АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1365/17 Справа № 2-742/11 Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Каратаєвої Л.О.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі: Григор'євій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - старший державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко Юлія Олександрівна, про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанов, в обґрунтування якої посилалася на те, що на підставі дублікату виконавчого листа по справі №2/199/67/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 15.03.2016 року про зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом знесення паркану із земельної ділянки площею 182 кв.м., що знаходиться у користуванні ОСОБА_4 та надання вільного доступу до земельної ділянки площею 93 кв.м., що знаходиться в загальному користуванні співвласників, відкрито виконавче провадження ВП №50610849 згідно із постановою від 18.03.2016 року з визначенням строку для добровільного виконання боржником рішення - до 25.03.2016 року.

Через повторне невиконання боржником рішення суду в призначений строк - до 25.03.2016 року, в рамках виконавчого провадження ВП №50610843, винесено постанову ВП № 50610843 від 10.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 680,00 грн., на виконання якої відкрито виконавче провадження ВП № 51807924 згідно із постановою від 28.07.2016 року та встановлено строк для добровільного виконання до 03.08.2016 року.

Посилаючись на те, що після спливу призначеного строку виконання рішення суду - 25.03.2016 року, старшим державним виконавцем АНД ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Кравченко Ю.О. було порушено строки перевірки виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № 50610843, тому заявниця вважає дії старшого державного виконавця АНД ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Кравченко Ю.О. неправомірними, а постанови ВП №50610843 від 10.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 680,00 грн. та ВП №51807924 від 28.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, якою задовольнити її скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця АНД ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області є правомірними та відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі дубліката виконавчого листа по справі №2/199/67/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 15.03.2016 року про зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом знесення паркану із земельної ділянки площею 182 кв.м., що знаходиться у користуванні ОСОБА_4 та надання вільного доступу до земельної ділянки площею 93 кв.м., що знаходиться в загальному користуванні співвласників, відкрито виконавче провадження ВП №50610849 згідно із постановою від 18.03.2016 року із встановленням строку для добровільного виконання боржником рішення суду - до 25.03.2016 року.

В порядку ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" було відкрито виконавче провадження згідно із постановою від 18.03.2016 року ВП № 50610843, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження із встановленням строку для добровільного виконання до 25.03.2016 року, що підтверджується даними реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції.

Оскільки ОСОБА_2 у визначений строк - 25.03.2016 року вимоги рішення суду в рамках виконавчого провадження ВП №50610849 в добровільному порядку не виконала, тому постановою від 21.04.2016 року на неї було накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Актом державного виконавця від 06.05.2016 року встановлено, у добровільному порядку рішення суду виконано не було, тому постановою від 10.05.2016 року №50610849 за повторне невиконання рішення суду з ОСОБА_2 було стягнуто штраф у розмірі 680,00 грн. на користь держави, та на виконання даної постанови відкрито виконавче провадження постановою від 28.07.2016 року №51807924.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця є правомірними, а постанови такими, що відповідають вимогами закону, а посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що після спливу призначеного строку виконання рішення суду, державним виконавцем було порушено строки перевірки виконання рішення суду - не являється підставою для скасування ухвали суду, оскільки не свідчить про ухилення державного виконавця від виконання своїх службових обов'язків без достатніх підстав.

Встановивши зазначені обставини, дослідивши матеріали виконавчого провадження, керуючись ст. 383, 384 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з неповним з'ясуванням судом обставин справи, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: