З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/182/17
Провадження №2/377/117/17
27 квітня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
21 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що в силу психологічної несумісності характерів, у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Як виявилося з часом позивачка з відповідачем мають зовсім різні погляди на сімейне життя, права та обовязки подружжя, що призвело до припинення сімейних відносин.
У судове засідання позивачка не зявилися, подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач, який перебуває під вартою і знаходиться в державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор», про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, отримав копію позовної заяви разом з доданими документами, проте заперечень на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за його участю чи за його відсутністю, до суду не надіслав. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 12 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 12 березня 2016 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 19. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2.
Під час шлюбу в сторін народилася дочка: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач, мати позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, яка залишається проживати разом з позивачкою.
Як вбачається із змісту позовної заяви, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились у жовтні 2016 року. Після народження дитини стосунки між сторонами погіршилися, відповідач часто зловживав спиртними напоями, вів розгульний спосіб життя. У вересні 2016 року відповідач був затриманий за підозрою у вчиненні злочину. З 5 жовтня 2016 року по даний час утримується в Чернігівському слідчому ізоляторі. Позивачка вважає, що подальше проживання з відповідачем суперечить моральним засадам сімї та негативно відображається на психологічному стані дитини.
Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки і відповідача.
Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
Як вбачається з позовної заяви, питання матеріального забезпечення дитини буде вирішуватися між сторонами в судовому порядку.
У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно письмової заяви позивачки після розірвання шлюбу вона бажає відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_3.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 19.
Відновити дошлюбне прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька