АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2750/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Арапіна Н.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 12 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,треті особи: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна,Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві про визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала,що 21 серпня 2012 року між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50005753,за умовами якого їй було надано відповідачем кредит у розмірі 108109 грн.,що за курсом НБУ еквівалентно 13 330,40 доларів США строком на 60 місяців,в забезпечення виконання зобов»язань позичальника,між нею та товариством 23 серпня 2012 року було укладено договір застави транспортного засобу марки «« Volkswagen» моделі «Роlо» 2012 року випуску,кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, посвідчений Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бродським В.В.,зареєстрованим в реєстрі за номером 1793.

01 квітня 2016 року Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис № 549 про звернення стягнення на заставне майно позивача з метою задоволення вимог товариства у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та сума основного боргу) у розмірі 23 250,72 грн.,штрафних санкцій за вимогами щодо сплати - 2954,47 грн., суми кредиту - 109 618,14 грн.,штрафу у розмірі 20% від суми кредиту - 21621,91 грн.,що становить 156 545,24 грн..

Посилаючись на безпідставність вчинення вказаного нотаріального напису,оскільки відсутні правильність та безспірність суми заборгованості,позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року позов задоволено.

Представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухавши доповідь судді,пояснення представників сторін,дослідивши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено,що 21.08.2012 року сторони уклали кредитний договір №50005753,відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» було надано позивачу кредит у розмірі 108109 грн.,що за курсом НБУ еквівалентно 13 330,40 доларів США зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом строком на 60 місяців на придбання автомобіля.

В забезпечення виконання зобов»язань позичальника за вказаним кредитним договором, сторонами 23 серпня 2012 року було укладено договір застави транспортного засобу марки «« Volkswagen» моделі «Роlо» 2012 року випуску,кузов НОМЕР_2,державний реєстраційний номер НОМЕР_1,посвідчений Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бродським В.В.,зареєстрованим в реєстрі за номером 1793.

01 квітня 2016 року Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу СеменовоюГ.В. було вчинено виконавчий напис № 549 про звернення стягнення на заставне майно позивача з метою задоволення вимог товариства у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та сума основного боргу) у розмірі 23 250,72 грн.,штрафних санкцій за вимогами щодо сплати - 2954,47 грн., суми кредиту - 109 618,14 грн.,штрафу у розмірі 20% від суми кредиту - 21621,91 грн.,що становить 156 545,24 грн.

Пред»явивши даний позов,позивач зазначала,що вказаний виконавчий напис є таким,що не підлягає виконанню,оскільки він вчинений в порушення ст.ст.87,88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, розрахунок містить лише загальну суму заборгованості та загальну суму несплачених чергових платежів за користування кредитом за період з 21 серпня 2012 року по 22 лютого 2016 року,однак до грудня 2015 року вона сплачувала всі платежі за кредитом,в зв»язку з чим є незрозумілим з якого часу нараховані штрафні санкції,внаслідок чого неможна вважати розрахунок заборгованості наданий відповідачем нотаріусу правильним та безспірним.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи,якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років,а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги,за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності,виконавчий напис видається у межах цього строку.

Задовольняючи позов,суд першої інстанції встановив та виходив з того,що при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на заставне майно позивача з метою задоволення вимог відповідача у розмірі заборгованості за кредитним договором, нотаріус належним чином не переконалась у безспірності розміру сум,що підлягають стягненню за виконавчим написом,що призвело до порушень вказаних норм чинного законодавства.

Колегія суддів вважає такий висновок суду відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами і доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Вказаним «Перелікомдокументів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» передбачено,що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи,що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов»язання,тобто розмежовується подача кредитного договору та документів на підтвердження безспірності заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи для вчинення нотаріального напису приватним нотаріусом відповідачем було надано наступні документи: заяву про вчинення виконавчого напису,копію кредитного договору від 21.08.2012 року №50005763,копію договору застави транспортного засобу 50005753 від 23.08.2012 року,виписки з рахунку ОСОБА_2 станом на 15.02.та на 29.03.2016 року,розрахунки заборгованості.

Разом з тим у вказаних виписках з рахунку позивача відсутній розрахунок залишку суми кредиту у розмірі 109618 грн.,які підчас вчинення виконавчого напису було включено до суми заборгованості,тоді як сума кредиту складала на час його отримання тобто на 21.08.2012 року у розмірі 108 109,54 грн.,а платежі по кредитному договору позивачем здійснювалися до грудня 2015 року і заборгованості за нею не значилося.

Доводи апеляційної скарги стосовно визначення розміру залишку кредиту відповідно до обмінного курсу валюти за безготівковими операціями ПАТ «»Креді Агріколь Банк», який становив на 29.03.2016 року, в зв»язку з чим в заяві про вчинення виконавчого напису зазначено заборгованість по кредиту у розмірі 109618,19 грн.,а у вимозі,направленої позивачу станом на 15.02.2016 року ця заборгованість по курсу валюти зазначена у розмірі 108 859,56 грн.,не заслуговують на увагу,оскільки не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження з цього питання позивача про те, що обмінний курс долара США за безготівковими операціями ПАТ «Креди Агриколь Банк» станом на 29.03.2016 року був меншим ніж станом на 15.02.2016 року , відповідачем не спростовано (а.с.165,166)

Крім того сума несплачених чергових платежів станом на 15.02.2016 року зазначена у виконавчому написі у розмірі 23 250,72 грн. не відповідає сумі цих же платежів вказаної у зведеній обліковій виписці рахунку позивача на ту ж дату - 25 305,13 грн.(а.с.101,110-112)

Відповідно до ст.ст.24,27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов»язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису на договорі застави транспортного засобу від 23.08.2012 року,відповідач не надав підтвердження реєстрації у державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та направлення позивачу письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання.

Враховуючи вимоги вищевказаного закону, які носять обов»язковий характер для обтяжувача, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, а в даному випадку на підставі виконавчого напису, відсутність реєстрації у державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та направлення позивачу письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання, не може свідчити про дотримання вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису.

З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про те,що право вимоги на повернення боргу у відповідача виникає не на підставі реєстрації в державному реєстрі початку процедури звернення стягнення,а на підставі договору кредиту та договору застави не спростовують висновок суду в цій частині,оскільки в даному випадку ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено саме процедуру звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, про яку було заявлено відповідачем в заяві до нотаріуса про вчинення виконавчого напису і дана процедура була порушена.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -