Справа №233/4380/16-ц
Провадження №2/0203/480/2017
31.03.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
31 серпня 2016 року позивач звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідачка не виконує свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі 88 112,86 грн. з урахуванням процентів за користування коштами, неустойки, інфляційних (а.с.а.с. 2, 3, 30).
07 грудня 2016 року суд своєю ухвалою передав справу за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 51).
Представник позивача до суду не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка до суду також не зявилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідачка неналежно виконує свої зобовязання з повернення кредиту та процентів за ним, і у неї перед позивачем станом на 25.01.2016 року утворилася заборгованість у сумі 88 112,86 грн. з урахуванням процентів, неустойки та інфляційних відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 18, 19), а саме:
-основна заборгованість 46 163,32 грн.;
-проценти 19 464,36 грн.;
-пеня за несвоєчасне повернення основної заборгованості 7 717,53 грн.;
-пеня за несвоєчасне повернення процентів 6 516,61 грн.;
-інфляційні за основною заборгованістю 4 483,37 грн.;
-інфляційні за процентами 3 767,67 грн.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За кредитним договором позивач передав відповідачці грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено.
У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Ураховуючи той факт, що відповідачка дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення позичених коштів та процентів за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні приведеної норми.
За правилами, встановленими кредитним договором, у разі порушення відповідачкою зобовязань, покладених на неї договором, вона несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обовязкових платежів (пеня тощо).
Зважаючи на те, що відповідачка неналежно виконує свої обовязки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом.
Частиною 2 статті 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що відповідачка прострочила виконання грошового зобовязання за укладеним кредитним договором, отже вимога позивача про стягнення з неї інфляційних обґрунтована й також підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються.
У відповідності зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити.
У порядку статті 88 ЦПК суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача компенсацію судових витрат у сумі 1 378,00 грн. (а.с. 1).
Керуючись статтями 4 11, 15, 18, 57 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212 215, 218, 224 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.
Повний текст заочного рішення складено 31 березня 2017 року.
Суддя М.О. Католікян