Справа №2-82/12
Провадження №4-с/718/4/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Мінів О.І.,

секретаря Анучкіної О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту, накладеного на майно боржника ОСОБА_2, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 від 26.12.2012 року у виконавчому провадженні № 33672515 по справі №2-82/2012 року. Посилається на те, що 31.01.2012 року рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області №2-82/2012 стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 14657398,31 гривень основного боргу, 1700 гривень судових витрат та 120 гривень витрат на ІТЗ розгляду справи. 02.07.2012 року на виконання рішення видано виконавчий лист. 01.08.2012 року головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження №33672515. В рамках цього виконавчого провадження, постановою державного виконавця Бойко О.М. від 26.12.2012 року накладено арешт на транспортні засоби та нежитлові будівлі боржника. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.12.2016 року у виконавчому провадженні №33672515 здійснено заміну сторони виконавчого провадження, а саме: замінено стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на заявника ОСОБА_1

13.01.2017 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» він, як стягувач, звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документу без виконання. Однак, державним виконавцем здійснено тільки частково дії, які передбачені ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: 14.02.2017 року виконавцем ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без зняття арешту з майна.

Зазначив, що на сьогодні він позбавлений можливості на реалізацію наданих законодавством прав як іпотекодержателя, а тому змушений звернутись до суду за їх захистом.

Представник заявника адвокат ОСОБА_6 в судовму засіданні скаргу підтримав, просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Онопрієнко І.В. та скасувати арешт з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 Додав, що йому достеменно невідомо чи на даний час виконане рішення суду від 31.01.2012 року , чи стягнуто виконавчий збір із боржника.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 заперечив повністю, пояснив, що рішення суду від 31.01.2012 року на даний час не виконано, заборгованість не погашена. Виконавчий лист повернуто на вимогу стягувача, однак постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.12.2012 року виведена в окреме виконавче провадження. Виконавче провадження не закінчено. Відсутні гарантії того, що сума виконавчого збору в розмірі 1465921,83 грн. не поступить до державного бюджету. Вважає, що права ОСОБА_1 ніяким чином не порушені, так як він не власником майна. .

Боржник ОСОБА_2 повторно в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

Згідно ч.3 ст.37 У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Ч.5 ст.37 повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Так, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2012 року у відділі примусового виконання рішень державної виконавчої служби України знаходилось на примусовому виконанні виконавче провадження №33672515 за виконавчим листом № 2-82/2012, виданого 02.07.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу в сумі 14657398,31 гривень, 1700 гривень судових витрат та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а.с.4)

Постановою державного виконавця від 26.12.2012 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2, а саме на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою вул. Руська, 234 Г, м. Чернівці та транспортні засоби: марки «RENAULT SAFRANE» 1993 року випуску, причіп марки «ТМЗ Турист» 1993 року випуску, марки «MERCEDES-BENZ 608» 1986 року випуску, причіп марки «ГКБ 8527» 1986 року випуску та два транспорті засоби марки «MERCEDES-BENZ 308 D» 1995 року випуску (а.с.5)

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.12.2016 року у виконавчому провадженні №33672515 по справі №2-82/2012 здійснено заміну сторони виконавчого провадження, а саме: замінено стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на ОСОБА_1 (а.с.6,7).

14.02.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Постанову про стягнення виконавчого збору від 25.12.2012р. винесено в окреме виконавче провадження. Виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання у строк до 14.02.2020 року. (а.с.9)

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження і така підстава як повернення виконавчого документу стягувачу , за його заявою на підставі п.1 ч.1 ст37 Закону, там не зазначена, що свідчить про те, що повернення виконавчого документу стягувачу не тягне за собою наслідків закінчення виконавчого провадження, як то передбачено ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження.

Стаття 40 З акону передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

2. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

3. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого док.умента (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки арешт майна боржника ОСОБА_2, накладений 26.12.2012 для забезпечення реального виконання рішення Кіцманського районного суду від 31.01.2012 року в межах суми звернення стягнення 16 125140.14 грн., що складає заборгованість згідно рішення суду та виконавчий збір. Судом встановлено, що станом на день розгляду справи в суді рішення суду не виконано, виконавче провадження не закінчено, а тому скарга ОСОБА_1 є передчасною, так як обставини повернення виконавчого документа стягувачу , за його заявою , не передбачають настання наслідків скасування арешту із майна боржника ОСОБА_2 . Суд бере до увагу ту обставину, що строк предявлення виконавчого документа для виконання до 14.02.2020 року, що не позбавляє права стягувача повторно звернутись для виконання виконавчого листа. Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 1 465921,83 грн. з боржника ОСОБА_2 на користь держави виведена в окреме виконавче провадження, а тому арешт з майна боржника скасований судом не може бути, оскільки даний арешт накладений з метою не тільки забезпечення виконання рішення суду, а й забезпечення виконання стягнення виконавчого збору із боржника на користь держави.

На підставі викладено , суд вважає, що в даному випадку права стягувача ОСОБА_1 як іпотеко держателя ніяким чином не порушуються .

На підставі викладеного та керуючись ст..37,39,40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про бездіяльність державного виконавця та про скасування арешту майна боржника - відмовити у повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали - з дня її отримання.

Суддя: О.І. Мінів