Справа № 303/6636/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КУШТАНА Б.П., ОСОБА_1

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Мукачівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 підприємство «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року, -

встановила:

07.11.2016 ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та Мукачівської держнотконтори мотивуючи наступним. У місті Мукачеві по вулиці Руській розташований будинок № 51, власником якого був дідо позивача ОСОБА_4 і відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6, який помер 13.09.2009. Баба сторін ОСОБА_7 померла 13.02.2014, мати сторін ОСОБА_8 померла 23.12.2005, батько ОСОБА_9 помер 23.05.2010.

28.07.2009 ОСОБА_6 склав на імя позивача заповіт, яким заповів усе майно, що належатиме йому на день смерті, дідо був на повному утриманні позивача, який доглядав за ним, купував ліки тощо. Однак, 24.08.2009 дідо з незрозумілих для позивача причин склав новий заповіт і заповів своє майно відповідачу ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. В заповіті від 24.08.2009 зазначено, що частину домоволодіння, яке знаходиться по вул. Руській, 51 у м. Мукачеві, котра буде належати спадкодавцю на момент його смерті, а також інше майно, в чому б воно не полягало та де б не знаходилося, що належатиме йому на день смерті і на яке він матиме право, він заповідає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є його онуком. В той же час, у заповіті не зазначено, яку частину домоволодіння має успадкувати спадкоємець. Оскільки частку майна, яку може прийняти спадкоємець, не було визначено, позивач вважає заповіт незаконним, і неконкретизованим. Норми ст. 1236 ЦК України передбачають право спадкодавця скласти заповіт як щодо всього належного йому майна, так і щодо його частини, але у такому разі нотаріус повинен зазначити, яку саме частину в даному домоволодінні повинен був успадкувати спадкоємець. На підставі вищевказаного заповіту відповідачу ОСОБА_2 було безпідставно 20.10.2010 видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на увесь будинок № 51 по вул. Руській у м. Мукачеві, тоді як у заповіті йшлося лише про частину домоволодіння.

Про існування заповіту, свідоцтва про право на спадщину та реєстрацію права власності ОСОБА_2 на указаний будинок позивачу стало відомо лише у вересні 2016 року у звязку з предявленням до нього позову про усунення перешкод у користуванні будинком. Тим часом, позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства із діагнозом «дитячий церебральний параліч», проживає в цьому будинку з дружиною та двома дітьми і не має іншого житла.

Посилаючись на ці обставини, вказуючи на те, що заповіт як односторонній правочин не може суперечити вимогам закону, виходячи з положень ст.ст. 203, 209, 215, 216 ЦК України, позивач просив визнати недійсними: заповіт від 24.08.2009, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 за реєстровим № 948; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.10.2010, посвідчене державним нотаріусом ОСОБА_11 за реєстровим № 1-1450; державну реєстрацію від 04.11.2010 права власності ОСОБА_2 на будинок № 51 по вул. Руській у м. Мукачеві.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.01.2017 у позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 ставить в апеляції питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог. Посилається на ті ж доводи щодо змісту заповіту, якими обґрунтовувався позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності. Рішення суду відповідає вимогам закону, обставинам справи та ґрунтується на її матеріалах і доказах, яким дано правильну оцінку.

Встановлено, що ОСОБА_6 28.07.2009 склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим № 2579, яким усе рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті належатиме йому і на що він за законом матиме право, заповів онуку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

29.07.2009 ОСОБА_7 склала заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 878, яким частину домоволодіння, яке знаходиться в м. Мукачеві по вул. руській, 51, котра буде належати їй на момент смерті, а також усе інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй і на що вона за законом матиме право, заповіла онуку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 70).

24.08.2009 ОСОБА_6 склав новий заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 948, яким частину домоволодіння, яке знаходиться в м. Мукачеві по вул. руській, 51, котра буде належати йому на момент смерті, а також усе інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті належатиме йому і на що він за законом матиме право, заповів онуку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Відповідно до положень ст.ст. 202-204, 316-319, 321, 328, 1216-1218, 1233-1236, ст. 1254 ч.ч. 1-5 ЦК України в редакції, що була чинною на час складання заповітів, особа, власник майна, вчиняє правочини та розпоряджається своїм майном за власною волею, вільно і вправі зробити особисте розпорядження на випадок своєї смерті (скласти заповіт), яким управі визначати обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом, коло спадкоємців за заповітом; заповідач має право у будь-який час змінити, скасувати заповіт, скласти новий заповіт, при цьому, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу; правомірність правочину, розпорядження власністю та набуття права власності презюмуються, право власності є непорушним, набуте у законний спосіб право підлягає захисту.

Заповітом ОСОБА_6, складеним 24.08.2009, був скасований заповіт, що був складений ним 28.07.2009. З одержаних апеляційним судом Інформаційних довідок від 04.04.2017 №№ 84188917, 84189402 і 84189734 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна випливає, що право власності на домоволодіння № 51 по вул. Руській в м. Мукачеві було зареєстровано в цілому за ОСОБА_6, дані про державну реєстрацію права власності на це майно за ОСОБА_7 у зазначених державних реєстрах відсутні. Достовірність цих офіційних даних презюмується.

ОСОБА_6 помер 13.09.2009, ОСОБА_7 померла 13.02.2014 (а.с. 11, 12). Позивач ОСОБА_4 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02.07.1997 і проживає в ньому (а.с. 21 та ін.).

За наведених обставин, для тверджень позивача про те, що ОСОБА_6 заповідав 24.08.2009 начебто невизначену частину домоволодіння № 51 по вул. Руській в м. Мукачеві немає підстав. Домоволодіння в цілому належало спадкодавцю, зареєстровані права інших осіб на це домоволодіння чи на його частину були відсутні, а за дійсним змістом заповіту в його повному формулюванні ним охоплювалося все майно, що могло належати спадкодавцю та/або на яке він міг мати право за законом на день смерті, тобто, заповіт був складений щодо усієї спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_2 прийняв спадщину за ОСОБА_6, державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 йому 20.10.2010 за реєстровим № І-1450 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.08.2009 на майно, яке складається із житлового будинку № 51 по вул. Руській в м. Мукачеві із належними до нього господарськими будівлями і спорудами, 04.11.2010 його право власності на це майно зареєстровано на підставі вказаного Свідоцтва (а.с. 5, 6).

Виходячи з викладеного, із тих підстав, із яких позов був предявлений, він не був доведений, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права та вірно виходив із відсутності підстав для визнання заповіту недійсним, а відтак й із відсутності підстав для задоволення інших, похідних вимог (ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, ст.ст. 215, 216 у взаємозвязку з наведеними вище нормами ЦК України). Суд дійшов правильного висновку про необхідність захисту права власності відповідача на успадковане майно, правомірність набуття якого позивачем не була спростована. Мукачівська держнотконтора не є учасником спірних правовідносин і не є належним відповідачем у справі, обставини щодо місця проживання сторін, інші обставини, що наводилися в заяві, не мають правового значення у контексті предмету спору. Відтак, на підставі ст. 308 ЦПК України апеляцію слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді