Справа №295/2166/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12.04.2017 року Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Гумен Н.В.,

при секретарі Скришевській О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з ОСОБА_2, мотивуючи тим, що з 26.08.1989 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка вказує, що сторони тривалий час спільно не проживають, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства та примирення між сторонами не можливе. Також відповідач не займається вихованням дитини та матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач просить стягнути на утримання сина аліменти в розмірі 40% з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дитини. У позові ОСОБА_1 просить залишити сина на проживання з нею. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, де позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини відсутності суду не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.08.1989 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини.

Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, а також те, що позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості та обов'язки щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини, тому позов ОСОБА_1 у частині вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Разом з тим, щодо вимоги про визначення місця проживння дитини, суд виходить з рівності прав та обов'язків матері й батька відносно дітей та вимог положень ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, яка визначає - якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо визначення місця проживння дитини.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 640,00 грн.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 115, 141, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 26.08.1989 року міським відділом ЗАГС м. Житомир (актовий запис № 2007) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 40% з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 24.02.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 640,00 грн., сплачені нею при подачі позову до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

В решті позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. за розгляд судом позовної вимоги про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Богунським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання ним копії цього рішення.

Суддя: