Провадження № 2/263/191/2017
31 січня 2017 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого судді Томіліна О.М., при секретарi ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в місті Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на квартиру на праві спадкування,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 26.12.2015 року, на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.120.2004 року помер його батько ОСОБА_5, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначена квартира належала йому на підставі реєстраційного посвідчення, виданого МКП «ОСОБА_3 БТІ» 20.08.1992 року. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина мати позивача ОСОБА_4, яка постійно проживала з ним за тією ж адресою. Однак своїх прав на спадкове майно вона не оформила, тобто не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. 26 грудня 2015 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживає у зазначеній квартирі та зареєстрований в ній. Тобто він є спадкоємцем першої черги, та, крім нього, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає. У встановлений законом строк 16.09.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Просив визнати за ним право власності на № 79 в будинку № 92 по проспекту Будівельників в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4
Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_7 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_8 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти задоволення позову на тих підставах, що на момент видачі реєстраційного посвідчення на імя ОСОБА_5 діяло законодавство, що передбачало придбання у власність квартири шляхом сплати пайових внесків. Вважає, що спадкодавцем були дотримані існуючі на той час положення та вимоги для придбання права власності на квартиру. Тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину безпідставно, у результаті чого порушено права та інтереси позивача. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до свідоцтва про народження ЯЕ № 907610, виданого 31.07.1956 року Портовським РайЗАЦС міста Жданова, 20 липня 1956 року народився ОСОБА_2. Батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_4.
Згідно з ордером № 1683, виданим 08 квітня 1970 року виконкомом Жданівської міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_5 та його сімї, що складається з трьох осіб, надано право на зайняття окремої двокімнатної квартири АДРЕСА_2.
08.10.2004 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 815141, виданим 08.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1932.
26.12.2015 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 924586, виданим 02.02.2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1969.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкуванняза законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_4, та на підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з довідкою від 14.09.2016 року б/н, виданою ОСББ «ВЕРХОВИНА», ОСОБА_2 постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_5, який помер 08.10.2004 року, та матірю ОСОБА_4, яка померла 26.12.2016 року. ОСОБА_2 продовжує постійно проживати та зареєстрований у зазначеній квартирі.
Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно зі ст.1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 16.09.2016 року № 45103101, після смерті ОСОБА_4, померлої 26.12.2015 року, заведена спадкова справа № 30/2016, зареєстрована в реєстрі за № 59508686.
Зі спадкової справи № 30/2016 року вбачається, що 16.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 26.12.2015 року, та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 16.09.2016 року № 115/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 26.12.2015 року, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 08.10.2004 року, відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Також зазначено, що у спадковій справі є лише відомості про підтвердження реєстрації права власності на квартиру за померлим ОСОБА_5
Отже за даними наведених вище витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4, та у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому відмовлено, оскільки відсутнійправовстановлюючий документ на квартиру.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про власність», який був чинний на момент видачі реєстраційного посвідчення ОСОБА_5, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сімї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.
Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був членом ЖБК «ВЕРХОВИНА». У 1992 році ОСОБА_5 повністю сплатив внески за квартиру АДРЕСА_2, на підставі чого МКП «ОСОБА_3 БТІ» було видано реєстраційне посвідчення. Згідно із зазначеним реєстраційним посвідченням зазначена квартира належить ОСОБА_5 на підставі довідки ЖБК «ВЕРХОВИНА» від 11.02.1992 року. Однак зазначене реєстраційне посвідчення не є правовстановлюючим документом, не входить в перелік документів, що підтверджують право власності, а саме: нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, договір міни, довічного утримання, спадковий договір, свідоцтво про право власності на обєкти нерухомого майна, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право власності на частку у спільній власності подружжя, договір про розділ майна, іпотечний договір, рішення суду.
Таким чином при відсутності правовстановлюючого документа, передбаченого ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року № 1952 нотаріус із змінами, речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
У випадку, коли речові права на нерухоме майно виникли до 1 січня 2013 року, вони визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення на підставі документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.
На момент виникнення речового права на вказану нерухомість діяло законодавство, що передбачало його обовязкову реєстрацію на підставі документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно. Спадкодавцю необхідно було своєчасно отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності у відповідному органі у встановленому законом порядку на підставі цих документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Стаття 5 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами встановлює обовязок нотаріуса відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.
Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним в судовому порядку право власності на квартиру АДРЕСА_2.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 182, 328, 331,355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на квартиру на праві спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 26 грудня 2015 року ОСОБА_4 на квартиру № 79, загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 21,5 кв.м, у будинку № 92 по проспекту Будівельників в місті Маріуполі Донецької області.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін