АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3034/16-ц Номер провадження 22-ц/786/580/17Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

За участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гури Людмили Борисівни про визнання незаконним постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив скасувати винесені нотаріусом Гура Л.Б. постанови від 04.04.2016 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його діда ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. його баби ОСОБА_5; зобов'язати нотаріуса Гура Л.Б. повторно розглянути подані ним документи та вчинити нотаріальні дії.

В обґрунтування позову послався на те, що є спадкоємцем п'ятої черги за законом діда та баби, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 січня 2016 року йому встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте нотаріус Гура Л.Б. дане рішення суду проігнорувала та відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства. Вважає, що висновки нотаріуса є безпідставними, ґрунтуються на нікчемних доказах, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 1223 ЦК України, оскільки його батько ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, не прийняв спадщину після померлих батьків.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтаві від 19 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення по суті позовних вимог, задовольнивши їх у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, обґрунтовано виходив з відсутності правових та фактичних підстав для скасування постанов нотаріуса Гура Л.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_2 щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з чим колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ст. 68 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно абз. 5 ст. 5 Закону «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7, спадщину якого в порядку, встановленому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), прийняла його дружина ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, у тому числі право на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, по АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину ОСОБА_5 прийняв її син ОСОБА_6, який є спадкоємцем на майно померлої за нотаріально посвідченим заповітом від 17 лютого 2005 року.

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гура Л.Б. від 9 жовтня 2014 року відмовлено ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа на спадкове нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6 помер, не оформивши спадкових прав. Спадкоємцями за законом померлого, які відповідно до ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину, є його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_8.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 січня 2016 року, яке набрало законної сили 09 лютого 2016 року, визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, - 1 місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

17 лютого 2016 року ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу Гура Л.Б. за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини діда та баби, а 01 квітня 2016 року звернувся із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Постановами приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гура Л.Б. від 04 квітня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за рішенням суду за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зміна черговості одержання права на спадкування здійснюється також на підставі нотаріально посвідченого договору заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1259 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з наведених норм спадкового права та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач ОСОБА_2 не набув права на спадкування за законом після померлих діда та баби, оскільки на час відкриття спадщини ОСОБА_4 була живою спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_5, а на час відкриття спадщини ОСОБА_5 був живим спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_6, на користь якого спадкодавцем за життя вчинено заповіт, що є дійсним. Вказані особи на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцями, про свою відмову від спадщини не заявляли та не були усунені від права на спадкування, тобто, набули права на спадщину, яке не припинилося внаслідок їх смерті.

Доказів виникнення у ОСОБА_2 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом або зміни черговості спадкування за законом матеріали справи не містять.

Отже, за наявності факту набуття права на спадщину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадкоємцями, які мали переважне право на спадкування, що апелянтом по справі не спростовано, та відсутності законних підстав для закликання до спадкування ОСОБА_2, який є спадкоємцем за законом померлих у п'яту чергу, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на хибному власному тлумаченні норм матеріального та процесуального права і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 січня 2016 року, на яке посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, позивачу визначено додатковий строк для прийняття спадщини після померлих діда та баби, що не є тотожним визнанню за ним права на спадщину.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, тобто заявити про своє бажання вступити у спадщину.

Наявність же передбачених законом підстав для закликання до спадкоємства обов'язково перевіряє нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину.

Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко