Номер провадження: 22-ц/785/423/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», приватного акціонерного товариства «Ренесанс життя» про спонукання до виконання договірних зобовязань за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Ренесанс життя» на рішення Саратського районного суду Одеської області від 9 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 17 грудня 2015 року до суду з позовом, вказала, що уклала з ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 «Ренесанс життя» кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №1991/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року, за яким отримала в кредит грошові кошти в сумі 5900,00 грн. під 12% річних строком повернення 3 червня 2016 року. Крім того, позивач ОСОБА_3, звернувшись 17 грудня 2015 року до суду з іншим позовом, вказала, що уклала з ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 «Ренесанс життя» кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №1990/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року, за яким отримала в кредит грошові кошти в сумі 11800,00 грн. під 12% річних строком повернення 3 червня 2016 року. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 14 березня 2016 року справи, що були відкритті провадженням за двома позовами, обєднано в одне провадження. За змістом позовних вимог ПАТ «Платинум Банк» договірні зобовязання виконав, кошти в кредит надав, вона до 2015 року своєчасно погашала кредит. 17 серпня 2015 року їй ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності, про настання страхового випадку повідомила відповідачів, однак ОСОБА_4 «Ренесанс життя» страхову виплату у розмірі залишкової суми боргу за кредитними договорами не провів, а ПАТ «Платинум Банк» продовжував нараховувати проценти та інші санкції на прострочені кредити. Посилаючись на невиконання відповідачами зобовязань позивач ОСОБА_3 після уточнення 6 квітня 2016 року вимог просила зобовязати ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 «Ренесанс життя» виконати параграф 3 кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №1990/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року та параграф 3 кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №1991/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року (а.с.1-2, т.2 а.с. 1-2, 94-95).

Відповідач ПАТ «Платинум Банк» позов не визнав (т.1 а.с.39, 47).

Відповідач ОСОБА_4 «Ренесанс життя» позов не визнав (т.1 а.с.56-58, т.2 а.с.57-59).

Рішенням Саратського районного суд Одеської області від 9 червня 2016 року позов задоволено, зобовязано ОСОБА_4 «Ренесанс життя» та ПАТ «Платинум Банк» виконати умови параграфу 3 кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №1990/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року; зобовязано ОСОБА_4 «Ренесанс життя» та ПАТ «Платинум Банк» виконати умови параграфу 3 кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №1991/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року; стягнуто в дохід держави з ОСОБА_4 «Ренесанс життя судовий збір в сумі 551,20 грн., з ПАТ «Платинум Банк» судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с.143-144).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 «Ренесанс життя» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з укладених між сторонами кредитних договорів зі страхуванням життя, встановлення позивачу інвалідності, відсутності належних доказів перебування позивача на диспансерному обліку та, відповідно, подання страховій компанії завідомо неправдивих відомостей про предмет страхування. Зазначивши, що банк як вигодонабувач замість вимагати від страхової компанії страхової виплати необгрунтовано предявляє позивачу досудові вимоги про погашення кредитних заборгованостей, а страхова компанія безпідставно відмовила у виплаті страхової виплати, пославшись на надання позивачем при укладенні договорів завідомо неправдивих відомостей про стан свого здоровя, дійшов висновку про зобовязання обох відповідачів виконати умови параграфу 3 кредитних договорів зі страхуванням життя позичальника, не розмежувавши між відповідачами які саме умови кожен має виконати та у який спосіб.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Між ПАТ «Платинум Банк», позичальником ОСОБА_3 та страховиком ОСОБА_4 «Ренесанс життя» укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №1991/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року, за яким надано в кредит грошові кошти в сумі 5900,00 грн. під 12% річних строком повернення 3 червня 2016 року (т.2 а.с.4, 60).

Між ПАТ «Платинум Банк», позичальником ОСОБА_3 та страховиком ОСОБА_4 «Ренесанс життя» укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №1990/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року, за яким надано в кредит грошові кошти в сумі 11800,00 грн. під 12% річних строком повернення 3 червня 2016 року (т.1 а.с.8, 59).

Відповідно до положень частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже між ПАТ «Платинум Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 «Ренесанс життя» укладено багатосторонні (змішані) договори, в яких кожна зі сторін наділена певними обовязками, що мають виконуватись по відношенню один до одного кожен у своїй частині, а до відносин сторін можуть застосовуватися відповідні положення законодавства, що регулюють певний вид відносин.

До кредитних договорів зі страхуванням життя позичальника умови щодо страхування внесено за програмою страхування «Ренесанс-кредит Плюс», страховими ризиками якого є: 1) смерть застрахованої особи незалежно від причин; 2) інвалідність застрахованої особи І та/або П групи із нездатністю до трудової діяльності незалежно від причин. Страхова сума за договором №1991/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року складала 5900,00 грн., страхова сума за договором №1990/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року складала 11800,00 грн. Відповідно до пункту 3.3 Договорів було призначено єдиним вигодонабувачем за умовами договору, що стосуються страхування, ПАТ «Платинум Банк».

17 серпня 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням на строк до 1 вересня 2016 року (т.1 а.с.6,7).

Отже, 17 серпня 2015 року з ОСОБА_3 сталася подія, яка має ознаки страхового випадку, а саме встановлено П групу інвалідності.

Відповідно до положень пункту 3.3 Договору страхування ПАТ «Платинум Банк», який є єдиним вигодонабувачем, направив на адресу ОСОБА_4 «Ренесанс життя» заяви на отримання страхової виплати №60-02/20333 від 23 вересня 2015 року та №60-02/20334 від 23 вересня 2015 року, на підставі яких ОСОБА_4 «Ренесанс життя» було розпочато розгляд страхового випадку (т.1 а.с.60, т.2 а.с.59).

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що у разі необхідності страховик може робити запити про відомості, повязані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ, організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно зясовувати причини та обставини страхового випадку. Підприємства, установи, організації зобовязані надсилати відповіді страховикам на запити про відомості, повязані із страховим випадком, у тому числі й дані, що є комерційною таємницею. При цьому страховик несе відповідальність за їх розголошення в будь-якій формі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

В порядку зясування причин та обставин страхового випадку ОСОБА_4 «Ренесанс життя» зроблено запит від 5 жовтня 2015 року №5/9818 до Татарбунарського центру первинної медико-санітарної допомоги, на який 28 жовтня 2015 року надійшла відповідь від 15 жовтня 2015 року №1120, за змістом якої ОСОБА_3 з 2011 року перебуває на диспансерному обліку з приводу анемії (т.1 а.с.62-64, т.2 а.с.63-65).

Частиною 2 статті 21 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхувальник зобовязаний при укладенні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Відповідно до положень пункту 6.5 Договору страхування ОСОБА_3 зазначила, що на момент укладення Договору страхування вона не мала будь-яких скарг та нарікань на стан свого здоровя, не знаходилась на медичному лікуванні та не знаходиться на медичному обліку. ОСОБА_3 не було виконано свого обовязку відповідно до частини 2 статті 21 Закону України «Про страхування» щодо повідомлення ОСОБА_4 «Ренесанс життя» інформації про відомі їй обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, а саме не було повідомлено про знаходження на диспансерному обліку з приводу анемії.

Таким чином, доводи ОСОБА_4 «Ренесанс життя» про подання ОСОБА_3 неправдивих відомостей про предмет Договору страхування є обґрунтованими.

Пунктом 3 статті 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування є підставою для відмови страховика в здійсненні страхової виплати.

6 листопада 2015 року ОСОБА_4 «Ренесанс життя» прийнято два рішення про відмову в здійсненні страхової виплати на підставі пункту 3 статті 26 Закону України «Про страхування». Ці рішення про відмову в здійсненні страхової виплати 6 листопада 2015 року за вихідними №5/10895 та №5/10896 направлено на адресу ПАТ «Платинум Банк», який є єдиним вигодонабувачем за Договорами страхування життя (т.1 а.с.65, т.2 а.с.66).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на те, що надана ОСОБА_4 «Ренесанс життя» в обґрунтування заперечень проти позовних вимог довідка Головного лікаря Татарбунарського центру первинної медико-санітарної допомоги про перебування на диспансерному обліку не містить належних реквізитів, що медична картка хворої ОСОБА_3 не містить даних про знаходження на диспансерному обліку (т.2 а.с.65, 135-139).

ОСОБА_4 «Ренесанс життя» до апеляційної скарги додано довідку Головного лікаря Татарбунарського центру первинної медико-санітарної допомоги про перебування ОСОБА_3 на диспансерному обліку у терапевта районної поліклініки з приводу анемії з 2011 року, довідка містить всі належні реквізити як то підпис, печатку, вихідні дані тощо (т.2 а.с.155).

На виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 1 грудня 2016 року в порядку забезпечення доказів отримано інформацію з Татарбунарського центру первинної медико-санітарної допомоги від 30 грудня 2016 року №925, яка підтверджує те, що ОСОБА_3 під наглядом лікарів КЗ «Татарбунарська ЦРБ» знаходилась з 2001 року, 29 листопада 2011 року під час медичного огляду хворій лікарем-терапевтом виставлено діагноз «ОСОБА_1 середнього ступеню тяжкості», було призначено лікування, на контрольний огляд хвора не зявлялася; у 2012 році зверталася двічі до невропатолога та до хірурга, двічі лікувалася в неврологічному відділенні; за період 2013-2014 років за медичною допомогою не зверталася (т.2 а.с.188-189,196).

Таким чином, на стадії апеляційного розгляду справи факт перебування ОСОБА_3 на диспансерному обліку з приводу анемії з 2011 року по даний час (дані про зняття з обліку відсутні) перевірено та підтверджено належними та допустимими доказами. ОСОБА_3 проходила огляд у лікаря, їй призначалось лікування з приводу анемії, та обставина, що вона його не дотримувалась та не проходила контрольні огляди є її власним рішенням, проте це не доводить, що нічого не було відмово про перебування на обліку. Відсутність запису про диспансерний облік в медичній картці в даному випадку значення не має з огляду на наявність офіційного підтвердження медичного закладу про перебування на диспансерному обліку.

З огляду на викладене, у сенсі положень пункту 3 статті 26 Закону України «Про страхування» ПрАТ «Ренесанс життя» мав підстави для відмови в здійсненні страхової виплати, ОСОБА_3 ці підстави не спростовано, вигодонабувач ПАТ «Платинум Банк» відмову в здійсненні страхової виплати не оскаржує.

Якщо звернутися до позовних вимог ОСОБА_3, то такі заявлено про зобовязання ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 «Ренесанс життя» виконати параграф 3 кредитних договорів зі страхування життя позичальника. ОСОБА_3 не зазначає, що саме і який відповідач має виконати та на підставі якої норми права. Із аналізу наданих ОСОБА_4 «Ренесанс життя» доказів встановлено, що після надання ОСОБА_3 ПАТ «Платинум Банк» інформації про встановлення їй інвалідності, ПАТ «Платинум Банк» звернувся до ОСОБА_4 «Ренесанс життя» з заявами про здійснення страхової виплати по двох кредитних договорах зі страхуванням життя позичальника, тобто ПАТ «Платинум Банк» виконав положення, що стосувалися його як вигодонабувача. ОСОБА_4 «Ренесанс життя» прийняв до розгляду заяви ПАТ «Платинум Банк» про здійснення страхової виплати, визнав встановлення інвалідності ОСОБА_3 страховим випадком, в межах наданих йому Законом України «Про страхування» повноважень вчинив дії по перевірці інформації про обставини страхового випадку та на підставі отриманої інформації про перебування особи на час укладення договору страхування на диспансерному обліку, про який особа не поставила до відома, прийняв рішення про відмову в здійсненні страхової виплати, про що поставив до відома вигододабувача ПАТ «Платинум Банк».

Таким чином, стверджувати про те, що відповідачі не вчинили дій, які передбачені параграфом 3 кредитних договорів зі страхуванням життя позичальника, Законом України «Про страхування», Правилами добровільного страхування життя ОСОБА_4 «Ренесанс життя» тощо безпідставно. Фактично має місце незгода ОСОБА_3 з прийнятими ОСОБА_4 «Ренесанс життя» рішеннями про відмову у здійсненні страхової виплати, в такому випадку дається оцінка обґрунтованості відмови.

Крім того, сам по собі факт встановлення інвалідності не надав ОСОБА_3 права самостійно на власний розсуд припиняти виконання кредитних зобовязань до прийняття рішення про здійснення страхової виплати та відповідного перерахування коштів, більш того, така виплата могла б і не покрити залишок боргу. Дана ситуація призвела до невиконання умов кредитних договорів, невиконання зобовязань ОСОБА_3 перед ПАТ «Платинум Банк», що не залежать від відносин страхування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Ренесанс життя», виникнення заборгованості. Так за договором №1991/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року кредитна заборгованість станом на 1 березня 2016 року складала 4209,59 грн.; за договором №1990/2473 GLBPS від 14 травня 2013 року кредитна заборгованість станом на 18 лютого 2016 року склала 10790,33 грн. (т.2 а.с.74, 75).

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Від сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_3 звільнена на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід 2-ї групи. З цих же підстав не відшкодовуються ОСОБА_4 «Ренесанс життя» витрати, понесені на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Ренесанс життя» задовольнити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 9 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», приватного акціонерного товариства «Ренесанс життя» про спонукання до виконання договірних зобовязань відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2