Справа № 489/900/17
Номер провадження 2-зз/489/11/17
УХВАЛА

06 квітня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення батьківства,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову. Свої вимоги мотивувала тим, що 23.02.2017 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було вжито заходи забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення батьківства, а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить заявнику. Проте заявниця зазначає, що оскільки судом розглядається справа стосовно встановлення батьківства, а не нерухомого майна, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Посилаючись на вищевикладене, заявниця просить суд скасувати вищезазначені заходи забезпечення позову та зняти арешт з майна.

В судовому засіданні позивачка та її представник проти заявлених вимог ОСОБА_3 щодо скасування заходів забезпечення позову заперечували.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги про скасування заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення батьківства.

Відповідно до Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2017 р. було вжито заходи забезпечення позову по вищезазначеній справі, а саме накладено арешт квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обґрунтування своїх вимог відповідачка ОСОБА_3 посилається на те, що розгляд даної справи стосується питання встановлення батьківства її дядька ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_6, проте жодним чином не стосується квартири відповідачів, яка належить їм на праві власності та не є предметом спору між сторонами, а відтак накладений на неї арешт підлягає скасуванню.

Суд не може погодитись із цим твердженням та дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки арешт на нерухоме майно, яке є спадковим, судом було накладено з огляду на те, що у разі встановлення батьківства ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_6 за результатами розгляду даної справи, донька позивачки має право на частку спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_7 у вигляді частки квартири АДРЕСА_2.

Відтак арешт на вказану квартиру накладено з метою попередження можливого подальшого порушення прав неповнолітньої доньки позивачки - ОСОБА_6

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час рішення суду по зазначеній справі не прийнято, квартира, на яку накладено арешт є спірним майном, суд вважає, що в заяві відповідачки ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 153, 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення батьківства - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення або отримання копії.

Суддя: Н.С. Тихонова