Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1378/17 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ПрАТ «AICE Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 грудня 2008 року між ЗАТ «AICE Україна» та ОСОБА_6 було укладено угоду № 213540 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля Chery AMULET, вартість якого складала 49698 грн., ОСОБА_6 зобовязався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків. 10 лютого 2009 року між ЗАТ «АІСЕ Україна» і ОСОБА_4 JI.M., ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким останні зобовязалися відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобовязань за угодою.

В березні 2009 року відповідач ОСОБА_6 отримав автомобіль Chery AMULET, кузов № НОМЕР_1, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. Відповідач, протягом січня 2009 червня 2013 року сплачував щомісячні внески. Починаючи з липня 2013 року, ОСОБА_6 припинив сплачувати щомісячні внески, передбачені умовами Угоди. Внаслідок невиконання відповідачем своїх обовязків по угоді, виникла заборгованість в сумі 52004,67 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідача ОСОБА_6, як з основного божника та з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як з поручителів.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 року для участі у справі в якості відповідача було залучено ОСОБА_3.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року провадження у справі, в частині позовних вимог до ОСОБА_6 закрито.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «АІСЕ Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 16 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_3, , яка є спадкоємицею померлого ОСОБА_6 та поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором.

Свої вимоги Банк обґрунтовує тим, що 12 грудня 2008 року між ЗАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_6 було укладено Угоду №213540 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля марки Chery AMULET та підписано додатки № 1 та 2 до неї, які є невідємними частинами угоди. Дана угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Автоплан. На Асигнаційному акті від 27 січня 2009 року ОСОБА_6 було надано право на отримання автомобіля марки Chery AMULET. У березні 2009 року ОСОБА_6 отримав автомобіль Chery AMULET, кузов №LVVDA11B38D088816 5, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3. ОСОБА_6 в свою чергу, зобовязався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100% Ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 (ста) щомісячних Повних внесків (розділ II ст. 5 Угоди).

Відповідач ОСОБА_6 протягом січня 2009 - червня 2013 року сплачував щомісячні внески. Починаючи з липня 2013 року ОСОБА_6 припинив сплачувати щомісячні внески, передбачені умовами Угоди. Внаслідок невиконання відповідачем своїх обовязків по угоді, виникла заборгованість в сумі 52004,67 грн.

За період з січня 2009 по червень 2013 року (включно), на виконання умов угоди, ОСОБА_6 було сплачено 54,2328% від ціни автомобіля та 54 із 100-та щомісячних внесків в оплату послуг позивача.

Розмір боргу ОСОБА_6 за угодою складає: щомісячного чистого внеску: 79900,00 грн. х 45,7672% = 36567,99 грн. Щомісячні внески в оплату послуг: (79900,00 грн. х 0,35% + 20%ПДВ) х 46 внесків = 15436,68 грн., а всього: 36567,99 грн. + 15436,68 грн. = 52004,67 грн.

Відповідно до пп.12.2.8 п.12.2 ст. 12 Додатку 2 до Угоди, ОСОБА_6 були надані гарантії повного виконання зобовязання за угодою, а саме надано позивачу, в якості забезпечення виконання зобовязань, гарантії поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо солідарної відповідальності за зобовязаннями ОСОБА_6 за угодою.

10 лютого 2009 року між позивачем, ОСОБА_4 JI.M. та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким вони зобовязалися відповідати перед кредитором (Позивачем) в повному обсязі за виконання боржником ОСОБА_6 зобов'язань у за Угодою.

У відповідності до свідоцтва про смерть від 13 червня 2013 року серії 1-ЖС № 268735, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області відповідач ОСОБА_6 помер.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під час розгляду справи в суді позивач просив замінити відповідача ОСОБА_6 його спадкоємицею ОСОБА_3

З урахуванням обставин справи та посилаючись на вимоги ст. 1282 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за кредитним договором .

З роз'яснень, які містяться в п.32 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з огляду на положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Суд першої інстанції правомірно визначився,що обов'язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст.1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов'язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов'язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За матеріалами спадкової справи 20 січня 2014 року та 12 вересня 2014 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором визначений положеннями ст.1281 ЦК України, відповідно до яких спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності.

Разом з тим, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Суд першої інстанції, розглянувши справу правомірно визначився, що в порушення вимог цивільного законодавства позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про повідомлення відповідача ОСОБА_3 про майнові вимоги банку одноразовим платежем (згідно ст. 1282 ЦК України).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч.2 ст.1282 ЦК України).

Позивач незважаючи на повідомлені йому судом обставини смерті відповідача ОСОБА_6 своїми процесуальними правами, передбаченим ст.31 ЦПК України щодо зміни предмету або підставу позову, не скористався, намагаючись стягнути заборгованість за кредитним договором зі спадкоємця померлого боржника.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припиненим договору поруки від 10лютого 2009 року, укладеного між позивачем , ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником (ч. 1 ст. 523 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 321/1118/16

Провадження №22ц/778/1378/17 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

06 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: