УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа - ЗАТ СК «ІНГОССТРАХ», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

01.02.2017р. сторони в судове засідання не прибули.

Оцінивши обставини справи, суд вважає необхідним залишити позов ПАТ КБ «ПриватБанк» без розгляду, виходячи з такого.

Згідно з ч.3 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, положення п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст.169 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. Зазначені положення закону направлені на недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

При цьому, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання - перше чи повторне, і не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої поспіль). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950р.

Суд встановив, що представник позивача тричі поспіль не прибув в судове засідання.

Так, 20.12.2016р. представник позивача не прибув, подав заяву про відкладення судового засідання у звязку з її хворобою, у звязку з чим судове засідання відкладено.

20.01.2017р. представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у її відсутність.

01.02.2017р. представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у її відсутність.

Таким чином, представник позивача не з'явився у судові засідання двічі поспіль, будучі належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Щодо наявності в матеріалах справи заяви про розгляд справи за відсутності представника, поданої від імені позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» представником ОСОБА_2 20.01.2017р. та 01.02.2017р., суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.38 ЦПК України юридичних осіб у цивільному процесі представляють їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.3 ст.42 ЦПК України, ст.246 ЦК України повноваження представника юридичної особи мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладанням печатки юридичної особи за наявності.

Отже, при вирішенні питання належного представництва юридичної особи в цивільному судочинстві, суд зобовязаний перевірити повноваження особи, яка діє від імені юридичної особи, відповідність виданої представникові юридичної особи довіреності вимогам закону, зокрема, наявність у посадової особи, яка підписала довіреність, передбачених законом, статутом або положенням юридичної особи, повноважень на це.

Так, від імені позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні по даній цивільній справі діяла ОСОБА_2 на підставі довіреності №8791-К-О від 19 грудня 2014р., яка видана Секретарем Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3, що діяла на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого Загальними зборами акціонерів від 25.04.2014р., та на підставі Протоколу №14 Засідання ОСОБА_4 ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08.12.2009р.

20.01.2017р. представник позивача ОСОБА_2 разом з заявою про розгляд справи у її відсутність подала довіреність №7108-К-О від 26.12.2016р., видану ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови Правління ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.12.2016р. №2888 і погодженого Національним Банком України 20.12.2016р., а також на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2894 від 20.12.2016р., додавши копію Статуту та відповідного рішення про призначення голови Правління.

Однак, додана копія Статуту виконана вибірковим засобом, повного тексту Статуту суду не надано, що позбавляє його можливості належним чином перевірити наявність повноважень у Голови Правління Банку на видачу довіреностей від імені юридичної особи. Крім того, надана копія Статуту не містить відмітки про його реєстрацію в установленому законом порядку.

Також суд звертає увагу, що 18.12.2016р. КМУ прийняв постанову №961 «Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи», згідно з яким держава бере участь у виведенні ПАТ КБ «ПриватБанк» з ринку шляхом продажу Банку в цілому Міністерству фінансів України.

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 18.12.2016р. №498-рш/БТ та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2016р. № 2859 у ПАТ КБ «ПриватБанк» з 19.12.2016р. до моменту реалізації плану врегулювання запроваджено тимчасову адміністрацію.

21.12.2016р. між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Міністерством фінансів України підписано договір про продаж 100% акцій ПАТ КБ «ПриватБанк» державі в особі Міністерства фінансів України.

Тобто з цього моменту єдиним власником ПАТ КБ «ПриватБанк» є держава в особі Міністерства фінансів України, тимчасова адміністрація припинена і відкликано повноваження, делеговані уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що повноваження Голови Правління ОСОБА_5, який видав від імені Банку довіреність ОСОБА_2, не підтверджені належним чином, оскільки надані суду документи містять відомості про Статут та рішення про призначення Голови Правління, затверджені та видані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в період дії тимчасової адміністрації (20.12.2016р.), в той час, коли остання з моменту продажу Банку державі (22.12.2016р.) є припиненою, а єдиним власником Банку є держава в особі Міністерства фінансів України. Документів на підтвердження повноважень Голови Правління Банку ОСОБА_5 після передачі його у власність держави суду не надано.

У звязку з цим суд вважає, що заява від імені позивача про розгляд справи у відсутність його представника подана представником, повноваження якого належним чином не підтверджені, тому суд не приймає її наявність до уваги при вирішенні питання про залишення позову без розгляду.

Таким чином, враховуючи, що особи, які приймають участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також фактичні обставини даної справи, суд вважає необхідним залишити позов ПАТ КБ «ПриватБанк» без розгляду.

Керуючись ст.27,157,169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа - ЗАТ СК «ІНГОССТРАХ», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду. Розяснити позивачу, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення умов, що були підставою для залишення без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом пяти днів з дня її постановлення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час її оголошення, - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Н.А.Мурашова

01.02.2017