Справа № 755/4990/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Гончарука В. П.

з секретарем Красновою І.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди у зв'язку із злиттям квартири, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернулася до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди у зв'язку із злиттям квартири. З урахуванням уточнень до позовних вимог просить суд стягнути з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 49 887,54 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що квартира третього поверху АДРЕСА_1 належить їй на правах приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. 04 квітня 2015 року сталося залиття даної квартири. Про факт залиття, його причину і завдану шкоду представниками КП «ЖРЕО-403» складено акт від 03 червня 2015 р. Згідно з актом, залиття сталося з вище розташованої квартири № 13 через зрив гнучкої підводки до ГВП (гаряче водопостачання), встановленої власниками квартири.

Через неналежну експлуатацію власниками квартири № 13 сантехнічного обладнання гарячою водою були залиті в квартирі позивача кімната, ванна кімната, кухня, коридор, а також дуже ушкоджено майно (меблі, килими, речі, документи тощо). В кухні та коридорі від стелі й стін відшарувались шпалери та кахельна плитка. Гіпсова перегородка між кімнатою і службовими приміщеннями (кухня, коридор), а також стеля на кухні стали рудими. У ванній кімнаті відшарувалось водоемульсійне покриття на стелі. У кімнаті відшарувались шпалери на стіні та стелі, що межують зі службовими приміщеннями. Паркетна підлога в кімнаті частково деформувалась. Від тривалого замочування у гарячій воді гіпсова перегородка, що відокремлює кімнату від службових приміщень, розм'якла та втратила міцність. В результаті восьми сантиметрові дюбелі кріплення вивернуло, одна з навісних кухонних полиць зірвалась, перевернулась і впала. Від удару при падінні розбилась сама полиця, випав з полиці і розбився емальований, керамічний і фарфоровий посуд, а також розчавленим опинився чайний набір електроприладів та інший посуд, розташований на полицях нижче і на поверхні кухонної шафи. У воді були знищені й продуктові запаси цукру, круп, лікарських трав тощо. Від залиття була ушкоджена електропроводка в перегородці і згоріли дві розетки. Ушкодженими виявились меблі і речі, розташовані у кімнаті. Розбухли і вигнулися книжкові полиці, меблева секція вітчизняного гарнітуру «Кій», з'явились тріщини на лакованому покритті піаніно, замокли внутрішні деталі інструменту. У воді опинились документи (трудова книжка, закордонні паспорти тощо), книги, електронні годинники, апарат для вимірювання тиску та інші речі. Викладені вище обставини завдали позивачу моральних страждань і матеріальних збитків.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що внаслідок залиття квартири гарячою водою були залиті в квартирі позивача кімната, ванна кімната, кухня, коридор, а також дуже ушкоджено майно (меблі, килими, речі, документи тощо).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Додатково надав пояснення з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи. Разом з тим пояснив, що залиття квартири третього поверху АДРЕСА_1 відбулося значно раніше посилаючись на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року.

Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.(а.с. 11,12).

Відповідно до акту від 03 червня 2015 року, складеного комісією у складі: інженера ЖРЕО № 403 Шевчука О.М., майстра рем. Дільниці - Великорода О.Д, майстра т/д № 6 Свіжук Н.О., та затвердженого головним інженером ЖРЕО-403 Віровською С.М., при проведенні обстеження квартири АДРЕСА_1 було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 сталася аварійна ситуація (зірвана гнучка підводка до ГВП), встановлена мешканцями даної квартири.(а.с. 3).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21 квітня 1997 року, власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2.(а.с.51,52).

Згідно з локальним кошторисом на будівельні роботи № 2-1-1 від 10 березня 2016 р., складеним інженером-проектувальником В.А. Павленком (кваліфікаційний сертифікат № 006228, реєстраційний № 5460), вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 становить 25 163,33 грн.(а.с. 4-7).

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. (ч. 2 ст.1166 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї статті обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, за вищевикладених обставин вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося через зірвану гнучку підводку до гарячого водопостачання, встановленої мешканцями квартири АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 03 червня 2015 року затвердженого головним інженером ЖРЕО-403 Віровською С.М.

Разом з тим, факт залиття квартири АДРЕСА_1 підтверджуєте відеозаписом на CD-диску, який був досліджений судом в судовому засіданні та долучений до матеріалів справи.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до вимог ст. 322 Цивільного кодексу України та ст. 151 Житлового кодексу УРСР, власник квартири зобов'язаний утримувати майно, забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, враховуючи що власник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2, не забезпечив належного та справного догляду за своєю власністю, стороною відповідача не надано суду належних та достовірних доказів, щодо спростування наявного в матеріалах справи акту по факту залиття квартири позивача, суд оцінивши наявні в справі письмові докази, в їх сукупності, а також враховуючи характер та обсяг пошкоджень в квартирі позивача, приходить до висновку, що відповідальність за спричинену позивачу матеріальну шкоду, яка сталася внаслідок залиття його квартири, має нести відповідач, власник квартири АДРЕСА_1, що становить згідно з локальним кошторисом на будівельні роботи № 2-1-1 від 10 березня 2016 р., складеним інженером-проектувальником В.А. Павленком у розмірі 25 163,33 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача вартість відшкодування матеріальних збитків, завданих майну з урахуванням індексу інфляції станом на листопад місяць 2016 року у розмірі 22 280,34 грн., суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги, оскільки стороною позивача не було надано належних та допустимих доказів того, що дана вартість підтверджує наявність матеріальних збитків завданих майну позивача у зв'язку з залиттям квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стаття 1192 Цивільного кодексу України зобов'язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також, щодо стягнення з відповідача нарахованого позивачем індексу інфляції станом на листопад місяць 2016 року, суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги, так як між позивачем та відповідачем не мали місце договірні відносини, а також відповідач не мав ніяких зобов'язань перед позивачем.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Таким чином, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження житлових приміщень (кімнати, ванної кімнати, кухні та коридору), а також порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Оскільки позивач внаслідок залиття її квартири отримала психологічні страждання та моральні переживання, що є природно зрозумілим у даному випадку, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь даного позивача 10 000 грн. моральної шкоди, що відповідає вимогам розумності і справедливості в порядку ч.3, ст.23 ЦК України, в решті суми слід відмовити, як такої, що не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди у зв'язку із злиттям квартири підлягають частковому задоволенні.

При поданні позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 102 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 22, 322, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 151, 179 Житлового кодексу УРСР, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди у зв'язку із злиттям квартири -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди (вартість ремонтно-будівельних робіт) у розмірі 25 163(двадцять п'ять тисяч сто шістдесят три) грн. 33 коп., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000(десять тисяч) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави витрати по оплаті судового збору в сумі 1 102(одна тисяча сто два) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя