УХВАЛА

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про скасування усиновлення; за зустрічним позовом служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 жовтня 2014 року вони усиновили ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Цим же рішенням суду було внесено зміни до актового запису від 19 березня 2008 року № 438 про народження дитини, його прізвище «ОСОБА_6» було змінено на «ОСОБА_6», по-батькові «ОСОБА_6» змінено на «ОСОБА_6», місце народження з «м. Дніпропетровськ» було змінено на «м. Жовті Води», матір'ю замість ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 була записана ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком замість ОСОБА_8 був записаний ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. До усиновлення ОСОБА_9 з 4 місяців до 6 років перебував в Дніпропетровському спеціалізованому дитячому будинку, після цього - 4 місяці в будинку сімейного типу.

Під час перебігу процесу усиновлення дитина дала свою згоду на проживання у їх сім'ї та на своє усиновлення ними, називав їх матір'ю та батьком. У свою чергу, вони свідомо і тривало йдучи до усиновлення дитини, отримавши підтримку своїх близьких, намагались забезпечити дитину якнайкращими умовами проживання та навчання, покращення стану його здоров'я та розвитку, створити для нього сімейну атмосферу. Проте емоційний стан дитини в подальшому почав погіршуватися, він почав проявляти неповагу до них, як батьків, відмовлявся від навчання, перестав називати їх матір'ю та батьком, почав називати їх по іменам. Також заявляв, що не хоче проживати разом з ними, а бажає повернутися до дитячого будинку. Також вони зрозуміли, що під час перебування у дитячому будинку дитина стала жертвою сексуального насилля, що вплинуло на психоемоційний стан, проте ні співбесіди з психологом та психіатром, ні медичне лікування позитивних результатів не дали.

Вважали, що вони, як усиновлювачі, зробили усе для того, щоб ОСОБА_9 мав родину та мешкав у сімейному затишку, але, незалежно від їх волі, між ними та дитиною склалися такі стосунки, які роблять неможливими їх спільне проживання і виконання ними батьківських обов'язків відносно останнього.

Посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України, позивачі просили скасувати усиновлення ними ОСОБА_9, передати його під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області та внести відповідні зміни до актового запису про його народження.

У жовтні 2015 року служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області звернулась до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 не впорались з виконанням батьківських обов'язків відносно усиновленого ОСОБА_5, не будучи психологічно готовими до усиновлення, не подолали труднощі із налагодження контакту з усиновленою дитиною та не змогли дати дитині батьківську любов, тепло та взаєморозуміння.

Ураховуючи наведене, служба у справах дітей просила позбавити ОСОБА_3, ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; малолітнього ОСОБА_5 передати органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської області для подальшого влаштування в сімейні форми виховання.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Усиновлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасовано.

Зобов'язано Амур-Ніжньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції внести зміни в актовий запис від 19 березня 2008 року № 438 про народження ОСОБА_5, змінивши прізвище дитини з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», по батькові «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», місце народження з «м. Жовті Води» на «м. Дніпропетровськ» у графі батьки записати: мати ОСОБА_7, відомості про батька записати відповідно до ст. 135 СК України.

Ухвалено передати малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради.

У задоволенні зустрічного позову служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2016 року рішення міського суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в частині стягнення з служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення апеляційного суду в частині позовних вимог служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що між позивачами та усиновленим, незалежно від їх волі, в силу особистих якостей дитини, склалися стосунки, які роблять їх спільне проживання та виконання ними батьківських обов'язків неможливими, між ними не виникли родинні стосунки, відсутня взаємна злагода, що призвело до того, що дитина не відчуває себе членом їх родини, а тому подальше перебування ОСОБА_5 у родині позивачів не відповідає його інтересам.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні цих вимог, апеляційний суд виходив із того, що позивачі, як батьки, у зв'язку з невеликим проміжком часу ще не набули навичок для встановлення правильного контакту із дитиною з низьким рівнем розвитку. В той же час, вони підтвердили, що рішення щодо усиновлення ними приймалось виважено і вони розуміли, що «легких» дітей у дитячих будинках не буває. За таких обставин їх обов'язком є піклування, виховання та розвиток сина, нести за нього та за прийняте ними раніше рішення щодо його усиновлення відповідальність.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, усиновили малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в актовий запис про народження від 19 березня 2008 року № 438 Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції були внесені зміни в частині прізвища, по-батькові, міста народження та відомостей про батьків дитини.

Відповідно до характеристики на учня 1-В класу навчально-виховного коледжу «Дивосвіт» м. Жовти Води Дніпропетровської області ОСОБА_5 він почав навчатися у цьому навчальному закладі з 10 листопада 2014 року. При цьому директор шкоди та класний керівник зазначили, що у хлопчика низький рівень розвитку загального інтелекту, він погано орієнтується у навколишньому середовищі. У учня недостатньо сформовані уміння та навички, необхідні для засвоєння начальної програми. Він потребує постійного контролю та перевірки з боку вчителя та батьків. В даний час хлопчику важко працювати на одному рівні з усім класом. ОСОБА_9 не виявляє зацікавленості до навчання, повільно запам'ятовує навчальний матеріал, має короткотривалу пам'ять, має дуже низький рівень запам'ятовування слів, цифр та букв. Об'єм довготривалої пам'яті не відповідає віковим нормам. Учень має труднощі в навчанні письму під диктовку, неуважний при списуванні. Забуває написання букв, недостатньо розвинений фонематичний слух, має порушену каліграфію. Віковій нормі не відповідає рівень розвитку мовлення речі. Учень не може проаналізувати звукову будову слова, не розрізняє склади у слові, робить пропуски, переставлення, додавання букв. Читати по складах ОСОБА_5 почав лише після великої кількості додаткових індивідуальних занять. Частково усвідомлює зміст прочитаного. Навчальний матеріал з математики засвоїв на початковому рівні, може читати, записувати і порівнювати числа в межах 10, за допомогою вчителя розв'язує найпростіші приклади. Любить заняття з малювання та трудового навчання. За характером хлопчик різкий, емоційний, нестриманий. Часто буває агресивним, провокує бійки та конфлікти серед хлопчиків класу. Правила поведінки часто ігнорує, має постійні зауваження.

Питанням виховання і розвитку дитини в сім'ї приділяється багато уваги. Батьки систематично цікавляться успіхами сина, неодноразово зверталися за консультацією до вчителя.

Апеляційний суд вважав, що вказані у характеристиці обставини не можуть свідчити про неповноцінність або спадкові відхилення дитини, а є наслідком того, що майже 7 років дитина нормально не виховувалась та всього близько 2 років прожила у сім'ї позивачів, що є дуже незначним терміном для процесу виховання та підвищення інтелектуального рівня. Також апеляційний суд вважав, що повернення ОСОБА_5 до дитячого будинку, де він не бути мати такого як у сім'ї позивачів піклування, фізичного, духовного та морального розвитку, здобуття освіти та інше, не відповідає його інтересам.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилались на те, що усиновлений ОСОБА_5 ігнорує їх, як батьків, відноситься до них зневажливо, неодноразово заявляв про бажання повернутися до дитячого будинку, оскільки в їх сім'ї бажання жити він не має, його психологічний контакт з ними, як усиновлювачами не встановлений.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України вказані доводи залишив поза увагою, не дав оцінку тому, чи таке ставлення до усиновлювачів, яке з часом тільки погіршується, не призведе у подальшому до непередбачуваних наслідків та не зашкодить дитині, чи можливо відповідати якнайкращим інтересам цієї дитини буде подальше її усиновлення іншими батьками, з якими у дитини буде встановлено належний сімейний зв'язок та психологічний контакт, що може бути підставою для скасування усиновлення, передбаченою ч. 3 ст. 238 СК України.

Також апеляційний суд не дав оцінку тому, чи може бути пред'явлення органом опіки позову про позбавлення батьківських прав підтвердженням того, що між батьками і дитиною існують певні обставини невстановлення між ними психологічного контакту та належного сімейного зв'язку та дійшов до передчасного висновку про відмову у скасуванні усиновлення.

Таким чином, ураховуючи, що апеляційним судом не встановлені всі фактичні обставини від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування усиновлення, його рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування усиновлення скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик