У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Березнівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и л а :

18 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності ОСОБА_1 до національності "полька", заінтересовані особи у справі Березнівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судове рішення порушує її право на вільний вибір та відновлення національності, передбачене ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні», суд першої інстанції не правильно визначив норми закону при вирішенні даної категорії справ.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданим виконкомом Грушівської сільської ради Березнівського району Рівненської області 09 січня 1966 року, ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Ялинівка Березнівського району Рівненської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1. В графі батьки записано: батько - ОСОБА_3, українець, мати - ОСОБА_4, українка.

11 жотвня 1986 року ОСОБА_1 одружилася із ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого відділом ЗАГС м.Рівне 11 жовтня 1986 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1, отримала карту поляка НОМЕР_2, термін дії до 25 червня 2023 року.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як вбачається зі змісту заяви, встановлення факту для заявника необхідне для впорядкування документів, реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження, відновити та зберегти своє етнічне польське походження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З аналізу наведених норм закону та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановленню фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку, окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Указ Президента України № 70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31.12.1991 року "Про порядок зміни громадянами України національності" і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

В ст. 24 Конституції України закріплено рівність громадян та відсутність будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, на території України факт належності особи до будь-якої національної не тягне за собою юридичних наслідків.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Статтею 300 ЦК України, передбачено, що фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в даному випадку право заявника на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене.

Тобто, належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в документах національності заявника поляком, не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе поляком, виявляти почуття національного самоусвідомлення, зберігати своє етнічне польське походження.

Крім того, більш детальний перелік фактів, що не можуть бути встановлені в судовому порядку, наведений Верховним Судом України у листі від 01.01.2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Так, зокрема, згідно даного листа Верховним Судом України, судам нижчих інстанцій було роз'яснено, що "не може бути встановлений в судовому порядку факт щодо належності до певної національності".

Таким чином, суд першої інстанцій, з урахуванням вказаних вимог закону, прийшов до обґрунтованого висновку що, мета встановлення юридичного факту не може свідчити, що факт є юридичним і тягне за собою правові наслідки для заявника, оскільки, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовують правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :