Справа №: 671/377/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Павлової А.С.,

за участю секретаря Козак Г.А.,

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 листопада 2014 року померла її мати ОСОБА_5. Спадщину після смерті матері прийняли батько ОСОБА_6 та її брат ОСОБА_2, але не оформили спадкових прав, оскільки батько помер 22 червня 2015 року. До спадкового майна належать земельні ділянки площею 2,88 га та 2,36 га.

Її батьки проживали у власному будинку по вул. Незалежності, 9 в с. Вочківці Волочиського району. У звязку з тим, що батьки були похилого віку, погано почувалися і не могли здійснювати за собою догляд, починаючи з квітня 2014 року вона постійно проживала разом з ними у їх будинку до дня смерті матері.

Волочиська державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву за викладених в ній обставин. Просила встановити факт, що вона з квітня 2014 року постійно проживала разом з матірю у житловому будинку № 9 по вул. Незалежності в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області до дня її смерті, тобто до 01 листопада 2014 року.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти встановлення факту не заперечив, пояснив, що йому достеменно відомо про те, що його сестра заявник ОСОБА_1 з квітня 2014 року проживала разом з матірю до самої смерті останньої.

Суд вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 листопада 2014 року в м. Волочиськ Хмельницької області померла ОСОБА_5 (а.с. 13), яка проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 44-45).

ОСОБА_5 на праві приватної власності належала земельна ділянка на території Ожиговецької сільської ради площею 2,88 га. (а.с. 11-12).

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 (а.с. 9) вбачається, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

З копії спадкової справи № 562/2015 заведеної щодо майна померлої 01.11.2014 ОСОБА_5 (а.с. 35-41) слідує, що спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця був син - заінтересована особа ОСОБА_2.

Крім того спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця був її чоловік ОСОБА_6, який проживав разом з ОСОБА_5 на день її смерті, і помер 22 червня 2015 року (а.с. 14) не оформивши в установленому законом порядку свої права на спадщину.

Заявниця також являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні.

З копії паспорта заявника вбачається, що ОСОБА_8 з 01.12.2015 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Разом з тим, із довідок старости сіл Вочківці, Петрівщина, Вільшани № 74 від 10.03.2017 (а.с. 6) та довідки Волочиської міської ОТГ № 74 від 10.03.2017 (а.с 44) слідує, що заявник з квітня 2014 року по день смерті матері ОСОБА_5 проживала разом з нею і вони вели спільне господарство за адресою: вул. Незалежності, 9 в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду показали, що вони були односельцями померлої ОСОБА_1 і їм достеменно відомо про те, що з квітня 2014 року і по день смерті останньої з нею за адресою: вул. Незалежності, 9 в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області, проживала її дочка заявник ОСОБА_1

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що в разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Норма ч. 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2590/02-31 від 03.12.2016 (а.с. 8) та поясненнями в суді заявник довела, що встановлення факту постійного проживання їй необхідне для оформлення своїх спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, яка померла 01 листопада 2014 року, за адресою: вул. Незалежності, 9 в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області, - з квітня 2014 року по 01 листопада 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2017 о 16:00 год.

Суддя: Павлова А.С.