Провадження №2/522/3673/17
Справа № 522/931/17-ц

УХВАЛА
15 лютого 2017 р. м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.2017 року у задоволеені заяви позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено та позовна заява залишена без руху.
03.02.2017 року позивач отримав копію ухвали суду від 19.01.2017 року.
13.02.2017 року позивач вдруге звернувся до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору. При цьому зазначив, що не може надати документ.
У своїй заяві про звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на те що 20.11.2014 року постановою правління НБУ №733 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 №63 уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» призначено ОСОБА_1 Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 №213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації до 19.03.2018 року включно.
Згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», за якою визначено вичерпний перелік осіб, щодо пільг сплати судового збору, відповідно до якої, особи, уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не відносяться до даної категорії.
Крім того представник позивача вказує, що положеннями ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчів актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-УІІІ уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору.
Крім того зазначає, що в ОСОБА_4 України 17.07.2015 року поданий законопроект «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» положеннями якого, передбачає повернення особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків пільг в частині звільнення від сплати судового збору.
Проте суд не приймає до уваги зазначені посилання, оскільки на час подання позову такий закон ВРУ не прийнято.
Суд має приймати рішення згідно діючого законодавства.
Платниками судового збору у відповідності до ст.. 2 ЗУ «Про судовий збір» є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
З даної норми вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.
Тобто, визначення майнового сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і інші установи. Водночас якщо ці установи діють як суб'єкти господарювання, то обмежене або важке фінансове становище такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.
Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" наводить перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при звернені до суду.
Клопотання про звільнення від сплати судового збору також не підлягає задоволенню оскільки, будь-яке звільнення органам державної влади сплати судового збору не узгоджується з пунктом 2 частини третьої статті 129 Конституції України, відповідно до якого основними засадами судочинства в Україні є рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, що дістало відповідне відтворення у Законі України "Про судоустрій і статус суддів", у зв'язку з чим, відстрочення судового збору, фактично є наданням державним органам, зокрема позивачу, певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов'язані сплачувати відповідний збір, що означатиме звуження їх права на звернення до суду.
Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви про звільнення від сплати судового збору у звязку з важким фінансовим становищем.
При цьому суд також враховує, що ухвалою суду від 19.01.2017 року суд розяснював позивачу його право на відстрочку сплати судовго збору, яким останній не скористався.
У встановлений строк та протягом 5 (пяти) днів з моменту отримання ухвали, позивачем (його представником) недоліки позову не усунуті.
Згідно ч.2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
Керуючись ст.ст.. 121 ч.2, 208-210 ЦПК України,-
У задоволені Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором- повернути.
Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви у строк відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, тобто у термін 5 днів з дня отримання позивачем ухвали суду.
Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення лише в частині повернення позовної заяви, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В

15.02.2017