Справа № 338/1297/16-ц
Провадження № 22-ц/779/668/2017
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В. І. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Васильковського В.М.

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Богородчанського РВ ДВС щодо зняття арешту з майна, зобовязання винести постанову про зняття арешту з майна та визнання незаконною вимоги сплати авансового внеску за скасування арешту за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Богородчанського районного суду від 06 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

30.01.2017 року ОСОБА_2 подав скаргу на бездіяльність державного виконавця Богородчанського РВ ДВС щодо зняття арешту з майна, зобовязання винести постанову про зняття арешту з майна та визнання незаконною вимоги сплати авансового внеску за скасування арешту.

У скарзі зазначив, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2017 року скасовано ухвалу Богородчанського районного суду від 02.12.2016 року про накладення арешту на належне йому майно та кошти в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Посилаючись на те, що відповідно до п.6 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для знаття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову, про що згідно ч.5 ст. 13 Закону виноситься постанова не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, а державний виконавець після отримання ухвали Апеляційного суду не вжив заходів до скасування арешту, ОСОБА_2 просив про задоволення скарги.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 06 березня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що державний виконавець правомірно не скасував арешт, оскільки в ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області не зазначено про скасування такого арешту.

Судом не було враховано того, що відповідно до п.6 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.5 ст.13 Закону постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Отже, державний виконавець, отримавши ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2017 року, зобовязаний був не пізніше наступного робочого дня винести постанову про зняття арешту з майна, накладеного на виконання ухвали суду першої інстанції.

Безпідставним, на думку апелянта, є і посилання в ухвалі суду, як на підставу законності дій державного виконавця, на ухвалу Богородчанського районного суду від 13.02.2017 року про накладення арешту на майно ОСОБА_2, оскільки він оскаржує бездіяльність державного виконавця під час виконання ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2017 року, а не інших судових рішень, ухвалених пізніше.

Безпідставним апелянт також вважає посилання в ухвалі суду на постанову начальника Богородчанського РВ ДВС від 07.02.2017 року про скасування постанови державного виконавця від 27.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали апеляційного суду від 25.01.2017 року, оскільки відповідно до п.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень зняття арешту з майна боржника здійснюється без винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Богородчанського районного суду від 02.12.2016 року накладено арешт на майно та кошти ОСОБА_2 в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Постановою № 53101244 від 12.12.2016 року головного державного виконавця Богородчанського РВ ДВС відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Богородчанського районного суду від 02.12.2016 року, а постановою від 12.12.2016 року № 53101244 накладено арешт на кошти ОСОБА_2 на банківських рахунках ПАТ «Ідея Банк».(а.с.18,21)

Постановою головного державного виконавця Богородчанського РВ ДВС від 20.12.2016 року закінчено виконавче провадження по виконанню ухвали Богородчанського районного суду від 02.12.2016 року.(а.с.24)

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2017 року ухвала Богородчанського районного суду від 02.12.2016 року про накладення арешту скасована та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.(а.с.2)

26.01.2017 року ОСОБА_2 подав до Богородчанського РВ ДВС заяву про зняття заходів забезпечення позову, посилаючись на ухвалу Апеляційного суду від 25.01.2017 року про скасування ухвали Богородчанського районного суду від 02.12.2016 року про накладення арешту.

27 січня 2017 року старшим державним виконавцем Богородчанського РВ ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 53295260 на виконання ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2017 року.(а.с.28)

Постановою начальника Богородчанського РВ ДВС від 07.02.2017 року скасована постанова від 27.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження та повідомлено ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.(а.с.31)

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ухвалою Апеляційного суду від 25.01.2017 року ухвала Богородчанського районного суду від 02.12.2016 року про накладення арешту скасована з передачею питання суду першої інстанції на новий розгляд, тобто не скасовано заходи забезпечення позову і таке питання залишилось без вирішення, то відсутні підстави для зняття арешту, а тому відповідно і дії державного виконавця є правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Тобто підставою для зняття арешту з майна є судове рішення про зняття арешту, яке набрало законної сили.

Крім того, ухвалою Богородчанського районного суду від 13 лютого 2017 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на майно та банківські рахунки ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що державний виконавець, отримавши ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2017 року зобовязаний був не пізніше наступного робочого дня винести постанову про зняття арешту з майна, накладеного на виконання ухвали суду першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки як було зазначено вище підставою для зняття арешту є судове рішення про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, а ухвалою апеляційного суду не було знято арешт з майна боржника, а лише скасовано ухвалу суду першої інстанції про арешт майна та передано питання на новий розгляд.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи скарги про безпідставність посилань в ухвалі суду як на підставу законності дій державного виконавця на ухвалу Богородчанського районного суду від 13.02.2017 року про накладення арешту на майно ОСОБА_2 та на постанову начальника Богородчанського РВ ДВС від 07.02.2017 року про скасування постанови державного виконавця від 27.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали апеляційного суду від 25.01.2017 року, оскільки підставою для відмови у задоволенні скарги була відсутність такого, що набрало законної сили, рішення суду про зняття арешту з майна.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Богородчанського районного суду від 06 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4