Справа 305/575/17
Провадження по справі №2/305/561/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

24.05.17 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Тулик І. І.

при секретарі - Шемота М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, зазначивши, що з сім"єю тривалий час проживала в батьківському будинку №339 в с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області. Після смерті батька, ОСОБА_3 у квітні 1997 року та з дозволу матері ОСОБА_4, що була користувачем земельної ділянки в межах дворогосподарства №339, вона спорудила житловий будинок, що складається з прибудованого до батьківського будинку першого поверху, та надбудованого над батьківським будинком другого поверху. В технічному паспорті, виготовленому 13.03.17 вказано, що житловий будинок під літ.А споруджено в 2009 р., житлова площа двох поверхів складає 60,54 м.кв, допоміжна - 65,66 м.кв, загальна - 126,2 м.кв. Відповідно до свідоцтва про смерть її мати померла 02.09.2010 року у віці 80 років. На батьківський будинок, в якому вона проживала, претендує спадкоємець її померлого сина - її онука. Спору з цього приводу між нею та спадкоємцем матері - ОСОБА_2 немає. Для введення самочинно спорудженої будівлі в експлуатацію замовник подає до органу державного архітектурно будівельно контролю, крім іншого, документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об"єкт. Такого документу, що посвідчує право власності чи користування землею в межах дворогоспордарства №339 ні у неї, ні у будь-кого іншого немає. Наразі земельна ділянка перебуває у розпорядженні Розтоківської сільської ради, а у фактичному володінні та користуванні мешканців житлових будинків, що розташовані на ній. ОСОБА_2, її племінниця, проживає в успадкованому її батьком будинку, що був споруджений її дідом та бабою в 1973 році, та в старому технічному паспорті за 09.04.2015 року іменований під літ. А1. Рішенням Рахівського районного суду від 09.02.17 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на 1/2 частину успадкованого майна. В цьому рішення суд встановив, що батьки ОСОБА_1 в шлюбі в 1973 році спорудили одноповерховий будинок на 2 кімнати житловою площею 36,6 м.кв., як і належало за будівельним паспортом. Насправді в старому технічному паспорті за 09.04.2015 року цей будинок відмічений літ. А1, має житлову площу 39,32 м.кв., загальну - 68,28 м.кв.,може бути успадкований ОСОБА_2. Натомість самочинно збудований житловий будинок визначено літ.А, як і в техпаспорті від 12.03.2017р. Добудований житловий будинок є самочинним будівництвом. Спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя не набули право власності на нерухоме майно в тому вигляді, в якому воно існує сьогодні. Технічний паспорт на будинок №339 вказує на те, що існують 2 житлові будинки. Обставини, встановлені цим рішенням, однозначно вказують на те, що померлі спадкодавці не споруджували цей самочинно збудований нею будинок. А отже, їх спадкоємці не можуть набути цю будову у власність в порядку спадкування. В технічному паспорті встановлено площу самочинно збудованого нового будинку - 126,2 м.кв. Наразі будівництво завершено, в будинку проживає її донька ОСОБА_5 з сім"єю. На підставі наведеного просила визнати за нею право власності на самочинно споруджений житловий будинок №339 загальною площею 126,2 м.кв., житловою площею 60,54 м.кв., що розташований в с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області, визначений в технічному паспорті від 12.03.2017 (інвентаризаційна справа №48) під літерою А.

Представник позивача ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, підтримання позовних вимог та їх задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Сільський голова ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи без представнирка сільської ради, та визнання позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_8 надав заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, на задоволенні позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Відповідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, після смерті батька ОСОБА_3 у квітні 1997 року та з дозволу матері ОСОБА_4, що була користувачем земельної ділянки в межах дворогосподарства №339, спорудила житловий будинок, що складається з прибудованого до батьківського будинку першого поверху та надбудованого над батьківським будинком другого поверху.

Відповідно до свідоцтва про смерть, мати позивача померла 2 вересня 2010 року. На батьківський будинок,в якому вона проживала претендує спадкоємець її померлого сина - її онука. Спору з цього приводу між позивачем та спадкоємцем матері ОСОБА_2 немає, що свідчить про визнання нею в ході розгляду справи позовних вимог та незаперечення проти їх задоволення.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №79 від 24.04.2015 року встановлено порядок прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільскогосподарсткого призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Цей порядок встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного остеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових , дачнеих будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, збудованих у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Однак, відповідно до п.2 цього порядку для введення самочинно спорудженої будівлі в експлуатацію замовник подає до органу державного архітектурно-будівельного контролю, крім іншого, документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об"єкт.

Судом встановлено, що такого документу, який посвідчує право власності чи користування землею в межах дворогосподарства №339 ні у позивача, ні у будь-якого іншого немає. Наразі земельна ділянка перебуває у розпорядженні Розтоківської сільської ради, а у фактичному володінні та користуванні мешканців житлових будинків, що розташовані на ній, в тому числі позивача ОСОБА_1.

Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»розяснив, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки;чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до змісту вимог ст.ст. 28,29 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі обєктів архітектури зобов"язані отримувати у встановленому порядку дозвіл на виконання робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт у відповідності надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Відповідно до змісту вимог ч.1, ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом,право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно частини 3ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до змісту вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Самочинне будівництво добудови у вигляді життлового будинку до житлового будинку №339 в с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області, як встановлено матеріалами справи проведено без порушень будівельних норм та правил, а також без порушень прав інших осіб, свідченням чого є визнання позову відповідачем.

Звернення позивача до суду про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, в порядку добудови до батьківського будинку №339 в с. Розтоки повній мірі відповідає її правомірному очікуванню набуття права власності на збудований об»єкт нерухомості, що узгоджується і з вимогами Європейської конвенції з прав людини, зокрема із статтею 1 (захист права власності) Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім цього, на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Таким чином, суд вважає, що формальний момент не прийняття в експлуатацію житлового будинку №339 в с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області, позначеного під літерою А1 не може превалювати над фактичними обставинами за конкретних життєвих обставин, а саме наявності вже побудованого житлового будинку, на яке, ОСОБА_1 має право набути право власності, як на самочинно збудований обєкт нерухомого майна.

Питання про стягнення судових витрат, в порядку ст. 88 ЦПК України, позивачем не ставилося.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212215, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, мешканкою с. Розтоки, 270 Рахівського району Закарпатської області, на житловий будинок №339, загальною площею 126,2 м.кв., житловою площею 60,54 м.кв, що розташований в с. Розтоки Рахівського району Закарпатської областів, визначений в технічному паспорті від 12.03.2007 (інваентаризаційна справа №48) під літерою А.

Судовий збір в сумі 2653 гривень віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.