Справа № 639/986/17
Провадження № 2/639/1032/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Антохіної О.С., Чубенко О.С., Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просив суд визнати за ним право власності на 30/100 частин домоволодіння № 27 по вул. Комбайнівська в м. Харкові за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що його прабабці, ОСОБА_2, належали 30/100 частин домоволодіння №27 по вул. Комбайнівська м. Харкова, які після розподілу ідеальних часток рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.12.1999 року не були зареєстровані у встановленому законом порядку. У цьому будинку вона була зареєстрована та мешкала все життя.

Позивач у зазначеному будинку мешкає з дитинства та по теперішній час, де і зареєстрований.

02.01.1981 року померла ОСОБА_2

05.12.2006 року померла мати позивача ОСОБА_3.

Після їх смерті відкрилася спадщина, яку фактично прийняв лише позивач, оскільки інших спадкоємців на час відкриття спадщини не було, оскільки його бабуся ОСОБА_4 померла 11.03.1991 року, а дід ОСОБА_5 помер 26.02.1982 року, дядько ОСОБА_6 помер 03.08.1998 року.

26.12.2016 року за заявою позивача 5-тою ХДНК було заведено спадкову справу за р.№868/2016, але у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом відмовлено, оскільки в КП «ХМБТІ» відсутня інформація щодо реєстрації права власності на дане домоволодіння.

Оскільки будинок після розподілу ідеальних часток за рішення суду у 1999 році не зареєстрований на праві власності, нотаріус позбавлений можливості вирішити питання про оформлення спадкових прав позивача на 30/100 частин домоволодіння №27 по вул. Комбайнівській м. Харкова.

Неможливість реалізації спадкових прав в іншій спосіб, змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Також позивач зазначає, що він постійно проживає в будинку, зареєстрований в ньому, здійснює поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, підтримує господарство, отже відкрито, безперервно володіє спірним майном понад десять років, а отже за ним може бути визнано право власності в порядку набувальної давності.

На даний позов, 12.04.2017 року від Харківської міської ради надійшли письмові заперечення, в якому вони зазначили, що фактично позивачем ставиться питання про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його прабабусі. Отже, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, позивачем не правильно обраний спосіб захисту своїх порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

В подальшому, а саме 24.04.2017 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати за ним право власності на 30/100 частин домоволодіння №27 по вул. Комбайнівській в м. Харкові в порядку спадкування за законом після померлої 02.01.1981 року ОСОБА_2,тобто були змінені підстави позову. Однак, судом у прийняті даної заяви було відмовлено, оскільки вона була подана позивачем з порушення вимог ст. 27 ЦПК України, а саме після початку слухання справи по суті.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши заперечення відповідача та матеріали справи, приходить до висновку про те, що у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, згідно договору на право забудови від 22.12.1949 року, рішенням Жовтневого виконкому депутатів трудящих від 08.02.1949 року №6, ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка під забудову по вул. Комбайнівській, 27 в м. Харкові. ( а.с. 34-37)

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих Харківської області від 06.04.1977 року №108-5 дозволено ОСОБА_2 провести оформлення документів на самочинне будівництво по вул. Комбайнівській, №27. (а.с. 38)

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 02.04.1996 року №31-25 перерозподілені ідеальні частки у спільній власності та вважається, що ОСОБА_2 належить 30/100 частин будинку з надвірними будівлями по вул. Комбайнівській, 27. ( а.с. 39)

01.01.1981 року ОСОБА_2 померла. (а.с. 26)

Згідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Зі смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається у тому числі із 30/100 частин будинку з надвірними будівлями по вул. Комбайнівській, 27.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.12.1999 року, ОСОБА_3, у випадку оформлення нею право власності на 30/100 частин спірного домоволодіння після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_6, виділити земельну ділянку з окремим виїздом на вул. Комбайнівську зі сторони домоволодіння №29. (а.с. 43)

Згідно листа Харківського обласного державного нотаріального архіву від 15.12.2016 року №3511/01-20, за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1981-1990 року 5-тої ХДНК заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої 01 січня 1981 року ОСОБА_2 та 24 лютого 1982 року ОСОБА_5 до нотаріальної контори не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. (а.с. 33)

Як зазначає позивач, ОСОБА_3 це його мати.

Дійсно, як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився 29.11.1984 року, його батьками є: батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_3. ( а.с. 20)

16.01.1991 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №16. ( а.с. 21)

ОСОБА_3 померла 05.12.2006 року.

Частина 1 ст.1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Як зазначив позивач, він є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3, яка в свою чергу була єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, після якої спадщину прийняла фактично, оскільки мешкала у спірному будинку. Позивач також спадщину прийняв, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права не може, оскільки ОСОБА_2 після перерозподілу ідеальних часток на будинок № 27 по вул. Комбайнівській не зареєструвала право власності у встановленому законом порядку.

Статтями 1268 та 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Листом від 27.12.2016 року за №3514/02-09 5-тою ХДНК було повідомлено та надано розяснення ОСОБА_1 щодо оформлення спадкових прав, у тому числі шляхом звернення до суду. ( а.с. 11)

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним право власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умові добросовісності заволодіння чужим майном відповідають випадки, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужим житлом, інакше кажучи, не знав про обставини, у звязку з якими виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна.

У п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 знає, що 30/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Комбайнівська, 27 в м. Харкові належить на праві власності ОСОБА_2, яка померла 01.01.1981 року, та є спадковим майном.

Отже, факт добросовісного володіння позивачем вищезазначеним житловим будинком не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, при цьому фактично зазначає, що має право на це майно як спадкоємець, суд вважає, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому відмовляє у задоволенні його позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 344, 1220, 1268, 1269 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович