Справа № 588/899/16-ц
№ провадження 2/588/11/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовомПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача за довіреністю Сафір Ф.О. у липні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що відповідно до договору б/н від 30.08.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 10500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 30.06.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 26668,67 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, понесені ним при подачі позову.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву, в якій представник позивача просить справу розглядати без його участі, останній вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.21, 88-90).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судового розгляду (а.с.196,198). Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, за змістом яких позовні вимоги визнав частково, визнав, що недосконало виконував умови Договору від 30.08.2007 року, при цьому просив відмовити позивачу у стягненні з нього штрафу, а також пені і процентів за період його перебування на службі у Збройних силах України. Свої заперечення ОСОБА_2 мотивує тим, що 28.04.2015 року він був призваний у Збройні сили України на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 та у період з 29.11.2015 року по 25.07.2016 року брав участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях. 25.07.2016 року Указом Президента України від 24.06.2016 року відповідач звільнений в запас. За цей період позивачем неправомірно нараховувались пеня та відсотки за користування кредитом. Також в період служби на його картковий рахунок надходили кошти, які стягувалися банком без його згоди в рахунок погашення боргу. Однак відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п.3 п.4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів і військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Оскільки в Україні особливий період розпочався з 18.03.2014 року, відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», та триває по теперішній час, відповідач вважає, що має право на звільнення від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом за період з 28.04.2015 року по 30.06.2016 року. Крім того, відповідач вважає, що не підлягає стягненню з нього сума штрафу у фіксованому розмірі та у сумі процентної складової виходячи з того, що позивач нарахував указані штрафи за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань одночасно з нарахуванням пені за таке ж порушення, що суперечить статті 61 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. (а.с.46-52, 68-73).

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала частково, посилалася на обставини, викладені у письмових запереченнях відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що 30.08.2007 року шляхом підписання відповідачем та представником позивача Заяви сторони уклали кредитний договір, за змістом якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді установленого кредитного ліміту на картку № НОМЕР_1 з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, термін дії якої закінчився 08/2015 (а.с.192). Кредитний ліміт за кредитною картою № НОМЕР_1 за період дії карти змінювався і з 10.10.2011 його збільшено до 10500 грн. (а.с.193). За змістом підписаної ОСОБА_2 . Заяви базова відсоткова ставка встановлена на рівні 36 %, виходячи з 360 днів на рік, а порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так і шляхом списання Банком коштів з Дебетової картки (а.с.9 зворотній бік аркуша).

У Заяві Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява від 30.08.2007 року разом з «Пам`яткою Клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9).

Відповідно до поданого позивачем розрахунку непогашена заборгованість за договором б/н від 30.08.2007 року станом на 30.06.2016 року становить 26668,67 грн., яка складається з: 10062,50 грн. - заборгованість за кредитом; 14660,04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1246,13 грн. штраф (процентна складова) (а.с.6-8).

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, згідно з пунктом 1 частини 2 статтею 11 ЦК України, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 ЦК України).

Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено і не заперечується відповідачем.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за договором б/н від 30.08.2007 року, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з таких мотивів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази додаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що ОСОБА_2 у період, за який позивачем нараховано проценти за користування кредитом та пеню, перебував на військовій службі, на яку був призваний як військовозобов`язаний під час мобілізації в особливий період.

Зокрема, відповідно до довідки Тростянецько-Краснопільського об`єднаного районного військового комісаріату Сумської області від 05.08.2015 року №1308, довідки військової частини польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України, військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 та відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 квітня 2015 року №73 був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 . Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 25.07.2016 року № 228 ОСОБА_2 з 25.07.2016 року був звільнений з військової служби в запас та виключений із списків особового складу частини (а.с.48, 52, 70-72).

З копії військового квитка серія НОМЕР_3 установлено, що ОСОБА_2 у період з 29.11.2015 по 25.07.2016 брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганській областях у складі військової частини НОМЕР_2 на посаді головного сержанта командира гармати (а.с.70-71).

Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 відповідачу 31.03.2016 року було видано посвідчення серії НОМЕР_6 , яке посвідчує статус ОСОБА_2 як учасника бойових дій та його право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.51).

Таким чином, судом установлено, що відповідач перебував на військовій службі як військовозобов`язаний за мобілізацією в особливий період з 28.04.2015 по 25.07.2016.

Заборгованість, яка є предметом позову у цій справі, нараховано позивачем станом на 30.06.2016 року, тобто до такого розрахунку увійшов період перебування відповідача з 28.04.2015 по 30.06.2016 року на військовій службі.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності 08.06.2014 року, внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту набрання чинності Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, і який триває по теперішній час.

Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

З урахуванням викладених правових норм у період з 28.04.2015 по 30.06.2016 (дата, до якої позивачем визначена заборгованість, що є предметом спору у цій справі) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не повинні нараховуватись.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 28.04.2015 (на день призову на військову службу) борг ОСОБА_2 за тілом кредиту складав 10062,50 грн., за відсотками 10007,09 грн., за пенею та комісією 1100 грн., штраф 1558,47 грн. (а.с.189-191).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача піддягає стягненню 10062,5 грн. заборгованості за тілом кредиту, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Розрахунки щодо нарахування пені, комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг.

При цьому Умови і Правилах надання банківських послуг, які подано позивачем разом позовною заявою, та на положення яких здійснюється посилання в позові, не містять відомостей про те яким актом вони затверджені та уведені в дію, що унеможливлює визначення тієї обставини чи діяли вони на час розрахунку спірної заборгованості (а.с.10-15).

Подані до суду позивачем разом з додатковими поясненнями Умови і Правила надання банківських послуг, затверджені 06.03.2010 року, проте як визнає у поясненнях позивач указані Умови і Правила відповідачу стали відомі 07.05.2015 року, тобто після призову на військову службу за мобілізацією (а.с.124-156).

Позивачем не надано належних і допустимих доказів про те, що Умови і Правила надання банківських послуг саме в тій редакції, на яку позивач посилається в обґрунтування вимог про сплату штрафів, пені та комісії, відповідно до вимог статей 207, 1055 ЦК України та частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2 були підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві були передані.

З огляду на викладене, Умови і Правилах надання банківських послуг, на які в позові посилається позивач, не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Тому вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 пені та комісії в сумі 200 грн., штрафу (фіксована складова), а також штрафу (процентна складова) в загальній сумі 1746,13 грн. слід визнати безпідставними, оскільки саме Заява від 30.08.2007 підписана відповідачем таких умов не містить, а укладення інших угод з цього приводу між сторонами, позивачем не доведено.

Вирішуючи вимогу про стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом в сумі 14660,04 грн., суд виходить з такого.

У Заяві від 30.08.2007 року визначена базова відсоткова ставка за користування кредитом, яка встановлена на рівні 36 %, виходячи з 360 днів на рік. Підписавши указану Заяву, ОСОБА_2 погодився з такими умовами кредитування.

Заборгованість за відсотками за період з 28.04.2015 року в сумі 10007,09 грн. (а.с.191) станом на 30.06.2016 року збільшилась шляхом нарахування позивачем додаткових відсотків за указаний період до 14660,04 грн. (а.с.6-8), що суд визнає таким, що здійснено всупереч вимогам пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30.08.2007 року станом на 30.06.2016 року, а також виписки про рух коштів за кредитною карткою № НОМЕР_1 у період з 28.04.2015 по 30.06.2016 позивачем, у тому числі шляхом списання з дебетової картки відповідача, у рахунок погашення заборгованості за кредитом спрямовано такі платежі: 27.05.2015 року 262,96 грн., 29.05.2015 року 680,83 грн., 05.06.2015 року 303,11 грн., 24.06.2015 року 276,39 грн., 19.08.2015 року 1578,09 грн., що разом складає 3101,38 грн. (а.с.6-8,183-188).

Відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, оскільки суми коштів спрямованих на погашення зобов`язань за кредитним договором у період з 28.04.2015 по 30.06.2016 в сумі 3101,38 грн. недостатньо для погашення боргу відповідача у повному обсязі (на погашення і боргу за кредитом, і за відсотками) відповідно до вимог статті 534 ЦК України указана сума має бути зарахована в рахунок погашення боргу за відсотками, який станом на 30.06.2016 року відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не повинен збільшуватись від рівня з 28.04.2015 року в сумі 10007,09 грн. і мав складати 6905,71 грн. з урахуванням сплачених з указаної дати коштів (10007,09 грн. 3101,38 грн. = 6905,71 грн.).

Отже, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 10062,50 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 6905,71 грн. з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача штрафів, пені, комісії та відсотків нарахованих за період перебування відповідача на військовій службі в особливий період.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 16968 грн. 21 коп., тобто на 63,6% , а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 876 грн. 41 коп. (1378 грн.*63,6 %) судового збору.

Керуючись вимогами статей 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором від 30.08.2007 року у розмірі 16968 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 21 коп., яка складається з: 10062 (десять тисяч шістдесят дві) грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 6905 (шість тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 71 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 876 (вісімсот сімдесят шість) грн. 41 коп. компенсації судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко