УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних ОСОБА_4 посилався на те, що він є власником 2/3 частини вказаної квартири, а його син ОСОБА_6 - власником іншої 1/3 частини. З 19 липня 2006 року у цій квартирі, крім її співвласників, також зареєстрована відповідачка, яка є матір'ю ОСОБА_6, та колишньою дружиною позивача.

Посилаючись на те, що з 2012 року відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає, але добровільно з реєстраційного обліку в ній також не знімається, чим чинить йому перешкоди у праві користування та розпорядження квартирою, оскільки він змушений оплачувати комунальні послуги, нараховані з розрахунку проживання у квартирі відповідача, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області

від 29 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 червня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 понад два роки не проживала у спірній квартирі, у зв'язку з чим втратила право на користування цим житлом.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що власник 1/3 частини спірної квартири ОСОБА_6 не звертався з позовом про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою, а поділ квартири в натурі між співвласниками не здійснювався, порядок користування квартирою також не встановлювався, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою, за позовом лише одного із співвласників.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О. Писана