Справа № 591/6551/16-ц
Провадження № 2/591/663/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Бурда Б.В.
при секретарі - Гребенькової О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -
Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач тривалий час, з сином спільно не проживає та не спілкується, не цікавиться його життям, аліменти не сплачує. Зазначила, що відповідач тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по та не приділяють сину батьківської уваги та турботи. Вважає, що відповідач не виконує покладені на нього обовязки по вихованню дитини, а тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина та збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини до 1/3 частини заробітку відповідача..
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Пояснили, що з жовтня 2012 року відповідач дитиною не цікавиться та з нею не спілкується, а з 2013 року перестав сплачувати аліменти на утримання сина. Зазначили, що дитина хворіє та в неї затримка мовного розвитку, але відповідач не цікавиться станом здоровя. Вимоги в частині збільшення розміру аліментів обґрунтовують тим, що дитина хворіє та це потребує додаткових витрат, Пояснили, що хворобу у дитини було виявлено, тобто після постановлення рішення про стягнення аліментів.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся через засоби масової інформації. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі поданих суду доказів.
Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради позов підтримала в повному обсязі і пояснила, що з урахуванням, того що відповідач не виконує покладені на нього обовязки по вихованню дитини, з урахуванням інтересів дитини можливо позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Після перерви оголошеної в судовому засіданні представник 3-ї особи до суду не зявився.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника 3-ї особи, дослідивши подані докази, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження дитини, копією рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Також встановлено, відповідач, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, 31.01.2011 народження, в порушення вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України, тривалий час (з 2012 року) не цікавляться життям сина, ухиляються від участі в вихованні дитини та її утриманні, не приділяють йому батьківської уваги та турботи.
Вказані обставини підтверджуються висновком Служби у справах дітей Сумської міської ради та поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили суду, що з літа 2011 року вони не бачать відповідача, останній не цікавиться дитиною, не спілкується з нею та не надає допомоги у утриманні та лікування дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.
Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
З встановлених судом фактів вбачається, що дитина проживає разом із матірю, позивач самотужки піклується про дитину та постійно займається вихованням сина, а батько самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов'язками.
За положеннями ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
З висновку служби у справах дітей СМР вбачається, що відповідач дав згоду на зміну прізвища дитини, відповідач не звертався до служби з питання усунення перешкод у спілкуванні з сином. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.
Встановлено, що Рішенням Зарічного районного суду від 15.11.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, якій були визначені в розмірі ? частини заробітку відповідача, погіршився майновий стан отримавуча аліментів. Позивач не працює та перебуває на обліку як безробітна, а неповнолітньої дитини сторін виявлений ряд захворювань, що потребують від позивача додаткових витрат на лікування дитини.
Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з ? частини заробітку відповідача на 1/3 частину заробітку ( доходу ) відповідача.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини, що наведені вище, суд вважає, що відповідач, якій тривалий час ухиляється від виконання своїх обовязків, передбачених ст. 150 СМ України, по вихованню дитини, має бути позбавлений батьківських прав відносно свого сина, а відтак позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також у повному обсязі підлягають задоволенню вимоги позивача в частині збільшення розміру аліментів.
У звязку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн., а на користь держави 640 грн. судового збору за розгляд судом вимог про стягнення аліментів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212 215, 224 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат.
Змінити розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може подати до Зарічного районного суду м. Суми заяву про його перегляд.
Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя