Справа № 415/804/17
Провадження № 2/415/639/17
УХВАЛА

09 лютого 2017 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Краснокутська М.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Розглянувши подану позовну заяву, вважаю за необхідне залишити зазначену заяву без руху з наступних підстав.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, відповідно до яких позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 року, заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ЦПК щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено, коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази. що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи замовлення, від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобовязання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Позивач посилається на відкриття банківського рахунку та привязання до нього банківські карти №5168 7423 5211 2928; 4149 4978 2482 4140; 4731 1856 0449 4333. Із доданих документів до позовної заяви вбачається, що банківська карта № 4149 4978 2482 4140 пенсійна карта для виплат на рахунку 6550,47 грн. - доступ обмежено, банківська карта № 4731 1856 0449 4333 картою для розрахунків Internet card на рахунку 800,00 грн. - доступ обмежено, а про банківську карту №5168 7423 5211 2928 - кредитну карту Gold інформацію не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Таким чином, для кожного відкритого банківського рахунку банком надається відповідна банківська карта, отже позивач не зазначив, які банківські рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк» заблоковані, та позивача обмежено в доступі.

Крім того, позивач не зазначив докази наявності на банківському рахунку суми в розмірі 54 354,90 грн. та списання банком суми 4 550 грн.

Із дослідження долучених до позовної заяви скриншотів відсутня можливість ідентифікувати належність ОСОБА_1 відповідних банківських карток.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дій, яка порушує права; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається з позовної заяви , вона містить вимоги про зобовязання розблокувати рахунок та стягнути з банку грошові кошти, які перебувають на рахунку та списані суми.

Отже, з урахуванням положень ст. 16 ЦК України позивачу слід уточнити позовні вимоги в частині обраного ним виду способу захисту своїх прав.

Крім того, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме відсутні докази сплати судового збору.

При вивченні доводів позивача щодо звільнення від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

З урахуванням тих обставин, що дії відповідача не підпадають під випадки порушення прав споживачів, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку, що дані правовідносини не регулюються вказаним законом, а позивач не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільній справі» у випадках об'єднання в одній заяви вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем окрім вимоги немайнового характеру - про зобовязання розблокувати картковий рахунок, заявлена ще вимога майнового характеру - про стягнення коштів в сумі 54353,90 грн. та 4550,00 грн..

Таким чином, по даній справі ОСОБА_1 необхідно сплатити відповідний судовий збір за вимогу немайнового характеру 640,00 грн. і за вимогу майнового характеру 640,00 грн. за такими реквізитами: Одержувач коштів УДКСУ у м. Лисичанську Луганської області; код одержувача 37800278, ; банк одержувача ГУ ДКСУ у Луганській області; МФО 804013, рахунок одержувача 0051, код класифікації доходів бюджету 22030101 та надати Лисичанському міському суду Луганської області оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків. В іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 119-121, 208-210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому для усунення зазначених недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.О. КРАСНОКУТСЬКА