згідно заповіту. Вказують, що на даний час відповідач чинить їм перешкоди в користуванні спадковим майном.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинком №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є сином покійного ОСОБА_7, який помер 22.05.2006р. в США. За життя батько склав на його імя заповіт за яким заповів йому спірний будинок. Цей заповіт є чинним та зареєстрований у реєстрі. Інших заповіт від батька не було, а той, що датований 19.04.2006р. не внесено до спадкового реєстру, а тому такий не може бути підставою для спадкування.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги по первісному позову підтримала повністю, з підстав наведених у позовній заяві. Проти вимог за зустрічним позовом заперечила повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги за первісним позовом заперечили, а зустрічний підтримали, з підстав наведених у ньому.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Будинок №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області належав на праві власності ОСОБА_7, що доводиться копією свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого на підставі рішення Камянка-Бузької районної ради від 18.10.1990р. №245 (а.с. 25).

ОСОБА_6 була дружиною покійного ОСОБА_7, актовий запис про шлюб №1321 від 04.11.1956р., що доводиться свідоцтвом про їх шлюб виданим повторно Галицьким ВДРАЦС ЛМУЮ від 09.11.2006р. серії 1-СГ №051200 (а.с. 138).

ОСОБА_4 є сином покійного ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про його народження від 12.03.1968р. серії І-АВ №450272 (а.с. 135).

ОСОБА_5 є дочкою покійного ОСОБА_7, що доводиться свідоцтвом про її народження від 20.10.1989р. серії І-СГ №007641 (а.с. 136).

ОСОБА_2 є сином покійного ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про його народження від 17.11.2006р. серії 1-СГ №072478 (а.с. 130).

22 травня 2006 року у м. Кент штату Вашингтон США помер ОСОБА_7 (01.01.1933р.н.), що доводиться свідоцтвом про його смерть від 24.05.2006р. перекладеним та посвідченим (а.с. 22).

Як стверджується копією витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30.08.2006р. (а.с. 121), а також копіями заповітів ОСОБА_7 (а.с. 123, 168), за життя покійний ОСОБА_7 складав наступні заповіти щодо будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів:

- 04.07.1995р. за яким заповів будинок з усіма господарськими будівлями №62 по вул. Загайній у смт. Запитів своєму синові ОСОБА_2 Цей заповіт посвідчено державним нотаріусом Камянка-Бузької ДНК та зареєстровано в реєстрі за №1404.;

- 19.04.2006р. за яким заповів будинок №62 по вул. Загайній у смт. Запитів та всі предмети домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться в будинку своїм дітям ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у рівних частинах. Цей заповіт складено та підписано у США і не зареєстровано у спадковому реєстрі України.

03 серпня 2006 року ОСОБА_6 підписала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 Така заява посвідчена громадським нотаріусом округу Кінг, штату Вашингтон, США (а.с. 126). В подальшому, ОСОБА_6 підписала заяву від 01.12.2006р. згідно якої зазначила, що спадкове майно вона не приймала, на нього не претендує і звертатись до суду за визначенням додаткового строку не буде, на обовязкову частку також не претендує. Така заява посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО та зареєстрована в реєстрі за №3327 (а.с. 127).

03 серпня 2006 року ОСОБА_4 підписав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7 Така заява посвідчена в м. Рентон, графства Кінг, штату Вашинготон, США 03.08.2006р. і надійшла до Камянка-Бузької державної нотаріальної контори 06.10.2006р. (а.с. 131).

03 серпня 2006 року ОСОБА_5 підписала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7 Така заява посвідчена в м. Рентон, графства Кінг, штату Вашинготон, США 03.08.2006р. і надійшла до Камянка-Бузької державної нотаріальної контори 06.10.2006р. (а.с. 132).

15 серпня 2006 року ОСОБА_2 підписав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7 Така заява посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО та зареєстрована в реєстрі за №2285, і до Камянка-Бузької державної нотаріальної контори надійшла 19.08.2006р. (а.с. 115).

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступних мотивів та положень закону.

Судом встановлено, що спірний будинок №62 по вул. Загайній у смт. Запитів належав покійному ОСОБА_7 на праві власності згідно свідоцтва про право власності від 29.09.1990р. Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_7 з 04.11.1956р. перебував у шлюбі з ОСОБА_6

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, яка була чинною на час виникнення права власності, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відтак, підставними є вимоги ОСОБА_6 щодо визнання за нею права власності на ? частину спірного будинку, як на частку у спільному майні подружжя.

Відповідно, спадкова маса, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 становить ? частина спірного будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів.

З врахуванням того, що ОСОБА_6 на момент смерті її чоловіка виповнилось 71 рік, а її чоловік ОСОБА_7 залишив заповіт, в якому вона не вказана як спадкоємець, то вона відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України як непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б у разі спадкування за законом (обов'язкова частка) .

Розраховуючи обовязкову частку ОСОБА_6 суд виходить із того, що розмір частки спадкодавця у спірному будинку становить ?, а спадкоємців за законом є 4 (дружина та троє дітей), відтак розмір обовязкової частки становить 1/16 (1/2 : 4 = 1/8; 1/8 : 2 = 1/16).

Тому, ОСОБА_6 як дружина повинна успадкувати після смерті свого чоловіка 1/16 у спірному будинку, як обовязкова частка у спадковому майні.

Причому вирішуючи питання про прийняття спадщини ОСОБА_6 суд бере до уваги її заяву про прийняття спадщини від 03.08.2006р. (а.с. 126), і не бере до уваги її наступні заяви про відмову від права на спадкування в користь інших осіб, так як такі зроблені нею за межами шестимісячного строку відведеного законом для прийняття спадщини, що суперечить положенням ч. 1 ст. 1273 ЦК України, згідно якої спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу

За таких обставин, розмір частки у спірному будинку, який підлягає до спадкування після смерті ОСОБА_7 відповідно до його заповіту становить 7/16 (1/2 1/16 = 7/16).

Як вже відзначалось судом вище, за життя ОСОБА_7 склав два заповіти щодо спірного будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів, а саме це заповіт від 04.07.1995р. на користь сина ОСОБА_2 Цей заповіт посвідчено державним нотаріусом Камянка-Бузької ДНК та зареєстровано в реєстрі за №1404. та заповіт від 19.04.2006р. на користь ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у рівних частинах. Цей заповіт складено та підписано у США і не зареєстровано у спадковому реєстрі України.

Вирішуючи питання про заповіт, за яким повинно відбуватись спадкування суд виходив із наступного.

Судом встановлено, що покійний ОСОБА_7 як на момент складання заповіту від 19.04.2006р. так і на момент його смерті 22.05.2006р. мав постійне місце проживання у місті Кент штату Вашингтон США, що доводиться його свідоцтвом про смерть (а.с. 163).

Відповідно до ст. 72 Закону України "Про міжнародне приватне право" здатність особи на складання і скасування заповіту, а також форма заповіту і акта його скасування визначаються правом держави, у якій спадкодавець мав постійне місце проживання в момент складання акта або в момент смерті.

Відтак, суд відхиляє покликання сторони відповідача про те, що заповіт від 19.04.2006р. не може бути взятий до уваги, оскільки не зареєстрований у спадковому реєстрі. Так, обовязок по внесенні заповітів до спадкового реєстру на момент складання заповіту ОСОБА_7 врегульовувався Наказом Мінюст "Про Спадковий реєстр" №51/5 від 17.10.2000р. і такий не передбачав можливості внесення відомостей про заповіт, який посвідчений в іноземній державі, тобто не будь-якими особами, які уповноважені на таке посвідчення згідно законодавства України.

Суд вважає, що такий заповіт слід брати до уваги як останню волю спадкодавця, оскільки він не скасований та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

А відповідно до змісту останнього заповіту ОСОБА_7 щодо спірного спадкового майна (заповіт від 19.04.2006р.), спадкодавець розпорядився таким майном у рівних частинах своїм дітям ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

З врахуванням частки у будинку, яка підлягає спадкуванню за заповітом (7/16), а також кількості спадкоємців за заповітом, суд дійшов до висновку, що частка ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 складає 7/48 кожному (7/16:1/3 = 7/48).

За таких обставин, а також враховуючи, що між сторонами існує спір про частку у спадковому майні, а нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 (а.с. 192), то суд дійшов до переконання, що позовні вимоги сторін по справі, як за зустрічним так і за первісним позовами підлягають до часткового задоволення.

Також, суд вважає, що до задоволення підлягає вимога позивачів за первісним позовом про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, так як за приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас, за правилами визначеними ЦК, право користування належить спадкоємцям із моменту відкриття спадщини.

Щодо інших вимог позивачів по первісному позову, то суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, так як вимога про визнання заповіту недійсним ніяким чином не обґрунтована та не доведена у відповідності до підстав, визначених ст. ст. 203, 215 ЦК, а вимога про визначення додаткового строку є безпідставною, так як таку спадщину позивачі прийняли шляхом підписання відповідних заяв, що судом встановлено. Щодо вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, то суд також відмовляє у її задоволенні, так як позивачами не доведено, що у спадкодавця виникло відповідне право власності згідно чинного на той час закону.

Інші доводи сторін, на думку суду, не можуть мати значення для правильного вирішення спору, а тому суд вважає, що вимоги сторін слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Запитівська селищна рада Камянка-Бузького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину житлового будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області, як на частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/16 частину житлового будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області, як на обовязкову часту у спадковому майні, після смерті ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 7/48 частин житлового будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 7/48 частин житлового будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні житловим будинком №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участі третьої особи Запитівська селищна рада Камянка-Бузького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/48 частин житлового будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя