АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Волинської обласної ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Табак», ОСОБА_2, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Волинської обласної ради на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року, -

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року в задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Волинська обласна рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники Волинської обласної ради вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ТОВ «Галичина-Табак» та ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

Представник Державної служби інтелектуальної власності України проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 25 вересня 2015 року товариству з обмеженою відповідальністю «Галичина - Табак» та ОСОБА_2 видано свідоцтво України № 203831 про реєстрацію знаку для товарів і послуг відносно 33-го класу МКТП: горілка.

Обґрунтовуючи позов, Волинська обласна рада зазначила, що видане відповідачам свідоцтво на знак для товарів і послуг не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки зображення герба Волинської області використовується без згоди Волинської обласної ради, і його використання при маркуванні алкогольної продукції може призводити до введення в оману споживачів, щодо територіальної приналежності виробника та щодо схвалення такої продукції органом місцевого самоврядування.

Згідно п. 4ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

В пункті 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Відповідно до абз. 2 п. 4.3.1.9 Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтв України на знак для товарів і послуг, позначення може бути визнане оманливим або таким, яке здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знаку не виключає введення в оману споживача.

Згідно висновку кваліфікаційної експертизи, проведеної ДП «Український інститут промислової власності», заявлене позначення відповідає умовам надання правової охорони.

Зокрема експертизою встановлено, що заявлене позначення не є оманливим або таким, що може ввести в оману щодо особи, яка надає послуги або виробляє товари.

Для встановлення відповідності знаку для товарів і послуг умовам надання правової охорониапеляційним судом за клопотанням представників позивача призначалась відповідна експертиза.

Утім ухвала суду про призначення експертизи була повернута без виконання, оскільки вартість експертизи не була оплачена позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що знак для товарів і послуг відповідає умовам надання правової охорони, що підтверджено результатом проведеної кваліфікаційної експертизи.

Будь-яких доказів, які б спростовували такі висновки суду позивачем не надано.

Згідност. ст.2, 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших.

Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Установивши правовий статус сторін: Волинської обласної ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Табак», Державної служби інтелектуальної власності України, як юридичних осіб, колегія суддів вважає, що в даній справі має місце спільність предмету позову - визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію знаку для товарів і послуг, яке одночасно видано і юридичній особі, і фізичній.

Залучення юридичних осіб до справи є обґрунтованим, оскільки постановлене у справі судове рішення може стосуватись їх прав та обов'язків.

Тому колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для закриття провадження в частині позовних вимог до них, з ухваленням рішення в цій частині про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції належним чином не з'ясовані обставини щодо використання Герба Волинської області у складі спірного позначення, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач не довів будь-якими допустимими засобами доказування, що знак для товарів і послуг не відповідає умовам надання правової охорони.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 17 лютого 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Волинської обласної ради відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук