АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/981/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 17809,86 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 294,44 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 12569,39 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3621,75 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та у сумі 824,28 грн. (процентна складова), мотивуючи про те, що відповідно до укладеного між сторонами договору відповідачка, як позичальник, отримала в позивача кредит, однак, в порушення взятих на себе зобовязань, у встановлені в договорі порядку та строки кошти не повернула, внаслідок чого утворилася заборгованість про стягнення якої просить банк.

Заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 16.02.2017 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 294,44 грн., а в задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення про повне задоволення позовних вимог банку. В обґрунтування вказує на те, що, підписуючи заяву про надання кредиту, відповідач приєдналася до умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, ознайомилася з ними та дала згоду на їх застосування. Вказані умови та правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, розміщеною на веб-сайті та у відділеннях банку, отже висновки суду про те, що відповідачка не була ознайомлена зі змістом кредитного договору, яким є її заява про видачу кредиту та зазначені умови, є помилковими. Крім того, відповідач частково виконувала свої договірні зобовязання, що свідчить про існування між стронами справи відповідних правовідносин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. В силу викладеного, предметом апеляційного перегляду у даній справі є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафів.

Відмовляючи у задоволенні наведених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що кредит відповідачу надавався згідно положень умов та правил надання банківських послуг, оскільки з їх змістом позичальник належним чином не ознайомився та їх не підписував.

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18.11.2010 (а.с.6) відповідач, як позичальник, уклала із ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитодавцем, кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, строк дії платіжної картки відповідачки встановлено до кінця вересня 2016 року.

При цьому у своїй заяві (а.с.6 на звороті) відповідач підтвердила своїм підписом те, що вона погоджується з тим, що ця заява разом із памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідач зобовязалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змістом на веб-сайті банку.

Свої договірні зобовязання позивач виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, однак остання свої зобовязання не виконала та не повернула у встановлені порядок та строки кредит та нараховані на нього відсотки.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України - наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Наявність заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за його користування у даній справі встановлена судом та не оспорюється сторонами.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до п.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами Банку, які викладені на веб-сайті Приватбанку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку позичальник зобовязується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

На підставі вищевикладених фактичних обставин справи, норм законодавства та положень кредитного договору, укладеного між сторонами справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що з відповідача, як позичальника, на користь банку слід стягнути заборгованість по відсоткам за користування кредитом, пеню, комісію та штрафи (фіксована частина та процентна складова), оскільки ці платежі передбачені відповідними положеннями умов та правил надання банківських послуг, що становлять зміст укладеного між сторонами кредитного договору.

При цьому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що позичальник, отримуючи в банку кредит, приєднався саме до вказаних банком умов та правил надання банківських послуг, оскільки факт ознайомлення з їх змістом та обізнаність із обовязком ознайомлюватися з їх подальшими змінами на веб-сайті банку зафіксовано підписом позичальника, який міститься в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18.11.2010 (а.с.6 на звороті).

Також апеляційний суд враховує факт наявності часткового виконання позичальником своїх зобовязань по поверненню кредиту.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16.02.2017 у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог слід скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права щодо законності судового рішення (ст. 213 ЦПК України) та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати про сплаті судового збору у справі.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12569,39 грн., заборгованість по пені та комісії у розмірі 3621,75 грн., штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 824,28 грн. (процентна складова), а також 2871,06 грн. судового збору за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У решті заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року у даній справі залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :