Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2017 Справа №607/14837/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та право власності на 1/12 вказаного житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позов обґрунтовано тим, що позивач не може оформити право на спадщину в нотаріальній конторі у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача - Байковецької сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане Байковецькою сільською радою Тернопільського району 05 вересня 1990 року. Після його смерті спадкова справа не заводилася, що видно із інформації ОСОБА_6 районної нотаріальної контори.

Заповіту померлий за життя не оформив. Відповідно до довідки Байковецької сільської ради від 22.12.2016 року №3117, на момент смерті разом з ним постійно проживали, у отже у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, прийняли спадщину два спадкоємці першої черги (ст.529 ЦК УРСР) - дружина ОСОБА_3 також дочка ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Байковецькою сільською радою Тернопільськогорайону Тернопільської області.

За життя ОСОБА_3 оформила заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Байковецької сільської ради народних депутатів 28 листопада 1995 року, зареєстрований в реєстрі за №20, відповідно до якого належний їй будинок по АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_2.

Після її смерті ОСОБА_6 районною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за 309/2008 за заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_2, яка належним чином прийняла спадщину, оскільки в шестимісячний строк звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, а також на момент смерті проживала разом із спадкодавцем.

Інші спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку в спадщині відсутні.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 грудня 2016 року державним нотаріусом ОСОБА_6 державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 та батька - ОСОБА_4, у зв'язку із тим, що по наявних відомостях будинок належить до колгоспного двору, частки якого не визначені.

Відповідно до довідки (виписки із по господарської книги) Байковецької сільської ради від 24.01.2017 року №165, житловий будинок по АДРЕСА_1, станом на 01.07.1990 року був двором колгоспника, членами якого були ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Відповідно до інформаційної довідки ОСОБА_6 районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 17.03.2016 року №178 житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований в 1975 році, господарська будівля -1988 році, та за обліками бюро вказаний будинок рахується по 1/6 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4,5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні .

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, у рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України (2003) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а саме:

- позивачка є спадкоємцем першої черги за законом майна після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року - 1/12 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області (померлому, як члену колгоспного двору, належала 1/6 частина будинковолодіння), прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном, так як на момент смерті проживала з батьком;

- позивачка є спадкоємцем за заповітом майна після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року - ? частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 (належала померлій - 1/6 частина будинковолодіння, як члену колгоспного двору та 1/12 - померла успадкувала, як спадкоємець першої черги, після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проте спадщину за життя не оформила), спадщину прийняла, оскільки в шестимісячний строк звернулася із відповідною заявою до нотаріуса а також на момент смерті проживала разом із спадкодавцем,-

та оскільки ОСОБА_2 оформити спадщину в нотаріуса не має можливості у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок, а тому її право потребує судового захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 357, 1226 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 109,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/12 частину житлового будинку загальною площею 109,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя /підпис/ В.М. Позняк