СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1064/16-ц
Провадження №2/547/44/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання Т.В.Зінченко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Семенівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк", про звільнення майна з-під арешту, про заборону вчиняти дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", як правонаступник ЗАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до суду із позовом та, з урахуванням ухвали суду від 01.12.2016 та поданих у січні 2016 року уточнень позовних вимог, просив звільнити з-під трьох арештів належний на праві власності відповідачеві ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими спорудами, житлова площа 37,5 кв.м., загальна площа 70,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що накладені державним виконавцем Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області постановами № 38984468 від 19.07.2013, № 50463619 від 25.03.2016, № 18222491 від 25.03.2010; заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням позивача прав іпотекодержателя щодо вказаного домогосподарства.

Позов обґрунтовано укладенням 07.08.2007 між сторонами договору іпотеки вказаного будинку з метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, що укладено між сторонами 07.08.2007. Позивач не може задовольнити свої вимоги до відповідача щодо неналежного виконання останнім зобов'язань за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки. Право позивача є переважним із 07.08.2007, а накладені державним виконавцем арешти з метою примусового виконання виконавчих документів не дозволяють позивачеві реалізувати свої права як іпотекодержателя.

У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач у судове засідання вдруге не з'явився, про яке повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, де не проживає. Відомості щодо поважності причин неявки відповідача у судове засідання відсутні, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не надходили.

Належно повідомлені про судове засідання треті особи своїх представників у судове засідання не направили, представник органу ДВС звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні 17.01.2017 представник органу ДВС повідомив, що відповідач працює у ТОВ "Мусіївське", с. Мусіївка Хорольський район, знає про це, оскільки здійснює виконавчі провадження, у яких відповідач є боржником.

Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 158, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив вирішувати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

07.08.2007 укладено договір іпотеки (а.с. 9-11) відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_1 передав іпотекодержателеві ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 17-20), нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, житловою площею 37,50 кв.м., загальною площею 70,9 кв.м., розташований у АДРЕСА_1, оцінка предмета іпотеки 109 416,00 грн, як забезпечення виконання відповідачем кредитного договору від 07.08.2007, укладеного між сторонами на строк 07.08.2007 - 07.08.2017 щодо простої кредитної лінії у розмірі 38950,00 грн, 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості, 0,20 % винагорода за надання фінансового інструменту. Договір іпотеки посвідчено нотаріально (а.с. 6-8).

Відомості щодо вказаного договору іпотеки за типом обтяження "заборона на нерухоме майно" вчинено приватним нотаріусом як реєстратором 07.08.2007 за № 5441810 (а.с. 13).

Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції від 25.03.2010 № 18222491 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення боргу за кредитом ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 8029,49 грн (а.с. 16).

Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Відділу ДВС Семенівського РУЮ 19.07.2013 відкрито виконавче провадження № 38984468 щодо боржника ОСОБА_1 та накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення 73775,14 грн, стягувач ПАТ "ПроКредитБанк" (а.с. 14).

Постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Відділу ДВС Семенівського РУЮ від 25.03.2016 № 50463619 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 257742,66 грн, стягувач ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 15).

Вказані арешти, іпотека нерухомого майна зареєстровані у відповідному державному реєстрі (а.с. 12, 13).

Отже право застави позивача на спірне майно виникло із 07.08.2007 із договору іпотеки, а наступні три арешти на майно накладено державними виконавцями пізніше - постановами від 25.03.2010, 19.07.2013, 25.03.2016.

Станом на 02.11.2016 відповідач має заборгованість перед позивачем на загальну суму 301816,71 грн, що перевищує вартість предмета іпотеки (а.с. 4, 10).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК України).

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. (ч.ч. 5-7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Вказані арешти, іпотека нерухомого майна зареєстровані у відповідному державному реєстрі. Право застави позивача на спірне майно виникло із 07.08.2007 із договору іпотеки, а наступні три арешти на майно накладено державними виконавцями пізніше.

Відповідно до ст.ст. 12, 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень" позивач, заставодержатель, має вищий пріоритет і має переважне право на звернення стягнення на предмет застави - спірний будинок.

За змістом ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Відтак, у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Отже позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а існуючі арешти на спірний будинок унеможливлюють реалізацію позивачем, як іпотекодержателем, свого права звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав передбачені ст. 16 ЦК України, у тому числі у спосіб, що встановлений договором або законом.

Тобто захисту підлягає саме порушене, невизнане або оспорюване право.

У справі відсутні докази порушення органами Державної виконавчої служби будь-яких прав позивача, окрім як докази правомірного накладення ними арешту на спірний будинок у межах відповідних виконавчих проваджень. Особами, які беруть участь у справі, не є вказані позивачем органи Державної виконавчої служби (тобто визначене лише родовими ознаками коло юридичних осіб), яким слід заборонити вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням позивача прав іпотекодержателя щодо спірного будинку.

Обираючи спосіб захисту прав позивача суд керується приписами ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" - арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що позивач не може реалізувати свої права, як іпотекодержателя, через існування трьох зазначених арештів та частково задовольняє позов: знімає арешти, а у іншій частині позову відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 208, 209, 212, 214, 215, 223-226, 228, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задоволити позов частково.

Зняти арешти з нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1 (Полтавська область, Семенівський район, с. Наріжжя, РНОКПП НОМЕР_1) - житловий будинок з господарськими спорудами, житлова площа 37,5 кв.м., загальна площа 70,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що накладені:

- державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції постановою про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2010 № 18222491, реєстраційний номер обтяження 9840613 від 19.05.2010;

- державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2013 № 38984468, реєстраційний номер обтяження 3079791 від 26.10.2013;

- державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.03.2016 № 50463619, реєстраційний номер обтяження 13881490 від 26.03.2016.

У задоволенні позову у іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ф.Харченко