Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

30 січня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

прокурора Пахомової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, що дії в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1. перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Матір дитини ОСОБА_3 вихованням дитини не займалася, покинула свого вина на батька на його сім'ю, коли дитині виповнилося 1 рік і 6 місяців. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 померла. Батько дитини ОСОБА_2 Дитина проживає за адресою: АДРЕСА_1, умови проживання в якій незадовільні. Відповідач вживає наркотичні речовини, періодично працює, але не в змозі забезпечити свого сина мінімальними продуктами харчування, одягом, ліками. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. 19 жовтня 2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Соборної районної у м. Дніпрі ради було розглянуто питання щодо доцільності звернення органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_1. Тому позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття щомісячно, на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитися дитина.

Представник позивача надав до заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ч.4 ст. 155 цього Кодексу відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах (ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків).

Матір дитини ОСОБА_3 не займалася вихованням та матеріальним забезпеченням сина, покинула дитину на батька та його сім'ю. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла /а.с.9/.

Дитина проживає за адресою: АДРЕСА_1, де також зареєстровані та проживають відповідач ОСОБА_2, брат відповідача ОСОБА_4, прабабуся ОСОБА_1 ОСОБА_5, батько відповідача ОСОБА_6 Згідно акту обстеження умов проживання санітарний стан житла незадовільний, в квартирі брудно, речі розкидані, відсутнє водопостачання /а.с.10/. ОСОБА_7 є ліжко та одяг. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вживають наркотичні речовини, в квартирі постійні сварки, продуктів харчування обмаль.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності /а.с.18-25/, зокрема постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2015 року його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а саме ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_1 /а.с.26/

Згідно наданих навчальним закладом характеристик батько хлопчика до виконання батьківських обов'язків ставиться несумлінно. Вихованням дитини в основному займається прабабуся ОСОБА_5, яка за віком та станом здоров'я не в змозі в повній мірі доглядати дитину /а.с.14/.

Відповідно до висновку Соборної районної у місті Дніпрі ради від 03 листопада 2016 року № 5-38-218 виконком вважає за доцільне звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина /а.с.30-31/

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Так, відповідач не займається вихованням сина, не приймає участі у його матеріальному утриманні, не забезпечує сина необхідним харчуванням, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по його вихованню, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, здоров'я, підготовку до самостійного життя, не проявляє до сина батьківської турботи та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для його проживання.

Суд приходить до висновку про доведеність факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню сина і свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, тому позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідає інтересам дитини та захистить її права.

Окрім того, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, він не утримує матеріально свого сина, тому позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення аліментів.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.2 ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради задовольнити частково та стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитись дитина, до досягнення ОСОБА_1 повноліття, починаючи стягнення з 03 листопада 2016 року.

У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування в особі управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, що дії в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитись дитина, до досягнення ОСОБА_1 повноліття, починаючи стягнення з 03 листопада 2016 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.О. Демидова