Справа № 591/6800/16-ц
Провадження № 4-с/591/15/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку борг за кредитним договором. 06.12.2015 року на адресу Зраічного ВДВС м. Суми було направлено заяву про примусове виконання вказаного судового рішення та виконавчий лист. 06.12.2016 року на адресу банку надійшла постанова державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ОСОБА_2 про повернення виконавчого листа з підстав визначених п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що у супереч вимогам закону державний виконавець не направив банку постанову про відкриття виконавчого провадження, інші постанови які виносилися державним виконавцем стягувачу також не направлялися, державний виконавець не ужив усіх передбачених законом заходів щодо належного та повного виконання судового рішення. Вважає, що порушуються права стягувача у виконавчому провадженні та допущена протиправна бездіяльність державного виконавця, а тому просить зобовязати визнати протиправними дії державного виконавця, скасувавши постанову про повернення виконавчого документу та зобовязавши державного виконавця вжити заходів щодо належного виконання судового рішення.

В судове засідання представник заявник не зявився. Подав клопотання про розгляд справи з його відсутністю.

Державний виконавцем по час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, але в судове засідання з причин визнаних судом неповажними. Подав письмові заперечення проти скарги та копії матеріалів виконавчого провадження.

Суд, дослідивши плані суду докази, в тому числі копії матеріалів виконавчого провадження, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що Зарічний ВДВС м. Суми є правонаступником ВДВС СМУЮ (а.с. 54)

Судом встановлено, що 12.07.2011 року Зарічним районним судом м. Суми у справі № 2-2259/2011 р. за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 95700, 53 грн. боргу та понесені судові витрати в сумі 1077 грн. (а.с. 60)

18.06.2015 року державним виконавцем ВДВС СМУЮ ОСОБА_3 відкрите виконавче провадження ВП №47915876 з примусового виконання виконавчого листа виданого 12.07.2011 року у справі 2-2259/2011 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк». (а.с 58), копія якої була направлена стягувачу (а.с. 59)

Як вбачається з копії облікової картки вказане виконавче провадження було введене до зведеного виконавчого провадження ВП 52999319 (а.с. 57).

Постановою державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ОСОБА_2 від 29.11.2016 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався органами Національної поліції, не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

На думку суду, дії державного виконавця під час виконання даного судового рішення не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а прийняте рішення про повернення виконавчого документу стягувачу є передчасним та, відповідно, незаконним з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» 606-XIV в редакції закону станом на 29.11.2016 року (далі Закон) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Державний виконавець, відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а згідно із вимогами частини першої статті 11 цього Закону вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Завершальними стадіями виконавчого провадження є повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Частиною 3 ст.11 Закону визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Як вбачається з копії постанови державного виконавця від 29.11.2016 року, правовою підставою для прийняття цього рішення зазначено п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону, однак вказаною нормою не визначено право державного виконавця повертати виконавчі документа, а визначені обставини, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 47 та Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

А частиною 2 ст. 47 Закону визначено, що про наявність обставин, зазначених у частині першій ст. 47, державний виконавець складає акт.

Надані суду копії матеріалів виконавчого провадження містять постанову державного виконавця від 03.11.2015 року про розшук транспортного засобу (а.с. 65) та повідомлення по прийняття постанови на виконання від 13.11.2015 року (а.с. 68)

Будь-яких відомостей про стан розшуку транспортного засобу органам поліції в матеріалах виконавчого провадження, що були надані суду державним виконавцем, відсутні, які відсутній й акт, складання якого передбачено ч. 2 ст. 47 Закону.

Окрім того, суд вважає що з підстав визначених державним виконавцем у своїй постанові (майно боржника, розшук якого здійснювався органами Національної поліції, не виявлене протягом року з дня оголошення розшуку) виконавчий лист може бути повернутий в даному випадку лише в разі, коли у боржника відсутнє інше майно та кошти на які можливо звернути стягнення.

В обґрунтування правомірності своїх дій державний виконавець послався на те, що боржник не має доходів та іншого майна, окрім транспортного засобу, якій оголошено у розшук. А належна боржнику квартира була реалізована з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження.

В той же час, з наявної в матеріалах виконавчого провадження (в обсягу що були надані суду) копії Інформаційної довідки (а.с. 73-74) вбачається, що боржнику належить на праві власності будинок та дві земельні ділянки в Білопільському районі Сумської області, які обтяжені іпотекою.

При цьому, будь-які докази щодо неможливості звернення стягнення на вказане майно (зокрема заперечення проти цього іпотеко держателя) в наданих суду матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеву є передчасним та необґрунтованим, в звязку з чим дії державного виконавця по винесенню даної постанови є незаконними, а постанова підлягає скасуванню, а скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 383 386 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП№47915876 від 29.11.2016 року про повернення виконавчого документу ПАТ «Брокбізнесбанк» винесену державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми Бондаренко Вікторією Миколаївною у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-2259/2011 виданого Зарічним районним судом м. Суми 12.07.2011 року.

Зобовязати державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми Бондаренко Вікторію Миколаївну поновити виконавче провадження та вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо своєчасного та повного виконання Рішення Зарічного районного суду м. Суми в частині проведення стягнення з ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в пятиденний строк з дня оголошення ухвали суду (для осіб, що не були присутні при проголошення ухвали суду в той же строк з часу отримання її копії) апеляційної скарги.

Суддя