Номер провадження: 22-ц/785/1908/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Станкевича В.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Новоселівська сільська рада Ананьївського району Одеської області про усунення від права на спадкування, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 11 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, третя особа Новоселівська сільська рада Ананьївського району Одеської області задоволені в повному обсязі.

Усунено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та мешканку м. Ананьєва, вул. Гагаріна, 48, Одеської області, паспорт громадянина України серії КК №752809, виданого 03 грудня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті 04 лютого 2015 року її батька ОСОБА_5, що проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано встановленим той факт, що ОСОБА_5, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер 04 лютого 2015 року являвся ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцю та мешканцю с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії КК №812767, виданого 11 січня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, двоюрідним братом.

Визнано встановленим той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0186618, виданий 02 вересня 1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, в підтвердження права на земельну частку (пай), розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Світлий шлях», с.Пасицели Ананьївського району Одеської області, на імя ОСОБА_6 належав ОСОБА_5, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер 04 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 січня 2016 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог про усунення відповідача від спадкування після смерті батька ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець та мешканець с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.7-8).

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.9), виданого Новоселівською сільською радою Троїцького бюро реєстрації актів громадянського стану Одеської області, ОСОБА_4, народився 25 жовтня 1954 року в с.Новоселівка, Троїцького району Одеської області та його батьками вказано ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер 04 лютого 2015 року (а.с.10).

Відповідно до копії паспорту, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець та мешканець с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.11).

Встановлено також, що відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0186618, що виданий Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 02 вересня 1996 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №245 на імя ОСОБА_6, який на праві власності має земельну частку (пай), розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Світлий шлях»» та розташована на території с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.14), виданого Троїцьким районним бюро реєстрації актів громадянського стану Одеської області, ОСОБА_9, народилася 19 липня 1954 року в с.Новоселівка, Троїцького району Одеської області та її батьками вказано ОСОБА_10 та ОСОБА_11, про що також свідчить копія актового запису про народження №160 від 31 березня 1954 року (а.с.14,54).

Відповідно до копії паспорту, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка та мешканка с.Новоселівка Ананьївського району Одеської області (а.с.15).

Відповідно до копій довідок Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області №422 та №423 від 27 липня 2015 року, ОСОБА_5 дійсно фактично проживав та був зареєстрований один за адресою: с.Новоселівка, вул.Л.Українки, 85, Ананьївського району Одеської області по день своєї смерті 04 лютого 2015 року (а.с.12).

З копії виписки з погосподаської книги №4 за 1947 рік вбачається, що до складу сімї ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6, входили: дружина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, син ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8, дочка - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, дочка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_10, син ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_11, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.16).

Також зясовано, що згідно виписки з погосподарської книги за 1961 -1963 роки вбачається, що до складу сімї ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_10 входили: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12 та дочка ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.17).

З копії виписки з погосподаської книги за 1961-1963 роки вбачається, що до складу сімї ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, входили: чоловік ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_14, син ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_15, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_16 (а.с.18).

Встановлено, що ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_17 є інвалідом другої групи довічно, про що свідчить копія пенсійного посвідчення серії ААБ №999970, виданого 16 вересня 2008 року Пенсійним Фондом України, про що також свідчить довідка до акта огляду МСЕК (а.с.28).

Згідно копії актового запису про народження №115, складеного 16 травня 1949 року Новоселівською сільською радою Троїцького бюро реєстрації актів громадянського стану Одеської області, ОСОБА_12 народилася 16 квітня 1920 року та її батьками вказано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.55).

Встановлено, що 29 травня 1954 року виконавчим комітетом Новоселіської сільської ради Ананьївського району Одеської області зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_19, за актовим записом №12, внаслідок чого її прізвище змінено на «Мороз», що підтверджується копією актового запису та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №3 від 09 грудня 2015 року (а.с.68-70).

Згідно копії актового запису про смерть №4, складеного 23 лютого 2010 року виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_20 померла 21 лютого 2010 року (а.с.71).

Також зясовано, що у ОСОБА_4 дійсно є захворювання серця та щитовидної залози, він постійно їздить до лікарні м.Одеси та лікується, про що свідчать відповідні довідки (а.с.73-77).

19 січня 2011 року, внаслідок відмороження нижніх кінцівок, ОСОБА_5 потрапив до Ананьївської ЦРЛ Одеської області, де йому було ампутовано частину нижніх кінцівок, в звязку з чим він перебував у безпорадному стані та потребував догляду, оскільки знаходився у важкому стані, самостійно пересуватися не міг.

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог .

Однак, колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

За розясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.6) правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобовязана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК. Факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку.

За змістом ст. 1224 ч. 3, 5 ЦК України не мають права на спадкування особи, які ухилялися від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У порушення зазначених норм як матеріального, так і процесуального права, а також вимог ст. ст. 212-214, висновки суду про те, що є правові підстави для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування передчасні та не підтверджуються належними та достовірними доказами, передбаченими ст. ст. 57,58 ЦПК України.

У силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України судові рішення не можуть грунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції під час розгляду справи обмежився лише поясненнями позивача та показаннями свідків щодо обставин спору, викладеними в позовній заяві та наданими в судовому засіданні, які у своїй сукупності та взаємозвязку безспірно не підтверджують факт умисного ухилення відповідачки від обовязку надання спадкодавцеві допомоги.

Так, відповідно матеріалів справи, спадкодавець весь час знаходився у лікарняних закладах, де отримував відповідну допомогу та догляд, що не заперечувалось сторонами.

Відповідно довідки від Ананьївської центральної районної лікарні ОСОБА_5, з ініціативи голови Новоселівської сільської ради, був госпіталізований до терапевтичного відділення №2, за весь час (2014-2015 рік) перебування на стаціонарному лікуванні медична допомога надавалась йому в повному обсязі, яка надавалася медичним персоналом відділення. Медикаментозне лікування хворий отримував за рахунок Ананьївської ЦРЛ, частково, за власний рахунок (а.с.235).

Гігієнічні засоби по догляду за хворим були придбані за рахунок Новоселівської сільської ради (а.с.204).

Відповідно до довідки наданою Новоселівською сільською радою від 03.11.2016 року ОСОБА_2 не в змозі надавати допомогу оскільки в неї хворіють діти та її матір потребує допомоги через інвалідність (а.с. 237), що також підтверджується листом №288 від 10.11.2016 року Ананьївської РЦПМСД (а.с.240) та листом №413 від 10.11.2016 року Ананьївської центральної районної лікарні (а.с.241).

При цьому, коли спадкодавець, батько відповідачки, зламав ногу вона відвозила його до лікарні та пропонувала у подальшому здійснювати за ним догляд, від якого він відмовився.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він доглядав ОСОБА_5, коли у нього була зламана нога: носив продукти харчування, доглядав будинок, здійснював гігієнічні процедури останнього, а потім після обмороження кінцівок ніг та їх ампутування, постійно відвідував ОСОБА_5 в Ананьївській ЦРЛ Одеської області та Долинській сільській лікарні Ананьївського району Одеської області, возив продукти харчування, памперси, купував ліки не відповідають дійсності так як спростовуються вищенаведеним доказам.

Крім того, відповідно довідки від 03.11.2016 року, за 2011 по 2015 рік орендна плата за земельну частку (пай) розміром 4,63 умовних кадастрових гектарах, яка належить ОСОБА_6 в загальному розмірі 7435 грн. сплачувалась 100 відсотково та отримував її особисто ОСОБА_4 (а.с.238).

Суд не дав оцінки доводам відповідачки про те, на яких умовах ОСОБА_4 здійснював догляд за ОСОБА_5 Також суд не звернув уваги на доводи відповідачки про те, що у неї на утриманні знаходилось двоє малолітніх дітей та матір, яка є інвалідом ІІ групи, що перешкоджало їй регулярно надавати батьку допомогу.

Крім того, спадкодавець весь час знаходився у лікарняних закладах, де отримував відповідну допомогу та догляд, а, отже, позивачем не доведено потребу ОСОБА_5 у такій постійній допомозі саме від відповідачки.

За диспозицією ст. 1224 ч. 3, 5 ЦК України дії або бездіяльність повязані з ухиленням спадкоємця від виконання своїх обовязків щодо спадкодавця мають бути вчинені при житті спадкодавця, а тому доводи позивача та свідчення свідків, які суд прийняв до уваги, щодо відсутності відповідача при похованні померлого батька та щодо ухилення відповідача від понесення витрат на поховання при вирішенні цього спору до уваги братися не можуть.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що, враховуючи що померлий спадкодавець весь час (2014-2015 рік) перебував на стаціонарному лікуванні, враховуючи сімейний стан відповідачки, достатніх підстав вважати, що померлий ОСОБА_5 конче потребував утримання і матеріальної допомоги саме відповідачки, а відповідачка усвідомлювала потребу у надані допомоги батьку саме нею, та при цьому навмисно і свідомо не виконувала покладеного на нею законом обовязку, немає.

Висновки суду в цій частині не відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на неповно зясованих обставинах справи.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що посилання суду першої інстанції про постійний догляд позивача за ОСОБА_5 протягом пяти років є хибним.

Факт відмови ОСОБА_2 надавати допомогу своєму батькові, на що також посилається позивач, належними і допустимими доказами не підтверджено.

Обєктивні та беззаперечні докази свідомого ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцеві при житті позивачем не надані.

Оскільки колегія приходить до висновку про відсутність підстав для усунення відповідачки від права на спадкування, вирішення інших вимог позивача про встановлення юридичних фактів, також, не підлягають задоволенню, так, як юридичні факти встановлюються лише у тому разі, якщо від їх вирішення у заявника виникають чи змінюються права та обовязки.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права судове рішення, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Новоселівська сільська рада Ананьївського району Одеської області про усунення від права на спадкування, про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_21