Провадження № 2/537/455/2017
Справа № 537/776/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьорі С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона 18 лютого 2011 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язку утримувати свою дитину. На утримання сина вона бажає стягувати з відповідача аліменти. Оскільки відповідач добровільно не виконує свого обовязку щодо утримання малолітньої дитини, останній час неодноразово змінював місце роботи, на даний час працює не офіційно та отримує непостійний та не регулярний дохід вважає, що вправі вимагати від нього сплату аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі за судовим рішенням .

В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому та суду пояснила, що з відповідачем вони не проживають з жовтня 2016 року та на даний час судом прийнято рішення про розірвання шлюбу між ними, яке не набрало законної сили. Відповідач у жовтні 2016 року на утримання дитини надавав два рази по 500 грн.. Потім протягом трьох місяців надавав по 200 грн.. в місяць на оплату дитячого садочка. В січні 2017 року відповідач придбавав ліки та одяг дитині та у березні 2017 року придбавав також одяг. Більше коштів не надавав. Вона працює без укладення трудового договору та її заробітна плата складає 2500 грн. на місяць. Інших доходів вона не має та у зв»язку з невеликими доходами не може самостійно утримувати дитину. Інших дітей вона не має та стягнення за виконавчими документами із неї не проводяться. Відповідач працює без укладення трудового договору, має у володінні автомобілі та отримує доходи, в зв»язку з чим може надавати кошти на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від його доходів. Також пояснив, що він не працює та отримує доходи від збирання пляшок, має захворювання. Інших дітей він не має та за виконавчими документами стягнення із нього не проводяться. Близько місяця тому він придбав ліки для дитини на 500 грн., оплачував дитячий садок у розмірі 250 грн. та на 700 грн. придбав для дитини одяг.

Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне:

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №076795, яке видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 18.02.2011 року, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2011 року.

Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №135747, яке видане 21.06.2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, де зазначено, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1.

З жовтня 2016 року малолітня дитина сторін проживає з матірю позивачкою по справі, що сторонами по справі не заперечується.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст..ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом, відповідач в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати сина не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів, згідно ст.189 Сімейного кодексу України, між сторонами не укладено.

Ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є законними.

Згідно ст..184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також на наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема вбачається з пояснень позивача та відповідача, відповідач на даний час не працює, має мінливий дохід, на утриманні інших осіб не має, стягнення за іншими виконавчими документами з нього не проводяться.

Оскільки, як встановлено судом, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем суду не надано належних доказів, тобто не доведено необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини саме у розмірі 1500 грн. щомісячно та не доведено наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, встановлений Законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, положення ст.ст.180, 181 СК України, відповідно до яких обов»язок утримувати дітей в рівній мірі покладено на обох із батьків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн..

Сторонам роз»яснити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182,183,184 Сімейного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 А кв.1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти у розмірі 1000 грн., щомісячно на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 27.02.2017 року та до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: