Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/658/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

05.04.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 4027,50 доларів США, що еквівалентно по курсу долара станом на 05 грудня 2016 року 2589,8742 - 104307,18 гривням, та 1150 гривень за договором позики від 09 листопада 2006 року -15 червня 2013 року .

В обгрунтування вимог зазначили, що 01 листопада 2006 року їх син ОСОБА_5 одружився на ОСОБА_4. Після одруження подружжя вирішило придбати земельну ділянку під забудову та побудувати житловий будинок.

ОСОБА_5, діючи в інтересах своєї сімї, починаючі з 09 листопада 2006 року по 15 червня 2013 року неодноразово для проведення будівельних робіт та облаштування житла позичав кошти.

Всього позичено 8055 доларів США та 2300 гривень, (девять договорів позики), із зобовязанням повернути до 02 жовтня 2017 року або раніше цього числа на першу вимогу позивачів.

Отже, між ними та сином, який діяв в інтересах своєї родини, укладено договори позики, які є двохсторонніми правочинами. За якими вони позикодавці передали позичальникам без процентів у власність грошові кошти в сумі 8055 доларів США та 2300 грн.

Згідно ч.2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого із подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 змінила місце проживання, шлюб з ОСОБА_5 розірвано.

У звязку з чим 01 листопада 2016 року вони звернулися до позичальників з вимогою повернення позики достроково. ОСОБА_5 погодився повернути добровільно половину коштів, отриманих як позику, тому до нього вимог в судовому порядку не заявляють.

Відповідач відмовляється повернути половину позичених коштів у розмірі 4027,50 доларів США та 1150 грн., чим порушує умови договорів позики.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2016 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 (а.с. 29).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зазначають, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано, що в боргових розписках за договорами позики зазначено, що вказані правочини укладені ОСОБА_5 саме в інтересах подружжя та не встановлено, якими доказами відповідач спростовує зміст цільового спрямування й використання позичених коштів. Майно набуте третьою особою та відповідачем у шлюбі у томі числі позичені кошти згідно укладених договорів позики є спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.229).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6, пояснення ОСОБА_4 та пояснення ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави стягнення боргу з ОСОБА_4, згоду на укладення правочинів нею не надано.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 01 листопада 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року (а.с. 121-123).

Між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договори позики, що підтверджується копіями боргових розписок від 09.11.2006 року (а.с.11), 29.05.2007 року (а.с.12), 18.10.2007 року (а.с.13), 04.07.2008 року (а.с.14), 10.11.2008 року (а.с.15), 05.10.2009 року (а.с. 16), 18.07.2010 року (а.с.17), 22.07.2011 року (а.с.19) та 15.06.2013 року (а.с.18). Всього на загальну суму 8055 доларів США та 2300 гривень.

Згідно яких ОСОБА_5 отримав позику в інтересах сімї від своїх батьків на: придбання земельної ділянки та оформлення документів (в розмірі 2500 доларів США), купівлі строй матеріалів (в розмірі 2000 доларів США),

підключення електроенергії та електрифікації будинку (в розмірі 600 доларів США), підключення газу та газифікації будинку (в розмірі 630 доларів США),

проведення опалення по будинку (300 доларів США), закупки вагонки та лінолеуму для ремонту кухні (800 грн), на обладнання огорожі двору (400 доларів США), будівництва погребу (1500 грн), гаража (1625 доларів США).

Тобто на загальну суму 8055 доларів США та 2300 гривень, які зобовязався повернути до 02 жовтня 2017 року або на першу вимогу позикодавців.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У разі визнання факту отримання позики в інтересах сім'ї обов'язок по її погашенню виникає у кожного із подружжя.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявленого позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що договори позики за борговими розписками, складеними ОСОБА_5, не створюють обовязків для ОСОБА_4, яка заперечує факт того, що кошти були витрачені в інтересах сімї, а також зазначає, що згоди на укладення даних правочинів не надавала.

Для покладення обовязку повернення боргу за договором позики на обох з подружжя повинен бути підтверджений відповідними доказами факт того, що отримані позичальником (одним з подружжя) грошові кошти були витрачені в інтересах сімї, а також зясовано чи надавалась у письмовій формі згода на укладення договору позики другим з подружжя.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом України в постанові від 20.02.2013 року у справі № 6-163цс12, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Згідно розписок долучених стороною позивача до матеріалів справи договори позики укладені між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Матеріали справи не містять доказів, які вказували б на згоду ОСОБА_4 відповідати перед ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за грошовими зобовязаннями ОСОБА_5 від 09.11.2006 року, 29.05.2007 року, 18.10.2007 року, 04.07.2008 року, 10.11.2008 року, 05.10.2009 року, 18.07.2010 року, 22.07.2011 року та 15.06.2013 року, а також доказів того, що отримані кошти витрачені позичальником в інтересах своєї родини.

Позивачами не доведено обставин, на які вони посилались як на підставу для задоволення позовних вимог, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, відсутні правові підстави для покладення на ОСОБА_4 солідарно боргових зобов'язань перед позивачами.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності позивачами фактів порушення їх прав, свобод та інтересів та виходячи з визначених ст. 1 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно відмовив у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: