Справа № 523/8933/16-ц
Провадження №2/523/2043/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" лютого 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з антитерористичною операцією на Донбасі, позивачка з дитиною, як внутрішньо переміщена особа, переїхала з дитиною за адресою: 65111, АДРЕСА_1. Відповідач мешкав за адресою: АДРЕСА_2, де мешкає по теперішній час. Позивачка стверджує, що її донька ОСОБА_3, потребує догляду, оздоровлення та відпочинку, їй щодня необхідна увага та догляд та реабілітація. Усе це потребує моральних та матеріальних витрат.

Після від'їзду з Луганської області відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

Крім того, відповідач відмовляться надати у передбаченому законодавством України порядку, дозвіл на виїзд малолітньої доньки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон для лікування, оздоровлення, відпочинку. Позивачка стверджує, що їй з дитиною необхідно поїхати на оздоровлення та відпочинок до Російської Федерації. Крім того, у позивачки є намір поїхати за кордон, до Турецької Республіки, Республіки Єгипет, Російської Федерації та до країн Шенгенської угоди.

На підставі викладеного, позивака просить ухвалити рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2, на її користь на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 850 гривен щомісячно для досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просить дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасові поїздки за кордон з дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений через оголошення в пресі.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути у справу заочного провадження, керуючись ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Стаханов Луганської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, іпн. НОМЕР_1, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № від 04.11.2014р.. На теперішній час, позивачка спільно з дитиною проживає за адресою: 65111, АДРЕСА_1.

Відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_2, яка перебуває в зоні проведення антитерористичної операції.

Сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає спільно з матір'ю в м. Одесі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а також не відвідує її у м. Одесі. Позивачка не має можливості зв'язатись з відповідачем, а він не бажає переїхати до м. Одеси.

Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан одержувача та платника аліментів, стан здоров'я сторін, а також факт визнання позовних вимог відповідачем.

В зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

В позовних вимогах позивачка просить дозволити їй тимчасові поїздки за кордон з дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу та супроводу батька, оскільки він відмовляється надати вищевказаний дозвіл.

Згідно ч.7 ст. 7 СК України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 150 СК України - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч.2 ст. 154 СК України - батьки мають право звернутися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав і обов'язків дитини, а також непрацездатних сина, дочки, як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII встановлено, що проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до пп. 4 п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. N 724) (далі «Правил») перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: проїзний документ дитини.

Частиною 3 «Правил» встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно п. 4 «Правил» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Суд вважає, що виїзд дитини спільно з матір'ю за межи України з метою відпочинку та здійснення туристичних поїздок не позбавляє права відповідача на здійснення своїх батьківських прав щодо спілкування та виховання дитини. При цьому, суд не надає права на виїзд на постійне місце проживання дитині.

В той же час, суд вважає, що надання дозволу на перетинання державного кордону без визначення певного строку не відповідає обставинам справи, а також може бути перешкодою після спілкування батька з дитиною. В зв'язку із чим, необхідно обмежитись одноразовим дозволом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» » від 21 січня 1994 року N 3857-XII, п. 2,3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. N 724), ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Лозова Харківської області, ІПН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4)

на користь

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Стаханов Луганської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, іпн. НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_5)

аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 24.06.2016р. до досягнення дочкою ОСОБА_3, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Лозова Харківської області, ІПН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4) на користь Держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

4. Надати дозвіл ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Стаханов Луганської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, іпн. НОМЕР_1)

на перетинання державного кордону України (виїзд або в'їзд до України) спільно з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) та супроводу батька

ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Лозова Харківської області, ІПН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4), починаючи з 01.02.2017р. до 01.02.2019р.

5. Надати дозвіл ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Стаханов Луганської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, іпн. НОМЕР_1)

на оформлення проїзного документу на виїзд спільно з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1за кордон України, без дозволу (згоди) та супроводу батька

ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Лозова Харківської області, ІПН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4), починаючи з 01.02.2017р. до 01.02.2019р.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: