РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2017 рокуСправа №451/1296/16-ц
Провадження № 2/451/43/17

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, позивачка просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування вимог посилається на те, що їй на праві особистої власності належить квартира №3 в будинку №11 по проспекті Юності в с.Павлів Радехівського району Львівської області.

У даній квартирі окрім неї зареєстровані сини ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_4, дочка ОСОБА_4 та її діти.

Крім цього, у квартирі також зареєстрований ОСОБА_3, колишній чоловік її дочки, оскільки шлюб між ними було розірвано відділом РАЦСУ Радехівського РУЮ 17.12.2015 року.

Відповідач у квартирі з березня 2015 року не проживає.

Реєстрація ОСОБА_3 у належній їй на праві власності квартирі та фактичне його не проживання у такому значний проміжок часу, позбавляє її права на отримання субсидій по оплаті комунальних послуг.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення з приводу таких аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.2). Також пояснила, що ОСОБА_3 залишив житло чотири роки назад цілком добровільно і перешкод у користуванні таким йому ніхто не чинив. Просить позов задоволити та усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Треті особи в судове засідання також не з'явилися, надавши в адресу суду письмові заяви, в яких просять розгляд справи проводити у їхній відсутності та позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.60-62,69-73).

Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Про причини, що унеможливили його прибуття у засідання, суд не повідомив.

Таким чином, відповідно до вимог процесуального закону, судом у засіданні 17.01.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За нормами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову?

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Із змісту ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що квартира №3, яка знаходиться в будинку №11 у с.Павлів Радехівського району по проспекті Юності, зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.5,6) і у такому зареєстрований ОСОБА_3 (а.с.2,19,41).

Так, із копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку вбачається, що з 20.07.2010 року в квартирі №3 будинку №11, що знаходиться в с.Павлів по проспекті Юності значиться зареєстрований ОСОБА_3, (а.с.13-19).

Даними, викладеними у актах комісійних перевірок від 22.08.2014, 17.09.2016 та 06.10.2016 років констатовано, що у с.Павлів по проспекті Юності,11/3 Радехівського району Львівської області, хоча і зареєстрований ОСОБА_3, але за місцем реєстрації не проживає (а.с.10-12).

Відповідно до змісту правової позиції, викладеної суддею Верховного Суду України у справі №6-709цс16, частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

За змістом ст.ст.64,156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підстав, з яких можна було би зробити висновок, що ОСОБА_3 не користується житлом з поважних причин, суду не представлено.

Крім цього, не встановлено, що позивач чинив відповідачу перешкоди в користуванні жилим приміщенням.

Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше встановленого ст.405 ЦК України строку квартирою №3 в будинку №11 по проспекті Юності, що у с.Павлів Радехівського району Львівської області без поважних причин не користується, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, від так позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212-215,226 ЦПК України, ст.ст.64,156 Житлового кодексу України та ст.ст.391,405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі №3 у будинку №11 по проспекті Юності у с.Павлів Радехівського району Львівської області.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с.Павлів проспект Юності 11/3 Радехівського району Львівської області 551 гривень 20 копійок понесених нею судових витрат.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_8