Справа № 302/1098/16-ц
№ 2/302/30/17
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Гайдур А. Ю

при секретарі Царь О.В.,

з участю: відповідач ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 79651 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором.

Заяву мотивував та обґрунтував тим, що 11.03.2005 року Банк уклав з ОСОБА_1 договір № SAMDN 0365 відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобовязання виконав перед Відповідачем, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і відсотками у звязку з чим станом на 30.09.2016 року допустив заборгованість у розмірі 79651 грн. 57 коп., яка складається: 9662 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом; 69989 грн. 20 коп. заборгованість за відсотком за користування кредитом.

Посилаючись на зазначені обставини і на те, що договір діє до повного виконання сторонами зобовязань (необмежений період часу), то Банк просив стягнути з Відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Представник Банку (Позивача) в судове засідання не зявився, подав письмове пояснення і просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник позов заперечили, подали письмове клопотання про застосування строків позовної давності, та відмовити позивачу у позові за спливом строків позовної давності.

Вислухавши пояснення Відповідача та його представника, перевіривши письмове пояснення представника Позивача та матеріали справи суд вважає, що позов до задоволення не підлягає і у задоволенні позову слід відмовити за спливом строків позовної давності виходячи з такого.

Судом установлено, що 11.03.2005 року між Банком та Відповідачем був укладений договір № SAMDN 0365 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки. Відповідно до п. 1.1. умов договору Банк видає клієнту Платіжну картку типу VISA з кредитним лімітом у сумі 10000 (десять тисяч) грн. з процентною ставкою 3% на місяць. Термін дії картки 2 роки. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентом здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7 % від остатку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Період здійснення платежу місяць, наступний за звітним. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Суд відхиляє пояснення і доводи Відповідача про неотримання ним кредиту, оскільки таке спростовується оригіналом договору, підписаного Відповідачем та оригіналом розписки про отримання ним (нею) платіжної картки 05.04.2005 р. з її підписом.

Оскільки Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором доданим до позовної заяви, то станом на 30.09.2016 року Відповідач має заборгованість у розмірі 79651 грн. 57 коп., яка складається з наступного:

- 9662,37 грн. заборгованість за кредитом;

- 69989,20 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Таким чином, Відповідач у порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобовязання за кредитним договором не виконав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст. 262 ЦК України передбачено, що заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності (ст. 265 ЦК України).

Згідно Правової Позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки (ст.. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 3607 ЦПК України, рішення Верховного Суду України є обовязковим для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Як установлено судом, що кредитний договір між Банком і Відповідачем укладено 11.03.2005 року.

Відповідно до умов договору Відповідач повинен був погашати заборгованість за кредитним договором щомісячними платежами за платіжною карткою.

Термін дії картки 2 роки (пп. 1.1. п.1 Предмет договору).

Згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-7) вбачається, що останній платіж погашення заборгованості за кредитним договором Відповідачем внесено 17.01.2006 року. Після цього жодного платежу не внесено.

У 2006 та 2008 роках Банк звертався до суду із заявами про видачу судових наказів про стягнення з ОСОБА_1 (Відповідача) суми заборгованості по кредиту, судом виносились Накази, які потім ухвалами скасовані за заявами ОСОБА_1 (у 2006 та у 209 роках) і розяснено Банку право звернення до суду в позовному провадженні, однак Банк не скористався своїм правом у встановлений законом строк звернутися до суду із позовною заявою.

Беручи до уваги, що строк дії картки виданої Відповідачу відповідно до умов договору 11.03.2005 року закінчився 11.03.2007 року, що Банк з 17.02.2006 року (дати прострочення чергового щомісячного платежу) знав про порушення умов договору Відповідачем, двічі звертався до суду із заявами про видачу судових наказів (у 2006 і 2008 роках), які були скасовані, однак в порядку позовного провадження за захистом своїх прав звернувся тільки 02.12.2016 року, заяв та клопотань про поновлення строку перед судом не заявляв, поважності пропуску строку суду не надав, з часу порушеного права Банка минуло більше трьох років, зупинення перебігу строку позовної давності не мало місце, тому суд вважає, що заява Відповідача про застосування строків позовної давності до вимог Банку є підставною і підлягає до задоволення.

З огляду на встановлене у позові Банку до ОСОБА_1 слід відмовити за спливом строків позовної давності.

Суд відхиляє пояснення та доводи Банку щодо не пропущення строків позовної давності звернення до суду із позовними вимогами, оскільки таке суперечить чинному цивільному законодавству та правовим позиціям (Висновкам) Верховного Суду України.

Судових витрат немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 267 ч. 4 ЦК України, ст.ст. 212-215, 3607 ч. 1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 79651 (сімдесят девять тисяч шістсот пятдесят одна) грн. 57 копійок за кредитним договором № SAMDN 0365 від 11.03.2005 року за спливом строків позовної давності.

Судових витрат немає.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_3