Справа № 317/365/17
№/п 2/317/434/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.,

при секретарі Московкіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14 березня 2015 року померла ОСОБА_3, яка була позивачу рідною бабою. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Миру (стара назва Калініна), 80.

При житті, а саме 20.03.2013 р., ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким, все належне їй на час смерті майно вона заповіла ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. На час відкриття спадщини заповіт не змінений та не відмінений, про що на заповіті мається відповідна відмітка. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від спадщини відмовились, про що надали відповідні заяви.

На протязі шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 17.11.2016 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні.

Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має змоги, позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Миру (стара назва Калініна), 80, а саме: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «В», сараї літ. «Г, Д, Е», погріб під Г літ. «пг», вбиральні літ. «Ж», ворота з хвірткою № 1, паркан № 2, водопровід № 3, басейн № 4, після померлої 14.03.2015 р. ОСОБА_3.

Позивач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. 61).

Відповідач визнав позов, надав до суду письмову заяву, а також просив розглядати справу без участі представника відповідача (а.с. 22).

Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності, проти позову не заперечує. Крім того, за запитом суду третя особа надала матеріали спадкової справи ОСОБА_3 (а.с. 24).

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2015 р. померла ОСОБА_3, яка була бабою позивача. Факт смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 320833, виданим 17.03.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 241 (а.с. 29 зворотня сторона).

Після смерті ОСОБА_3, яка померла 14.03.2015 р. залишився заповіт, складений 20.03.2013 р., посвідчений секретарем виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_7, за яким померла все своє майно у рівних частках заповідала ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 31 зворотня сторона).

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 16/2015, наданої суду приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_2, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті баби ОСОБА_3, померлої 14.03.2015 р., прийняв її онук ОСОБА_1, про що ним була надана заява, зареєстрована 10.08.2015 р. за № 42, що знаходиться в матеріалах спадкової справи (а.с. 26). Інші спадкоємці за заповітом: ОСОБА_5 онука померлої та ОСОБА_4 онука померлої від спадщини відмовились, про що надали відповідні заяви; за законом ОСОБА_8 чоловік померлої помер 12.05.2007 р. (а.с. 34 зворотня сторона, 53, 53 зворотня сторона).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Миру (стара назва Калініна), 80.

Згідо з довідкою № 1435, виданої 11.11.2016 р. Виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3, померла 14.03.2015 р., дійсно проживала одна та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Кірова), 80 Запорізького району Запорізької області на день своєї смерті (а.с. 11).

Відповідно до Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.2016 р. № 341/02-31, виданої Приватним нотаріусом ОСОБА_2, вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої 14 березня 2015 року ОСОБА_3, нотаріус не має можливості у звязку з відсутністю у спадкоємця належних правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 8).

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року), до правовідносин, які виникли до вступу в силу цього кодексу, застосовуються норми законодавства, діючого раніше, а саме Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року (далі ЦК УРСР 1963 року).

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, передбачених ст. 549 цього Кодексу, що свідчать про прийняття спадщини.

Враховуючи відмову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на спадщину за заповітом, відповідно до ст. 554 ЦК УРСР 1963 року, їх частки переходять до ОСОБА_1, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, та є єдиним спадкоємцем після смерті своєї баби ОСОБА_3, померлої 14.03.2015 р., як за заповітом, так і за законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.

В той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24?753/0/04?13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: "При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК».

Відповідно до ст. 392 ЦК України у діючій редакції, власник майна може подати позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст. 182 ЦК України у діючій редакції, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вищезазначене призводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 11, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549, 553 ЦК УССР (в редакції 1963 року), суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Миру (стара назва Калініна), 80, а саме: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «В», сараї літ. «Г, Д, Е», погріб під Г літ. «пг», вбиральні літ. «Ж», ворота з хвірткою № 1, паркан № 2, водопровід № 3, басейн № 4, після померлої 14.03.2015 р. ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя В.В. Нікітін