Справа № 489/5708/16-ц
Номер провадження 2/489/463/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 р. ОСОБА_4 звернулось до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення. Свої вимоги мотивували тим, що її матері ОСОБА_5 на праві приватної власності належало 3/5 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 26 по вул. Поздовжня десята в м. Миколаєві. 21.09.2016 р. ОСОБА_5 подарувала позивачці вказану частку житлового будинку, взамін чого позивачка одноразово виплатила відповідачу 8 800,00 доларів США. На підтвердження отримання грошей відповідач склав розписку, в якій зобовязався знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Однак, хоча відповідач і знявся з реєстраційного обліку, проте виселятись з належної позивачці частки житлового будинку категорично відмовляється. Позивачка зазначає, що відповідач не працює, веде нездоровий спосіб життя, вчиняє скандали та постійно їй погрожує, чим порушує її право володіння та користування майном.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності будинком № 26 по вул. 10 Поздовжня в м. Миколаєві, шляхом примусового виселення ОСОБА_2 з вказаного будинку, без надання іншого житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні. Зазначав, що доводи позивачки є безпідставними, оскільки відповідач в спірному будинку не проживає з часу укладення Договору дарування між його сестрою та матірю 21.09.2016 р. Відповідач зареєстрований за іншою адресою та до спірного будинку приходить відвідати його матір, яка проживає в цьому будинку. Його особистих речей у будинку немає, іншого житла відповідач також не має та проживає у свого знайомого.

Вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_6, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

21.09.2016 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Договір дарування 3/5 часток у праві власності на житловий будинок, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Відповідно до п. 1 Договору дарування ОСОБА_5 подарувала позивачці належні їй на праві особистої приватної власності 3/5 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 26, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Поздовжня десята. В цілому вищевказаний житловий будинок за літ. А, загальною площею 109,8 кв.м., житловою площею 58,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай за літ. Е, сарай за літ. И, вбиральня за літ. К, вбиральня за літ. М, сарай за літ. Н, сарай за літ. П, погріб за літ. Япд, споруди №І,ІІ,6,7, огорожі №1,2, який розташований на ділянці, право власності на яку не зареєстроване.

Згідно п. 2 Договору дарування відчужувана частка у праві власності на житловий будинок належала дарувальнику (ОСОБА_5В.) на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 03.11.2007 р. за реєстровим №5-152.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 4 с. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2 21.09. 2016 р. було складено розписку, зі змісту якої вбачається, що за відмову від частки майна, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. 10 Поздовжня, 26, відповідач отримав грошову компенсацію в розмірі 227 480 грн. 00 коп., що еквівалентно 8 800, 00 доларів США. При цьому відповідач зобовязався знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач ОСОБА_2, хоча і знявся з реєстраційного обліку за адресою: м. Миколаїв, вул. 10 Поздовжня, 26, проте категорично відмовляється виселятись зі спірного житлового будинку, чим порушує її права володіння та користування належною їй часткою житлового будинку.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів Акту від 30.01.2017 року та фото таблиць вбачається, що особисті речі відповідача знаходяться у житловому будинку № 26 по вул. Поздовжня десята в м. Миколаєві, який належить позивачці та встановлено факт проживання у будинку відповідача.

Відповідач не спростовує того, що вказані у фото таблицях речі належать йому особисто, проте наполягає на тому, що він подарував їх матері та сам не мешкає у будинку, оскільки винаймає інше тимчасове житло.

Суд ставиться до заперечень відповідача критично, оскільки вони спростовуються доказами, добутими у суді. Так, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_6, відповідач дійсно мешкав разом із ним з часу укладення договору деякий час, проте на цей час свідок помер, що зазначають сторони у справі, постійного житла відповідач не має, приходить до матері та зберігає за спірною адресою речі ( автомобільний причеп), згідно його особистих пояснень у засіданні.

Відтак, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушує права позивача на розпорядження нерухомим майном та вони підлягають захисту у обраний позивачем спосіб, через що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.16,391 ЦК України, керуючись ст.ст.10,60,212,214, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2з житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. 10 Поздовжня, 26, без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору - 551 грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова