АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2016 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості було закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Судом роз'яснено позивачу, що розгляд вказаних позовних вимог повинен здійснюватися за правилами господарського судочинства.

Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 3849,34 грн. витрат, повязаних із переїздом до іншого населеного пункту, 7165,60 грн. добових, 980,10 грн. витрат за найм житла, 1490,14 грн. компенсації за відрив від звичайних занять, 243,60 грн. судового збору, 10 грн. витрат на послуги банківської установи у звязку зі сплатою судового збору, а всього 13738,78 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 26 000 грн.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 2557,78 грн. витрат, повязаних із переїздом до іншого населеного пункту, 4685,30 грн. добових, 580,80 грн. витрат за найм житла, 1061,73 грн. компенсації за відрив від звичайних занять, а всього 8885,61 грн. /т.2.а.с.28-31/.

З такою ухвалою не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог /т.2 а.с.85-91/.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з норм п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, посилаючись на наявність рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 19.05.2010 року (справа № 2-180/2010), яким вже вирішено спір між тими самими сторонами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № MKGWSE00000245 від 14.09.2006 року.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернуся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором № MKGWSE00000245 від 14.09.2006 року, що виникла станом на 23.10.2013 року в сумі 131603 грн.

Крім того, позивач просив стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 10000 грн., а також стягнути з останньої понесені банком судові витрати /т.1 а.с.2-3/.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MKGWSE00000245 від 14.09.2006 року, що утворилась станом на 16.09.2008 року /т.1 а.с.238-239/.

Пунктом 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув уваги на обсяг позовних вимог банку та підстави позову. Так, звертаючись до суду з позовною заявою у листопаді 2013 року, банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 23.10.2013 року, тоді як заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19.05.2010 року стягнута заборгованість станом на 16.09.2008 року, тобто за інший період. Крім того, суд першої інстанції не перевірив чи набрало вказане заочне рішення від 19.05.2010 року законної сили, оскільки матеріали справи містять лише його копію, без відмітки про набрання ним законної сили. Також районним судом не зясовано чи виконано вказане судове рішення боржником /т.1 а.с. 238-239/.

Враховуючи наведене, правові підстави для закриття провадження у справі щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, в розумінні п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, - відсутні, у звязку з чим ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відтак, як наслідок, оскаржувана ухвала суду і в частині стягнення витрат, повязаних з розглядом справи, підлягає скасуванню.

Разом з цим, виходячи з того, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк». Зазначений висновок суду першої інстанції узгоджується з нормами п.1 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, які правильно застосовані судом першої інстанції, а тому ухвала суду в указаній частині залишається без змін. Отже, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Ухвалу суду в частині стягнення витрат, пов'язаних з розглядом справи скасувати.

В решті ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_5