Справа № 216/3559/16-ц
провадження №2/216/376/17
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Бутенко М. В.
за участю секретаря Плохута Д. А.
без участі сторін та без застосування технічних засобів
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Дніпропетровського обласного управління юстиції про звільнення майна з під арешту;
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (Позивач) - звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 Відповідач-1), Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Дніпропетровського обласного управління юстиції (Відповідач-2) про звільнення майна з під арешту.
В звязку з невиконанням Відповідачем своїх зобовязань за вказаним кредитно-заставним договором, Позивачем було отримано рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.09.2013 року у справі № 216/1373/2013 у відповідності з яким банку було надано право звернути стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки від 10.07.2007 року, а саме: житловий будинок загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., з усіма господарчими та побудовими будівлями і спорудами: літня кухня, вбиральня, підвал, водоколонка, замощення, огорожа та земельнаділянка, що знаходиться заадресою: м. Кривий Ріг, вул. Улан-Баторська, 49.
В ході виконання рішення суду, при підготовці до реалізації предмету іпотеки стало відомо, що на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул Улан-Баторська, 49 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.
Так, Позивачу стало відомо, що арешт на майно та оголошення заборони на його відчуження накладено Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Кривого Рогу 18.01.2012 р. у відповідності з постановою про арешт та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 29014507 від 18.01.2012 р.
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави.
В даному випадку право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло, як зазначено вище, - 10.07.2007 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 18.01.2012 р. тобто пізніше ніж виникло право застави у ПАТ КБ ПриватБанк.
На теперішній час в звязку з неможливістю відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Улан-Баторська, 49 борг Відповідача залишається непогашеним, продовжується нарахування відсотків та неустойки за кредитом. Так, станом на 11.05.2016 р. року заборгованість ОСОБА_1 перед Позивачем вже становить 79 373,54 дол. США, що в еквіваленті в національній валюті у відповідності з курсом НБУ станом на 11.05.2016 р. Становить 1 994 156,37 грн. Продаж предмету іпотеки не покриє повністю заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем.
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.
В звязку з усім вищезазнначеним позивач просить суд винести рішення, яким
3. Стягнути з відповідача- 1 судові витрати.
Представник позивача в судове засідання призначене на 20. 03. 2017 року не з`явився, надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підтримує в повному обсязі, просить суд ухвалити рішення на користь позивача без його присутності, без застосування технічного запису та взаочному порядку.
Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явилася, про причини неявки суд не повідомил. На підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення без участі сторін по справі та при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
В звязку з невиконанням Відповідачем своїх зобовязань за вказаним кредитно-заставним договором, Позивачем було отримано рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.09.2013 року у справі № 216/1373/2013 у відповідності з яким банку було надано право звернути стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки від 10.07.2007 року, а саме: житловий будинок загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., з усіма господарчими та побудовими будівлями і спорудами: літня кухня, вбиральня, підвал, водоколонка, замощення, огорожа та земельнаділянка, що знаходиться заадресою: м. Кривий Ріг, вул. Улан-Баторська, 49.
В ході виконання рішення суду, при підготовці до реалізації предмету іпотеки стало відомо, що на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул Улан-Баторська, 49 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.
Арешт на майно та оголошення заборони на його відчуження накладено Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Кривого Рогу 18.01.2012 р. у відповідності з постановою про арешт та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 29014507 від 18.01.2012 р.
В даному випадку право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло, як зазначено вище, - 10.07.2007 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 18.01.2012 р. тобто пізніше ніж виникло право застави у ПАТ КБ ПриватБанк.
На теперішній час в звязку з неможливістю відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Улан-Баторська, 49 борг Відповідача залишається непогашеним, продовжується нарахування відсотків та неустойки за кредитом. Так, станом на 11.05.2016 р. року заборгованість ОСОБА_1 перед Позивачем вже становить 79 373,54 дол. США, що в еквіваленті в національній валюті у відповідності з курсом НБУ станом на 11.05.2016 р. Становить 1 994 156,37 грн. Продаж предмету іпотеки не покриє повністю заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем.
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи:
●а.с. 4-7 копія заочного рішення суду від 20.09.2013 року
●а.с.8-12 кредитний договір
●а.с.13-14 анкета заява
●а.с. 15-21 договір іпотеки дому
●а.с. 22-23 витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек
●а.с.24-27 витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна
●а.с.29 банківська ліцензія
●а.с.30 свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи
●а.с.32-33 довідка ЄДРПОУ
●а.с. 34 квитанція про сплату судового збору
●а.с. 78 відповідь Покровського ВДВС м. Кривого Рогу
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави.
Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернути стягнення на предмет обтяження. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, права банку на домоволодіння, яке є предметом іпотеки, зареєстровані раніше, ніж обтяження, зареєстровані Відповідачем по справі, а отже позивач має право вищого пріоритету перед іншими стягувачами, на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту.
Згідно зі ст. 12 ЗУ Про виконавче провадження право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, отримання виписок, копій мають виключно сторони виконавчого провадження.
Відповідно ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» cторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, звільнивши майно з під арешту та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 212-215, 224-226 ЦПК України ст.ст. ст. 8, 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» - задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 20. 07. ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати понесені за сплату судового збору в розмірі 2 756,00 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень).
Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії шляхом надання заяви про скасування заочного рішення в Центрально-Міській районний суд.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : М. В. Бутенко