Номер провадження: 22-ц/785/2297/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Київська районна адміністрація Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна, підприємство з іноземними інвестиціями у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс» про визнання договору частково недійсним, визнання права власності,-
ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Київська районна адміністрація ОМР, приватний нотаріус ОМНО Запольська О.В., підприємство з іноземними інвестиціями у вигляді ТОВ «Аверс» про визнання договору частково недійсним, визнання права власності посилаючись на те, що 20 листопада 2009 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким визнано право власності на ? частину кв. АДРЕСА_1 .

Дана частина квартири була зареєстрована згідно рішення на ОСОБА_2 у КП «ОМБТІ та РОН» м. Одеси згідно витягу про реєстрацію права власності на майно №25523859 від 10.03.2010 року.

Як посилався ОСОБА_1 дана квартира знаходиться у нього в іпотеці згідно договору іпотеки, складеного 01.11.2005 року між ним та ОСОБА_2 , а суд розглянув дану справу без його участі та незаконно поділив квартиру.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2014 року, рішення Київського районного суду було скасовано, та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Однак апеляційним судом не було вирішено питання про поворот виконання рішення та скасування реєстрації права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.2 п.3 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити ухвалу.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без задоволення суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку, проте в мотивувальній частині помилково послався на ч. 2 ст. 380 ЦПК України зазначивши, що заявлене клопотання повинно вирішуватися судом апеляційної інстанції, яким було постановлено рішення від 15 квіня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано частково недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , укладений 27.08.2001 року між Підприємством з іноземними інвестиціями у вигляді ТОВ «Аверс» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., реєстровий №6641. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . В решті позовних вимог - відмовлено.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.03.2010 року, вбачається, що 10.03.2010 року ОСОБА_2 зареєстрував своє право спільної часткової власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 20.11.2009 року.

10 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2009 року, посилаючись на те, що за вказаним рішенням від 20.11.2009 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 . Однак при постановленні рішення не було враховано, що 01 листопада 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений нотаріальний договір позики серії ВСМ № 971908, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг грошову суму у розмірі 303000 гривен, що на той час згідно з курсом НБУ було еквівалентно 60000 США. У забезпечення зобов`язань за вказаним договором позики, 01.11.2005 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_1 договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зазначив, що ухвалене Київським районним судом м. Одеси рішення від 20.11.2009 року порушує його права та інтереси, як іпотекодержателя вказаного нерухомого майна.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.04.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2009 року скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , визнання права власності на частину квартири відмовлено.

Після скасування апеляційним судом Одеської області рішення Київського районного суду міста Одеси від 20.11.2009 року, за яким в свою чергу ОСОБА_2 зареєстрував право спільної часткової власності на 1/4 частки спірного нерухомого майна, ОСОБА_1 , як іпотекодержатель, 02.08.2016 року звернуся до Київського районного суду міста Одеси, в якому перебуває цивільна справа №2-5976/09, з заявою про поворот виконання скасованого рішення Київського районного суду міста Одеси від 20.11.2009 року.

Відповідно до пункту 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Поворот виконання можливий у разі, якщо а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 380 ЦПК України, питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Згідно з ч.1 ст. 381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Таким чином, за змістом наведених норм закону, поворот виконання скасованого рішення суду, у разі якщо це питання не було вирішено судом апеляційної інстанції при новому розгляді справи, допускається судом в якому перебуває справа судом першої інстанції тільки за заявою відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням.

Відповідно до узагальнення судової практики ВССУ з розгляду цивільних і криміналних справ від 25 вересня 2015 року поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на житло та на проживання в ньому, тому поворот виконання рішення про виселення шляхом вселення у раніше займане приміщення неможливий і включає в себе абсолютно протилежну виселенню вимогу про вселення, яка може бути розглянута лише у позовному провадженні.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші, щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Оскільки заявлені ОСОБА_1 вимоги стосуються скасування реєстрації права власності на 1/4 частину спірної квартири та поновлення реєстрації за іншою особою, такі вимоги містять немайновий характер правовідносин, тому вони не можуть бути задоволені шляхом повороту виконання рішення.

Поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони.

Викладені обставини судом з`ясовано неповно, що є підставою для зміни оскаржуваної ухвали у цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п. 3 ч. 2 ст. 307, ч. 1 п. 2 ст. 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на ч. 2 ст. 380 ЦПК України, що заявлене питання повинно вирішуватися судом апеляційної інстанції.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький