Справа № 703/3488/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

та відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП

встановив:

28 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, підстави якого уточнила 13 січня 2017 року та просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 18405 грн. 71 коп. матеріальних збитків, 10 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, спричинених внаслідок ДТП, а також понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та на отримання правової допомоги .

Свої позовні вимоги, з врахуванням заяви позивача про зміну підстав позову від 13 січня 2017 року, мотивує тим, що 15 лютого 2016 року по вул. Сріблянській в м. Сміла Черкаської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю належного йому на праві власності автомобіля НОМЕР_1, то автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 відповідача по справі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль ОСОБА_3, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, не був застрахований у встановленому Законом порядку. Тому її представник, керуючись чинним законодавством, звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про настання страхового випадку, а в подальшому із заявою про страхове відшкодування завданої шкоди. Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 40 729 грн. 29 коп., а вартість автомобіля станом на день дорожньо-транспортної пригоди складає 79 135 грн. У вересні 2016 року її представником ОСОБА_6 отримано страхове відшкодування в сумі 40 729 грн. 29 коп. З метою отримання всієї вартості пошкодженого автомобіля було здійснено продаж його залишків. Сума виручених коштів склала 20 000 грн. Оскільки страховиком, відповідно до чинного законодавства, не відшкодовується фізичний знос, то дана складова підлягає стягненню з винної особи, якою заподіяно майнову шкоду, тобто з відповідача. В звязку з цим, вона через свого представника, звернулась до відповідача по справі з метою мирного врегулювання спору, та прохала відповідача здійснити доплату різниці між фактично отриманим страховим відшкодуванням та дійсної ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу на день дорожньо-транспортної пригоди, тобто 18 405 грн. 71 коп., проте відповідачем було відмовлено, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, протиправними діями ОСОБА_3 їй завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в звязку з пошкодженням належного їй транспортного засобу. Моральну шкоду вона оцінює в 10 000 грн., яка, на її думку, є достатньою і співрозмірною завданій їй моральній шкоді стороною відповідача.

Позивач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце його проведення була повідомлена належним чином.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з наведених в позовній заяві підстав, з врахуванням заяви про зміну підстав позову від 13 січня 2017 року. В своїх поясненнях зазначили, що третя особа - ОСОБА_7 та СТОВ «Маяк» сплачували кошти за лікування позивача в лікувальних закладах, в звязку з чим претензій матеріального характеру з цього приводу не має. Крім того, вказали, що позивач вільно, на власний розсуд, обирає спосіб реалізації свого права шляхом звернення з вимогою виключно до особи, яка завдала шкоди, про компенсацію цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, котра завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що обставини викладені у постанові Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року, яким його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ним не заперечуються. Як зазначено у приписах ст.29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Згідно з розпорядженнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року №6 та п.14 Постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 року №4, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За таких обставин, на його думку, стягненню підлягає вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, оскільки стягнення вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу має місце лише за умови використання нових вузлів, деталей, комплектуючих частин іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказала, що здійснила продаж комплектуючих автомобіля за 20 000 грн. Отже, жодних дій повязаних з відновлювальним ремонтом автомобіля позивачем здійснено не було. Виходячи з викладеного, розмір збитків, завданих позивачеві внаслідок ДТП, що мала місце 15 лютого 2016 року, становить 40729 грн. 29 коп. Разом з тим, у висновку №014 ЕАТД встановлено, що дійсна вартість автомобіля позивача на момент дорожньо-транспортної пригоди 15 лютого 2016 року складає 79 135 грн., а вартість відновлюваного ремонту в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнта зносу 40729 грн. 29 коп. Таким чином, ціна в 20 000 грн., які позивач отримала за продаж залишків автомобіля ВАЗ 210994-20 є значно заниженою відносно його дійсної вартості після ДТП. Виплативши позивачу страхове відшкодування в розмірі 40729 грн. 29 коп. МТСБУ в повному обсязі відшкодувало збитки, завдані ОСОБА_4 внаслідок ДТП, що мало місце 15 лютого 2016 року. За таких обставин, вважає, що позивачем неправильно визначена сума збитків за завдану шкоду її автомобілю внаслідок ДТП. Крім того, він є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Згідно із п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, які особисто керують належними їм транспортними засобами звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим законом. Таким чином, на його думку, він є неналежним відповідачем в справі, і позивач мав звертатися з цивільним позовом до страховика. Також, вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт душевних страждань позивача у звязку з пошкодженням автомобіля. Просить суд в повному обсязі відмовити позивачу в задоволенні цивільного позову.

Врахувавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 близько 07 години 15 хвилин 15 лютого 2016 року по вул. Сріблянській в м. Сміла Черкаської області, керуючи автомобілем НОМЕР_4, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, втратив контроль над транспортним засобом, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до копії постанови Смілянського міськрайонного суд Черкаської області від 13 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, який набрав законної сили 24 червня 2016 року (а.с. 4).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Належність автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_4 позивачу по справі, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САС №029680 виданого РЕГ 4 МВ ДАІ м. Сміла ВДАІ УМВС України у Черкаській області (а.с.19).

Відповідно до копії протоколу огляду транспортного засобу автомобіля ВАЗ 210994-20 від 01 березня 2016 року складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_3 відповідача по справі, вказаний автомобіль має численні пошкодження(а.с.18).

Згідно з копією висновку експертного товарознавчого дослідження №014 від 26 березня 2016 року (а.с.5-20):

1). Дійсна вартість автомобіля ВАЗ-210994-20, реєстраційний №СА0511АМ на момент ДТП 15.02.2016 складає 79135 (сімдесят девять тисяч сто тридцять пять) гривень.

2). Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-210994-20, реєстраційний №СА0511АМ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 83799 (вісімдесят три тисячі сімсот девяносто девять) гривень.

3). Коефіцієнт фізичного зносу складових пошкодженого автомобіля ВАЗ-210994-20, реєстраційний №СА0511АМ становить 0,56.

4). Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-210994-20, реєстраційний №СА0511АМ, в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 40729 (сорок тисяч сімсот двадцять девять) гривень.

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані, зокрема, з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до копії листа №3/1-05/22959 від 29 серпня 2016 року наданого головним експертом відділу регламентних виплат Моторного (транспортного) страхового бюро України Департаменту внутрішнього страхування, бюро розглянуто справу щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15 лютого 2016 року за участю транспортного засобу марки ВАЗ з номерним знаком СА0511АМ та відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 40729,29 грн.(а.с.21).

Факт отримання позивачем від МТСБУ виплати відшкодування шкоди в розмірі 40729,29 грн. сторонами не оспорюється та позивачем до позовних вимог не внесено, а тому доказуванню не підлягає.

Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №01503/02/7141/2016 від 06 липня 2016 року ОСОБА_4, через уповноважену дорученням особу - ОСОБА_9, здійснила продаж автомобіля НОМЕР_3, за 20 000 гривень.(а.с.93-94).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, фактичним розміром завданої відповідачем шкоди є вартість автомобіля станом на день ДТП, яка відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження №014 від 26 березня 2016 року складає 79135 (сімдесят девять тисяч сто тридцять пять) гривень, а різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою та отриманим прибутком від реалізації залишків пошкодженого автомобіля становить 18405 грн. 71 коп.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Факт належності джерела підвищеної небезпеки - автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_3 відповідачу по справі, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС 105819 (а.с.38) та не оспорюється відповідачем.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи зазначене, а також те що джерело підвищеної небезпеки - автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 та перебував у його власності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної збитків у розмірі 18 405 грн. 71 коп., є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п.3,9 постанови від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В звязку з пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, що є наслідком вчинення адміністративного правопорушення відповідачем, вона зазнала душевних страждань та переживань, тому заподіяння з вини відповідача моральної шкоди, на думку суду, повністю знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Разом з тим, позивач не довела суду наявності моральної шкоди в заявленому обсязі, так як будь-які докази спричинення відповідачем моральної шкоди в заявленому розмірі в справі відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.1167 ЦК України позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, оскільки визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість страждань позивача, стан його здоров'я, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, а також, враховуючи майновий стан відповідача, вважає за необхідне визначити розмір компенсації моральної шкоди у сумі 500 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом.

Під час судового розгляду достовірно встановлено, що власником транспортного засобу є відповідач, який керував автомобілем та був у подальшому визнаний винним у вчиненні відповідної ДТП.

За таких обставин, обовязок по відшкодуванню заподіяної в наслідок ДТП шкоди Законом покладається на відповідача, при цьому твердження відповідача, про те, що позивач повинен звертатись із відповідними вимогами до страхової компанії, не відповідають правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Враховуючи, що позивач у позові ставить питання про стягнення заподіяної шкоди саме з відповідача, при цьому жодних претензій майнового характеру до Моторного (транспортного) страхового бюро України зі сторони позивача не заявлено, то з урахуванням наведеної вище правової позиції ВСУ, суд не враховує доводи відповідача про те, що він є неналежним відповідачем.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на отриману правову допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Разом з тим, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем, на обґрунтування вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги, документальних доказів не надано, розміру зазначених витрат не зазначено, що суперечить чинного законодавству, так як оплата виконаної роботи адвокатом має підтверджуватися квитанцією про сплату коштів за надану правову допомогу та розрахунком адвоката.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Витрати по даній справі у вигляді судового збору становлять 826 грн. 80 коп., який складається з: судового збору сплаченого при подачі подачу позовної заяви 551 грн. 20 коп. та судового збору сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову - 275 грн. 60 коп.. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволеню частково, то відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так, загальна сума задоволених позовних вимог складає 18 905,71 грн. (18 905,71 грн. матеріальна шкода, 500 грн. моральна шкода), що відповідає 67 % від заявленої ціни позову, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (6,5% від 826 грн. 80 коп. = 553 грн. 82 коп.)

Керуючись ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 18 405 грн. 71 коп., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 553 грн. 82 коп. а всього 19459 грн. 53 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2017 року.

Головуючий Т.В. Васильківська