07 квітня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Шевчука О.П.
при секретарі - Базік А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
До суду звернулась ОСОБА_3 з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 25.04.2016 року в розмірі 54 000 грн., відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн., 00 коп. та судових витрат в розмірі 551 грн. 21 коп.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.04.2016 року вона позичила відповідачу 54 000 грн. Вказані відносини оформлені розпискою.
ОСОБА_2 зобов'язався повернути взяті кошти 01.09.2016 року, однак у визначений сторонами угоди строк свої зобов'язання не виконав.
Посилаючись на викладене позивач просить суд стягнути з боржника суму позики з відшкодуванням моральної шкоди та сплачені судові витрати.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся, причини неявки не повідомив.
За таких обставин, визнавши докази, надані позивачем, достатніми для вирішення справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення.
Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 25 квітня 2016 року позичила ОСОБА_2 54 000 грн. строком до 01 вересня 2016 року. Договір позики оформлений розпискою (а.с. 4).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України по договору позики одна сторона передає другій стороні у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.
Частиною 2 статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути подана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З пояснень позивача вбачається, що в обумолений угодою строк відповідач кошти не повернув.
Аналізуючи обставини справи та вказані норми закону, суд приходить до висновку про обгрунтовансть та доведеність вимог ОСОБА_3 щодо стягнення суми боргу в розмірі 54 000 грн.
При цьому суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.
Верховний Суд України в своїй Постанові №4 від 31.03.95 р. роз'яснив судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
При цьому суд визнає недоведеними ті обставини, що внаслідок невиконаних боргових зобов'язань позивач весь час перебуває в стресовому стані, що негативно впливає на її стан здоров'я.
Таким чином, доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру суду не надано.
Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з викладеного, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає.
Задовольняючи позов, суд відповідно статті 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати - суму сплаченого при зверненні судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10,60,88, 213-215 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 54 000 грн. та судові витрати в розмірі 551 грн. 21 коп.
В задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя