Справа № 522/432/17-ц
Провадження № 2-о/522/4/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Бойчука А.Ю.

при секретарі - Гасуляк С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Одеська обласна державна адміністрації та Одеська обласна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт про те, що контракт від 20 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Одеською обласною державною адміністрацією, яким ОСОБА_1 прийнято Головним лікарем Комунальної установи «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи», є продовженим на невизначений строк з 25 квітня 2016 року у відповідності до статті 391 Кодексу законів про працю України.

Заява обгрунтовувалась тим, що після 25 квітня 2016 року, тобто після закінчення строку, на який було востаннє продовжено дію контракту, ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді Головного лікаря Комунальної установи «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи». Додаткових угод про продовження строку дії контракту після 25 квітня 2016 року не укладалось. Проте, трудові відносини між нею та Одеською обласною державною адміністрацією фактично тривають та жодна із сторін контракту не вимагала їх припинення. Таким чином Заявник фактично працює на підставі трудового договору продовженого на невизначений строк, але жодного підтвердження цього факту не має.

Провадження у справі було відкрите 11 січня 2016 року, судове засідання призначено на 26 січня 2017 року, заінтересованим особам запропоновано надати письмові заперечення проти заяви та докази якими вони обґрунтовуються.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_1, ОСОБА_2, заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник Одеської обласної державної адміністрації письмові заперечення не надав, усно заперечував проти задоволення заяви.

Представник Одеської обласної ради не з'явився, хоча був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих суду доказів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступними підставами:

В судовому засіданні встановлено, що на підставі контракту, укладеного з Одеською обласною державною адміністрацією 19 липня 2004 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду Головного лікаря Одеського обласного бюро медико соціальної експертизи, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 32 і є обєктом права спільної власності територіальних громад сел, селищ, міст області, управління яким здійснює Одеська обласна рада.

Відповідно до пункту 4.1. частини 4 Контракту, цей контракт припиняється: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за згодою сторін; в) до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктом 4.2. цього контракту; г) з інших підстав, передбачених законодавством.

До виконання своїх трудових обовязків ОСОБА_1 приступила з 3 серпня 2004 року відповідно до наказу Обласного бюро медико-соціальної експертизи за № 53-к від 2 серпня 2004 року.

Також зі ОСОБА_1 були укладені нові контракти щодо призначення її на ту ж саму посаду від 19 грудня 2005 року , від 23 лютого 2007 року, від 20 березня 2008 року, а також додаткові угоди про продовження строку дії контракту від 24 березня 2010 року, від 14 лютого 2013 року та від 19 лютого 2016 року, яким востаннє продовжено строк дії контракту до 25 квітня 2016 року.

Після 25 квітня 2016 року, тобто після закінчення строку, на який було востаннє продовжено дію контракту, ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді Головного лікаря Комунальної установи «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи». Додаткових угод про продовження строку дії контракту після 25 квітня 2016 року не укладалось.

Проте, трудові відносини між ОСОБА_1 та Одеською обласною державною адміністрацією фактично тривають та жодна із сторін контракту не вимагає їх припинення.

Станом на сьогодні, ОСОБА_1 фактично працює на підставі трудового договору продовженого на невизначений строк.

Даний факт підтверджується копією контракту від 19 липня 2004 року; копією наказу № 53-к від 2 серпня 2004 року; копією контракту 19 грудня 2005 року; копією контракту від 23 лютого 2007 року; копію контракту від 20 березня 2008 року; копією додаткової угоди до контракту від 24 лютого 2010 року; копією додаткової угоди до Контракту від 14 лютого 2013 року; копією додаткової угоди до контракту від 19 лютого 2016 року.

Згідно з абзацом 2 статті 2 Кодексу законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з абзацом 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з абзацом 3 статті 21 Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно зі статтею 23 Кодексу законів про працю України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно з абзацом 1 статті 391 Кодексу законів про працю України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Згідно до абзацу 3 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд наголошує на тому, що Кодексом законів про працю України, не передбачена письмова форма додаткової угоди про продовження строку дії трудового контракту на невизначений строк. Данний юридичний факт можливо встановити лише у відповідності до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з вимогами частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти аніж ті які перелічені в частині 1 зазначеної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Також відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у статті 273 Цивільного процессуального кодексу України (стаття 256 за новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.. 213-215, 256, 258 Цивільного процесуального України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Одеська обласна державна адміністрація та Одеська обласна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт про те, що контракт від 20 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Одеською обласною державною адміністрацією, яким ОСОБА_1 прийнято Головним лікарем Комунальної установи «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи», є продовженим на невизначений строк з 25 квітня 2016 року у відповідності до статті 391 Кодексу законів про працю України.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Ю. Бойчук