Справа № 454/2073/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 29214,34 долари США заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

Відповідно до укладеного договору від 26.05.2006р., відповідач отримав кредит у сумі 13157,26 доларів США на термін до 17.05.2010р.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Банком виконано зобовязання по договору в повному обсязі, так як надано відповідачу кредит у визначеному розмірі.

В порушення вищевказаних вимог, відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобовязання за даним договором.

Внаслідок порушення умов договору в останнім, станом на 07.07.2016р., виникла вищезазначена заборгованість.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_2 судовому засідання позову не визнали.

Подали заперечення щодо позову та заяву про застосування позовної давності, в яких зазначили, що банком видано позивачу лише 700 доларів США. Решта кредиту 12000 доларів США конвертовано в національну валюту 60000грн. та надано йому квитанцію про те, що ця сума внесена його дружиною ОСОБА_3 в касу банку в рахунок погашення заборгованості ВАТ «Льон» за кредитним договором.

Крім того, банком не надано жодних бухгалтерських касових документів, які підтверджують видачу йому готівки, в тому числі і сплати страхових платежів у сумі 457,26 доларів США.

В період з липня 2006 року по грудень 2008 року він погашав кредит та сплатив банку 8841,40 доларів США.

Тому, просить застосувати позовну давність до даних правовідносин, оскільки з грудня 2008 року він не сплачував жодних коштів, а банк звернувся до суду з даним позовом лише в 2016 році.

Вислухавши відповідача та його представника, дослідивши докази по справі, суд позов відхиляє з наступних підстав.

З кредитного договору від 26.05.2006р. вбачається, що відповідачу надано кредит в розмірі 13157,26 доларів США зі сплатою 1,00% на місяць на строк до 17.05.2010р. Період сплати з 25 по 30 число кожного місяця.

Згідно розрахунку, станом на 07.07.06.2016р. заборгованість відповідача складає 29214,34 долари США. Що в еквіваленті становить 725684,21грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом 8538,87 доларів США;

- заборгованість за відсотками 20269,07 доларів США;

- комісія 406,40 доларів США.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частинах другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, які передбачають відповідальність боржника.

З матеріалів справи встановлено, що сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 17.05.2010р.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, тобто сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Виходячи зі змісту ст.261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов.

Згідно умов кредитного договору, позичальник зобовязаний погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів щомісяця в період з 25 по 30 число кожного місяця.

Зазначеними умовами визначено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З розрахунку заборгованості станом на 07.07.06.2016р. вбачається, що після 31 грудня 2008 року відповідач не сплачував жодних коштів на погашення кредиту.

В свою чергу, банк звернувся до суду з позовом лише 02.08.2016р.

Банком не надано жодних доказів поважності пропуску позовної давності.

Даний строк значно перевищує встановлену загальну позовну давність у три роки, що є підставою відмови у позові у звязку з її пропуском, оскільки жодних поважних причин, які могли перешкодити вчасно звернутися до суду з даним позовом, в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст.ст.10, 60, 197, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення в той самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: М. Я. Адамович