Єдиний унікальний номер 229/1403/16-ц Номер провадження 22-ц/775/538/2017
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свій позов зазначила, що в лютому 2016 року представники відповідача умовили її, що для кращого збереження тепла в квартирі в зимовий період, їй необхідно замінити вікна на металево-пластикові і 10 лютого 2016 року нею був укладений договір підряду на поставку металопластикових конструкцій. При цьому обіцяли, що їй, як одинокій жінці похилого віку і інваліду 2 групи буде застосована знижка і вона погодилась на заміну вікон в квартирі. В укладеному договорі була вказана загальна вартість замовлення в сумі 18 500,00 грн., з яких 10 000,00 грн. вона заплатила як попередню оплату. Після від'їзду підрядників вона почала вивчати договір та звернула увагу на те, що її борг до передачі у власність металоконструкцій складає 8 500,00 грн., тобто повна вартість замовлення і ніяких знижок договором не передбачено. Вона зрозуміла, що не зможе погасити борг, оскільки виплачену нею передоплату збирала тривалий час і вирішила розірвати договір.

Неодноразові звернення до відповідача, щодо розірвання договору підряду і повернення грошей, позитивного результату не дали, тому вона звернулася до суду за захистом свого права.

Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн., понесені нею судові витрати у вигляді оплати юридичної допомоги в сумі 500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 20 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що на другий день після укладення договору з відповідачем вона відмовилась від вказаного договору, просила його розірвати і повернути їй сплачені кошти. На той час робота по виготовленню вікон ще не розпочиналась і їх виконання можливо було припинити.

Крім того, на її думку, з боку відповідача мала місце нечесна підприємницька практика зі сторони відповідача, оскільки вона була введена в оману стосовно ціни, наявності знижок і інших цінових переваг, а правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» вона має право ставити питання про розірвання договору та відшкодування завданих їй збитків.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просив її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено такі фактичні обставини:

10 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір підряду на поставку металопластикових конструкцій. (а. с.5 - 7)

Відповідно до п. 6.1 та п 6.2 підрядник зобов'язався доставити вироби в продовж 30 робочих днів. В разі якщо вироби мають нестандартну комплектацію строк виготовлення виробів може збільшуватися до 35 - 40 робочих днів. Підрядник має право в односторонньому порядку змінити строк виконання зобов'язань по Договору за умови невиконання замовником умов п. 5.2 Договору, яким передбачено, що при підписанні Договору Замовник здійснює попередню оплату згідно п.1.4.

ОСОБА_2 сплатила суму попередньої оплати, визначеної пунктом 1.4 Договору, в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 10 лютого 2016 року де зазначено, що ФОП ОСОБА_3 прийнято від ОСОБА_2 вищевказану суму. (а. с. 2)

Згідно п. 7.1. Договору за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань по Договору сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та умовами Договору. (а. с. 6)

За квитанцією про перерахунок коштів від 11 лютого 2016 року о 10 год.42 хвл. за вікна замовника ОСОБА_6 ОСОБА_7 перерахована сума 13 604,35 грн.

Як пояснила ОСОБА_2 в судовому засіданні, представники відповідачки ввели її в оману, щодо вартості їх послуг з поставки вікон. Вона неодноразово зверталася до представників відповідача ОСОБА_3 з питанням розірвати договір та повернути сплачені нею кошти, але представники відповідача відмовлялися брати на себе відповідальність та пояснювали їй, що це в компетенції ОСОБА_3В, якої немає в офісі і коли вона буде невідомо.

У судовому засіданні було також встановлено, що ОСОБА_2 спілкувалась особисто із ОСОБА_3 в березні 2016 року, тобто на той час кошти за вікна вже були перераховані і вікна були виготовлені.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були допущені істотні відступлення від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі. Крім того, відповідач своєчасно виконала обсяг робіт, вікна були виготовлені, але позивач відмовилась отримувати замовлення.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що в їх задоволенні слід відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі і є недоведеними.

З вказаними висновками суду першої інстанції можливо погодитися, з огляду на таке.

Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Статтею 867 ЦК України гарантовані права прав замовника, а саме: підрядник не має права нав'язувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. У разі порушення цієї вимоги замовник має право відмовитися від оплати відповідних робіт або послуг. Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України одностороння відмова від договору допускається у разі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. У даному випадку право встановлено законом і є невід'ємною умовою договору побутового підряду. Законодавець наголошує на обсязі фактично виконаної роботи та фактичних витрат, отже у разі виконання підрядником роботи до погодженого сторонами строку її здачі (дострокового виконання), замовник зобов'язаний оплатити всю роботу та всі витрати, що становитиме повну договірну ціну.

Волю на відмову від договору замовник може виразити шляхом повідомлення. Зважаючи, що розірвання договору має вчинятись у тій самій формі, що і договір (ст. 654 ЦК України), таке повідомлення має бути зроблено в усній чи письмовій формі залежно від статусу підрядника та суми договору із поверненням виданого замовникові документа.

Сама лише одностороння відмова від договору як юридичний факт є підставою його розірвання і не потребує одержання відповіді (згоди) іншої сторони. Тому договір побутового підряду є розірваним з моменту одержання підрядником повідомлення про відмову, і оплаті підлягає лише частина роботи, виконана до такого одержання, і відповідно витрати, понесені до цього. Результат, досягнутий до моменту відмови підлягає здачі замовникові.

З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2016 року позивач уклала з ФОП ОСОБА_3 договір підряду на поставку пластикових вікон.

В матеріалах справи (а. с. 8) є копія заяви ОСОБА_2 від 16 лютого 2016 року адресована у відділ ДЖУСу на імя ОСОБА_8, у якій йдеться про розірвання цього договору та вимога про повернення сплаченої передоплати у розмірі 10 000 горн. з підстав відсутності у неї матеріальної можливості сплатити повну суму за договором.

Як пояснила апеляційному суду позивач, вона передала вказану заяву особі, яка на наступний день після укладання договору приїхала до неї до дому проводити заміри.

Проте вона не довела тієї обставини, що вказана заява була отримана відповідачем, тобто - факту отримання підрядником письмового повідомлення про односторонню відмову від договору. Особисто до відповідача вона звернулася у березні 2016 року, коли вікна були вже виготовлені. В процесі розгляду справи представник відповідача пропонував позивачу встановити вікна за фактичну їх вартість 13 604,25 грн., проте ОСОБА_2 відмовилася від цієї пропозиції.

Згідно квитанції від 11.02.2016 року ОСОБА_7, з яким ОСОБА_3 укладений договір про співпрацю від 16 січня 2015 року, перерахував вказану суму підприємству ТОВ «Геоід», що мало виготовити вікна за замовленням ОСОБА_2

Між цим підприємством та ОСОБА_7 укладений дилерський договір від 01 грудня 2015 року.

ТОВ «Геоід» 11.02.2016 року прийняло вказане замовлення до виконання з орієнтованою датою виконання 17.03.2016 року. (а. с. 104 118)

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Як передбачено статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач підписала договір підряду та бланки замовлення щодо погодження замірів вікон, чого вона не заперечувала при розгляді справи, тому її посилання на ту обставину, що з боку підрядника мала місце омана стосовно ціни (обумовлення «знижок») та умов договору не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 та частини 2 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Частиною 7 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається в апеляційній скарзі позивач, передбачено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; 3) заподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача - споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об'єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором.

Проте, в позовній заяві позивач не ставила питання про розірвання договору підряду з цих підстав, і це не було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Як встановлено ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: О.В. Агєєв

ОСОБА_9