Справа № 377/1168/14-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/35/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 26 08.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Іванової І.В.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання недійсним договору поруки,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося з вказаним позовом до суду першої інстанції посилаючись на те, що 14.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і відповідачем ОСОБА_3, було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 в іноземній валюті в сумі 87108,00 доларів США 00 центів, строком користування до 16.07.2018 та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 14,0% річних.

Крім того даний кредитний договір був забезпечений Договором поруки № 217070 від 14.07.2008, укладеним між банком та ОСОБА_4, та № 217069 від 14.07.2008 укладений між банком та ОСОБА_2, які відповідно до Договору поруки взяли на себе зобов'язання перед Банком за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 отримав кошти, проте станом на 20.05.2015, з урахуванням уточнених позовних вимог, у відповідача є борг на загальну суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 49600,58 доларів США, що складається з: 43156,08 доларів США - заборгованість за кредитом; 6444,50 доларів США - заборгованість за відсотками та 100036,75 гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з: 80761,93 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 19274,82 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість та судові витрати.

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що він не укладав та не підписував з банком договору поруки, а лише передав копії паспорта та картки платника податків Мд Рашаду для оформлення такого договору, а тому є всі підстави вважати, що підпис на договорі поруки здійснено іншою особою.

На підставі викладеного в зустрічному позові просив визнати недійсним договір поруки від 14 липня 2008 року №217070, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2016 року первісний позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УкрСиббанк» заборгованість за Договором надання споживчого кредиту № 0 від 14.07.2008 року 43156,08 доларів США- заборгованість за кредитом; 6444,50 доларів США - заборгованість за відсотками; 80761,93 гривні - пеня за прострочення сплати за кредитом; 19274,82 гривні 82 копійки - пеня за прострочення сплати відсотків, всього 49600,58 доларів США та 100036,75гривень.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УкрСиббанк» заборгованість за Договором надання споживчого кредиту № 0 від 14.07.2008 року 43156,08 доларів США- заборгованість за кредитом; 6444,50 доларів США - заборгованість за відсотками; 80761,93 гривні - пеня за прострочення сплати за кредитом; 19274,82 гривні 82 копійки - пеня за прострочення сплати відсотків, всього 49600,58 доларів США та 100036,75гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УкрСиббанк» в рівних частках 3654 гривні 00 копійок судових витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з серпня 2009 року ОСОБА_3, в порушення умов кредитного договору, перестав здійснювати платежі в розмірах, встановлених цим кредитним договором. Таким чином, банк з моменту невиконання боржником зобов'язання за основним договором, тобто з серпня 2009 року, протягом шести місяців з дня такого порушення мав право звернутися з вимогою до поручителя. Однак банком не було дотримано строків на пред'явлення вимоги до поручителя, що передбачені ст.. 559 ЦК України.

Окрім того, судом першої інстанції не було проведено перерахунок боргу в національну валюту України - гривню та неправомірно стягнув заборгованість в доларах США.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», і відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 в іноземній валюті в сумі 87108,00 доларів США, строком користування до 16.07.2018, погашенням кредиту згідно графіку помісячно, та виплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 14,0% річних.

У відповідності до Кредитного договору Банк надав відповідачу ОСОБА_3, грошові кошти. Згідно п.1.2.2. Кредитного Договору відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний повернути Кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 16.07.2018 та сплачувати відсотки за користування Кредитом шляхом сплати платежів у відповідності до графіку.

З наданих документів і розрахунків вбачається, що відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання по Кредитному договору виконує не належним чином, що виражається в неповерненні кредиту в строк передбачений Кредитним договором, а саме відповідно наданих розрахунків з серпня 2009 року відповідач сплачує кожного місяця не повні суми кредиту та процентів, як це передбачено Договором, з наданих розрахунків вбачається, що остання сума платежу по тілу кредиту була здійснена 30.07.2014 у сумі 769,49 доларів США (а.с.223, т.1), а по процентах - 30.07.2014 у розмірі 1,203,51 доларів США (а.с.230, т.1).

Станом на 20.05.2015 загальна заборгованість по поверненню кредиту та відсотків, з урахуванням штрафних санкцій складає 49600,58 доларів США з яких: 43156,08 доларів США- заборгованість за кредитом; 6444,50 доларів США - заборгованість за відсотками та 100036,75 гривень пені, з яких: 80761,93 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 19274,82 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

В забезпечення виконання взятих зобов'язань позичальника, що випливають з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14.07.2008, відповідно до ст.553 ЦК України, було укладено 14 липня 2008 року договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Поручителі відповідно до умов договорів поруки взяли на себе солідарне зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникли між банком та позичальником на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14.07.2008. Згідно умов договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

Враховуючи наведене та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення первісного позову, оскільки ОСОБА_3 не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено ті, обставини на які він посилається.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Щодо твердження скаржника про пропуск шестимісячного строку на звернення банку з вимогою до поручителя, то слід зазначити, що банком такий строк не було пропущено, оскільки вимогою банку від 28 липня 2014 року до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту, в порядку визначеному кредитним договором, було змінено строк дії договору.

Так, у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту банк має право вимагати виконання поручителями зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки відомостей про отримання даної вимоги в матеріалах справи немає, то перебіг шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя розпочався з 41 календарного дня з моменту відправлення вимоги банку про виконання порушеного зобов'язання, тобто з 05 вересня 2014 року та закінчився 05 лютого 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, то банк звернувся до суду з позовом в жовтні 2014 року, тобто в межах шестимісячного строку для звернення з вимогою до поручителя.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що поручителі помилково обраховують такий строк з серпня 2009 року, оскільки відповідно до наданих розрахунків та що підтверджено відповідачем ОСОБА_3, що після серпня 2009 року він не систематично, але сплачував заборгованість по кредиту, останній платіж ним здійснено, 30.07.2014.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги у апеляційного суду немає, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді