АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №612/337/15-ц Головуючий суддя І інстанції Мороз О. І.
Провадження № 22-ц/790/1324/17 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.17 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Малінської С.М.,

суддів колегії: Бровченка І.О., Швецової Л.В.,

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2011 року № 852 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства», -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі звернувся з клопотанням про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2011 року № 852 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на постанову Верховного Суду України від 19 січня 2016 року у справі № 824/167/15-а та від 07 червня 2106 року у справі № 820/3507/15, ч. 2 ст. 2, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, ст. 116, 122, 123, 124 ЗК України.

Зазначив, що висновок у справі, що розглядається, предметом якої є рішення Сільради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, про те, що відповідач при його винесенні не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Вивчивши матеріали справи, думку осіб, які з'явилися у судове засідання, судова колегія дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що спори, які виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад позовів про визнання недійсним рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно правових позицій, викладених в постановах Верховного суду України від 09.12.2014 року по справі № 31-308а14 , від 11.11. 2014 року по справі № 21-493а14, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Саме як цивільно-правовий спір Верховним Судом України 01.07. 2015 року було розглянуто справу №6-523цс15, в якій визнано незаконним та скасовано розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства.

В пунктах 3,7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03. 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено таке.

Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа)(п.3).

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК) (п.7).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія не вбачає підстав для закриття провадження у справі за зустрічним позовом, даний спір повинен розглядатися як такий, що носить цивільно-правовий характер, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, -

У Х ВА Л И Л А :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2011 року № 852 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді :