У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» до ОСОБА_4 про поновлення договору оренди землі, за касаційною скаргою публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 1 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року публічне акціонерне сільськогосподарське товариство «Надія» (далі - ПАСТ «Надія») звернулося до суду з указаним вище позовом, в якому просило визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди землі № 1109, укладений 1 вересня 2005 року між ПАСТ «Надія» та ОСОБА_4, що зареєстрований у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 1 вересня 2005 року № 1109, та відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати, понесені позивачем у даній справі.

На обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» спірний договір оренди землі вважається поновленим автоматично, оскільки орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, сплачував орендну плату, добросовісно очікував від відповідача укладення додаткової угоди до договору. Проте відповідач у встановлений даною нормою закону строк не повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі та у встановлений ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» строк не уклав з позивачем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Таким чином, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 1 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАСТ «Надія» просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Так, у ч. 1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлені ст. 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носіями таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2540цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судами установлено, що ПАСТ «Надія» звернулося до ОСОБА_4 з листом-повідомлення про поновлення терміну дії договору оренди землі після спливу його строку, а ОСОБА_4 повідомив ПАСТ «Надія» про небажання в подальшому співпрацювати до закінчення строку договору і після його припинення одноосібно використовує земельну ділянку, самостійно обробляє спірну земельну ділянку.

Таким чином, користування орендарем спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору до моменту зібрання урожаю не може свідчити про наявність підстав для поновлення договору оренди землі, оскільки орендодавцем завчасно було попереджено про необхідність самостійного використання належної йому земельної ділянки та небажання продовжувати орендні відносини, а тому висновок судів про відсутність підстав для задоволення позову є правильним.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 1 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта