У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником - ОСОБА_5, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 й самовільно виконала роботи по реконструкції вказаної квартири зі збільшенням площі існуючого балкону, чим значно погіршила житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир та технічний стан будинку. Розпорядженням голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 червня 2015 року ОСОБА_3 зобов'язано до 29 червня 2015 року привести самовільно реконструйовану квартиру у первинний стан. Дане розпорядження відповідачем виконано не було.

Ураховуючи викладене, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради просила суд зобов'язати ОСОБА_3 власними силами та за власний рахунок привести у первинний стан самовільно реконструйовану квартиру та стягнути з неї судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 4 жовтня 2016 року, позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 власними силами та за власний рахунок привести у первинний стан самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3. в особі представника - ОСОБА_5, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, йухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що реконструкція квартири є самочинною, порушує вимоги технічних норм та правил, не узгоджена із співвласниками сусідніх квартир, тому повинна бути приведена до попереднього стану.

Проте повністюпогодитись із таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_3 є власником 629/1000 квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до технічного паспорту станом на 28 жовтня 2004 року загальна площа квартири складала 78 кв. м, житлова площа - 51,1 кв. м, балкон - 1,1 кв.м.

У 2005 році ОСОБА_3 самовільно виконала роботи по реконструкції вказаної квартири зі збільшенням площі існуючого балкону. Внаслідок реконструкції збільшилася площа балкону шляхом створення веранди площею 9,7 кв. м, зі збільшенням загальної площі квартири до 86,6 кв. м. Реконструкція була здійснена без отримання дозвільних документів у встановленому законом порядку.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 червня 2015 року № 222 ОСОБА_3 зобов'язано до 29 червня 2015 року привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 у первинний стан, згідно з проектом забудови. Проте вказане розпорядження нею виконано не було.

Згідно з листомДепартаменту державної архітектурно-будівельної інспекціїв Одеській області від 4 березня 2016 року станом на березень 2016 року ОСОБА_3 вимоги приписів комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» від 15 та 18 травня 2015 року виконано не було, чим порушено підп. «а» п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Проте суди доводи відповідача належним чином не перевірили, не врахували та не надали належної правової оцінки наданому нею звіту № 18-Т320/11 про проведення технічного обстеження, в якому зазначено, що технічний стан основних конструкцій квартири АДРЕСА_2 після проведення реконструкції - задовільний; проведена реконструкція не вплинула на технічний стан житлового будинку в цілому.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Так, відповідачем у суді апеляційної інстанції було порушено клопотання про оголошення перерви для отримання нових доказів, а саме декларації про готовність до експлуатації об'єкта, однак таке клопотання залишено судом без задоволення.

ОСОБА_3 21 вересня 2016 року отримала декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, відповідно до якої нею виконані усі правила та процедури, отримані всі необхідні документи. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 жовтня 2016 року відповідачем зареєстровано право власності на реконструйовану квартиру.

Суди у порушенняст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПКУкраїни зазначені вище вимоги закону не врахували, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не надали належної правової оцінки доводам сторін і наданим ними доказам та дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником - ОСОБА_5, задовольнитичастково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик