Справа № 583/340/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Охтирський міськрайсуд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ільченко В.М.

при секретареві Вербі Н.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Холодова С.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртус-С», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2017 відкрито провадження у даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в дорожньо-транспортній пригоді загинув його вітчим ОСОБА_4, який фактично був йому як рідний батько, оскільки з 1966 року займався його вихованням, завжди приділяв йому належну увагу, допомагав матеріально та морально. З 1967 року по кінець 1980 року вони разом проживали в одному будинку в м. Кадіївка (колишня назва Стаханов) Луганської області, не втрачав родинних стосунків з батьками й після того, як став проживати окремо від них, навіть після смерті матері завжди тримав зв'язок з вітчимом, допомагав йому матеріально. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_4, вироком суду визнаний ОСОБА_5, який працював водієм ТОВ «Віртус-С», та в той день керував автомобілем «ДАФ» державний номерний знак НОМЕР_4, з напівпричепом «Троілет» державний реєстраційний номер НОМЕР_5, що належать зазначеному товариству. ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, та сплатив позивачу як потерпілому по кримінальному провадженню, 40000 грн, з яких 26417 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 13583 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Однак, враховуючи, що безповоротна втрата вітчима, а фактично батька, завдала позивачу моральних страждань, які, з огляду на інтенсивність, тривалість та ступінь негативного впливу на життєдіяльність, є суттєвими, він оцінює розмір моральної шкоди в сумі 500000 грн. Оскільки власником джерела підвищеної небезпеки, яким завдано моральної шкоди, є ТОВ «Віртус-С», засуджений ОСОБА_5 є водієм і знаходився в трудових відносинах з даним підприємством, відповідальність власника автомобіля за шкоду, завдану життю, здоров'ю чи майну потерпілого, застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на суму 100000 грн, просить стягнути з ТОВ «Віртус-С» в рахунок відшкодування моральної шкоди 469017 грн, та з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» - 17400 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити, а також просив стягнути з відповідачів судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, в сумі 2624 грн.

Представник відповідача ТОВ «Віртус-С» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, зазначивши, що ОСОБА_5 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах, в розумінні КЗпП України, з ТОВ «Віртус-С» не перебував, між ними було укладено цивільно-правову угоду, відповідно до якої ОСОБА_5 взяв на себе обов'язок виконати роботи (надати послуги) з перевезення вантажу на автомобілі замовника.

Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт заподіяння йому моральної шкоди та, відповідно, розмір її компенсації. Крім того, зазначив, що позивач не має права звертатись з таким позовом до суду та отримувати відшкодування моральної шкоди, оскільки він не надав доказів його усиновлення чи проживання однією сім'єю з загиблим, тобто в даному випадку він не є належним позивачем по справі.

Позивач та представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого 19.08.2016 виконавчим комітетом Бригадирівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

З вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 22.11.2016, яким засуджено ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вбачається, що внаслідок винних дій останнього ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

В свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_7, виданому 26.01.1959 Успенською сільською радою Краснозоренського району Орловської області, в графі «батько» зазначений ОСОБА_6.

Позивач стверджує, що ОСОБА_4 доводився йому вітчимом.

Проте, відповідно до ст. 1168 ЦК України, пасинок не входить до кола осіб, яким відшкодовується моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, крім випадку, якщо він проживав з вітчимом однією сім'єю.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1, що вбачається з ксерокопії паспорта ОСОБА_4 серії НОМЕР_8 та не оспорюється сторонами.

З паспорту позивача серії НОМЕР_9 та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.11.2014 № вбачається, що ОСОБА_3 з 13.06.2000 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, з 13.08.2014 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3.

Позивачем надана довідка квартального комітету № 20 від 17.03.2017 № 37, відповідно до якої ОСОБА_3 до серпня 2014 року проживав спільно з вітчимом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та вів спільне господарство (бюджет).

Проте, суд не бере до уваги зазначену довідку, оскільки вона не може бути використана як допустимий доказ, виходячи з наступного.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто обласного значення Стаханов віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження

Згідно постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей», місто Стаханов Луганської області перейменовано на місто Кадіївка.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків

Таким чином, належних та допустимих доказів, з яких вбачалось би, що позивач проживав з ОСОБА_4 однією сім'єю, суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не є особою, яка на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, в зв'язку з чим позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1168 ЦК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області В.М. Ільченко