Провадження №2-з/760/126/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Казакова В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1. до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів.

29.03.2017 року представник позивача подав до суду клопотання про забезпечення позову та просив суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

-заборонити Державній службі інтелектуальної власності України (03035, м. Київ, вул. Липківського Василя (Урицького), 45; ідентифікаційний код 37552556) вносити зміни до Державного реєстру свідоцтв України стосовно передачі права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 третім особам та відмови від прав на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 за заявою його власника.

-заборонити ОСОБА_2 передавати та відмовлятися від прав на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 повністю або частково до набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування клопотання представник позивача вказав, що відповідно до п. 7 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору.

Представник позивача вважає, що власник свідоцтва може передати виключні майнові права власності на знак, що в свою чергу, утруднить та затягне вирішення спору по-суті, оскільки необхідно буде залучати до справи нових учасників, а також зробить неможливим виконання рішення суду.

Крім того, вважає, що відповідач-2 може скористатися правом, наданим йому ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а саме відмовитися від свідоцтва України № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг в будь-який час повністю або частково, на підставі заяви, поданої до Державної служби інтелектуальної власності України. У разі такої відмови, відповідно до ст. 22 Закону, ніхто інший , крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію протягом 3-х років після припинення дії свідоцтва.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України заходи забезпечення позову вживаються судом за заявою осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ст. 152 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору іншим особам, а також видати виключну або невиключну ліцензію на використання знаку для товарі і послуг за оскаржувальним свідоцтвом будь-яким іншим особам.

Судом встановлено, що предметом розгляду справи є визнання свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів та послуг недійсним повністю, що належить відповідачу -2.

Враховуючи те, що позивачем ставиться питання про визнання свідоцтва України НОМЕР_1 на знак для товарів та послуг недійсним, яке належить відповідачу-2, те, що власник спірного свідоцтва може відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" передавати будь-якій особі право власності на спірний знак на підставі договору іншим особам, що в свою чергу, утруднить та затягне вирішення спору по-суті, оскільки потрібно буде залучати до справи нових учасників, що призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

Також суд враховує те, що вказані дії можуть привести до неможливості виконання рішення суду, оскільки власником спірного свідоцтва до вступу рішення в законну силу, можуть бути інша особа.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва може відмовитися повністю або частково від свідоцтва.

В разі такої відмови, як випливає зі ст. 22 Закону, ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва не має право на повторну реєстрацію знаку протягом 3-х років після припинення дії свідоцтва.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими посилання позивача щодо вжиття зазначених заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що до повноважень Державної служби інтелектуальної власності України входить внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України щодо передачі права власності на знак для товарі і послуг, суд вважає обґрунтованими посилання щодо заборони вносити зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо передання права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 третім особам, повної чи часткової відмови від свідоцтва України № НОМЕР_1 за заявою його власника та публікувати відомості про це в офіційному бюлетені Державної служби інтелектуальної власності України «Промислова власність».

Враховуючи предмет позову та вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне викласти заходи забезпечення позову в редакції зазначеної в резолютивній частині ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, задовольнити.

Заборонити Державній службі інтелектуальної власності України провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_2, а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1, щодо дострокового припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 за заявою власника до набрання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва законної сили.

Заборонити ОСОБА_2 передавати повністю або частково права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1, а також відмовлятися від свідоцтва України № НОМЕР_1 повністю або частководо набрання рішенням законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з моменту її проголошення.Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.Копію ухвали направити сторонам по справі до відома виконання.

Суддя О.М. Букіна