ЄУН № 389/2794/16-ц
Провадження № 2-о/389/112/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

секретаря Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Знамянка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Знамянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про оголошення фізичної особи померлою,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить оголосити її колишнього чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим. Вказала, що з 06 листопада 1997 року з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, народила двох дітей - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. У 2005 році звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з ОСОБА_2 на утримання дітей аліментів. Рішенням суду від 24 квітня 2005 року її позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. Проте, відповідач протягом трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили, ухилявся від сплати аліментів, а потім взагалі зник. У звязку з чим, 13 березня 2008 року за поданням державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції, Знамянським міськрайонним судом було постановлено ухвалу про оголошення ОСОБА_2 у розшук. Розшуковими діями встановити дійсне місце знаходження ОСОБА_2 не вдалося, тож вона звернулася до суду з заявою про визнання його безвісно відсутнім. Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 16 вересня 2008 року ОСОБА_2 було визнано відстунім з 01 січня 2007 року. Разом з цим, до цього часу місцезнаходження ОСОБА_2 не відоме, протягом десяти останніх років за місцем проживання він не зявлявся. Оголошення ОСОБА_2 померлим, необхідне для оформлення її дітьми спадщини, яка складається з земельної ділянки.

Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги про оголошення її колишнього чоловіка ОСОБА_2 померлим, підтримала у повному обсязі. Пояснила, що шлюб з ОСОБА_2 розірвала в 2005 році, у них залишились двоє дітей. Син, наразі є неповнолітнім, а тому вона в його інтересах звернулась до суду з даною заявою з метою подальшого оформлення права на спадщину ОСОБА_2 у виді земельної ділянки її дітьми, в тому числі і неповнолітнім сином ОСОБА_4

Також заявник відзначила, що за місцем реєстрації в с. Мошорине Знам'янського району, в якому вони проживали під час шлюбу, ОСОБА_2 більше десяти років не проживає. Його родичі також відсутні, батьки та брат померли. Сестра ОСОБА_5 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, але їй також не відомі обставини місцезнаходження ОСОБА_2

Представник заінтересованої особи Знамянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома.

Відповідно ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Частиною 4 ст. 234 ЦПК України передбачено, що розгляд справ про визнання фізичної ооби померлою проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів.

Разом з цим, 02 червня 2016 року Верховна Рада України прийняла закони України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), які набрали чинності з 30 вересня 2016 року. Положення вказаних законів містять низку новел для українського законодавства у сфері судоустрою, зокрема, в них не передбачено інституту народних засідателів, а закріплено, що справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом,- колегією суддів, а також за участю присяжних (ч.1 ст.15 вказаного Закону).

Тобто з 30 вересня 2016 року створилася прогалина у законодавстві.

Згідно з пунктом 1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинним в частині, що не суперечать Конституції України. Це саме стосується і набуття чинності законом про внесення змін до Конституції України.

Таким чином, положення ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 ЦПК України на сьогодні є фактично не чинним в частині розгляду справи відповідної категорії у складі не лише одного судді, а й двох народних засідателів.

Отже, розгляд даної справи проводився суддею одноособово.

Заслухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06 листопада 1997 року по 29 листопада 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5,8). Від спільного життя мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6,7).

Ухвалою Знамянського міськрайонного суду від 13 березня 2008 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_9, оголошено у розшук (а.с. 9).

Рішенням Знамянськго міськрайонного суду від 16 вересня 2008 року ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2007 року. Поміж іншого вказаним рішенням встановлено, що стосовно ОСОБА_2 Знамянським МВ УМВС України в Кіровоградській області заведено розшукову справу №9-703 від 27 березня 2008 року, однак місце його перебування не встановлено. З 2005 року заявник з колишнім чоловіком не підтримує ніяких стосунків, він не сплачує аліменти на утримання дітей (а.с.10).

Батьками ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства зазначені ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 11). Батько ОСОБА_2 помер 22 грудня 2001 року в селі Мошорине Знамянського району Кіровоградської області (а.с. 12).

З державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №407915 вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка розташована на території Мошоринської сільської ради (а.с. 13).

Згідно з довідкою Мошоринської сільської ради від 20 жовтня 2016 року заявник ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_10. До складу її сімї входять: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_13, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_14, мати ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_15 (а.с. 14).

Видана 11 листопада 2016 року довідка Мошоринської сільської ради свідчить про те, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16 з 06 лютого 2003 року, але фактично на території Мошоринської сільської ради не проживає з 2006 року. Даними про родичів останнього сільська рада не володіє (а.с. 30).

За даними Знамянського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в архіві відділу відсутній. Перевірку проведено з 01 січня 2009 року по теперішній час у тому числі по поновленим актовим записам (а.с. 43).

З листа Знамянського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області вбачається, що отримати інформацію про надходження ухвали Знамянського міськрайонного суду від 13 серпня 2008 року щодо оголошення в розшук ОСОБА_2 не представляється можливим у звязку з тим, що журнал реєстрації вхідних документів знищено відповідно до ст.23 ТП, термін зберігання 5 років, акт №31/27від 03 січня 2014 року.

Разом з цим, перевіркою по ІІПС «Армор» встановлено, що 02 вересня 2009 року до чергової частини Знамянського МВ УМВС України в Кіровоградській області надійшло окреме доручення зі Знамянської міжрайонної прокуратури по встановленню місця знаходження ОСОБА_2, який тривалий час не проживає за місцем реєстрації. По даному факту прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК (відмовний матеріал №2471 від 12 вересня 2009 року).

02 квітня 2011 року стосовно ОСОБА_2 складався протокол про адміністративне правопорушення за ст.198 КУпАП (умисне зіпсуття паспорта чи втрата його з необережності) (а.с. 45). На підтвердження зазначеного надано довідку ІІПС «Армор» та заяву про видачу паспорта у звязку зі втратою, у якій зазначено, що 01 червня 2011 року ОСОБА_2 оформлено новий паспорт серії ЕВ №284970 і в той же день отримано останнім. Дані про фактичне місце його проживання (перебування) не зазначені (а.с.46-47,48).

Згідно з довідкою Знамянського РС УДМС України в Кіровоградській області від 14 грдня 2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_17 (а.с. 49).

Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України від 10 січня 2017 року, відомостей про перетинання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, державного кордону України не виявлено. В державному реєстрі фізичних осіб платників податків ОСОБА_2 зареєстрований під реєстраційним номером НОМЕР_1.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були чоловіком і дружиною, мають двох спільних дітей. Востаннє ОСОБА_2 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_18, ще в середині 2000-х, а потім зник і близько 10 років в селі не з'являється. За часів спільного проживання із заявником ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_6 надала покази аналогічні показам попереднього свідка.

Відповідно до ст.46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Суд оголошує особу померлою за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням обставин справи суд може оголосити особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Згідно з п.13 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

В законодавсті не вказано осіб, які мають право подати заяву про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Разом з цим у ст. 247 ЦПК України зазначено, що безвісна відсутність фізичної особи або оголошення її померлою спричиняє для заявника певні правові наслідки (право на розірвання шлюбу, право на спадкування тощо). Тому мета встановлення безвісної відсутності фізичної особи чи оголошення її померлою повинна бути обов'язково відображена в заяві. Заявник повинен вказати у своїй заяві ті дані, що обґрунтовують той чи інший юридичний стан фізичної особи (відсутність у місці проживання, час відсутності, передбачуване місце перебування, останнє відоме місце перебування і т. д.).

У судовому засіданні зясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06 листопада 1997 року по 24 червня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Зареєстрований ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_19, проте за місцем реєстрації відсутній більше десяти років.

Ухвалою суду від 13 березня 2008 року останнього оголошено у розшук, однак розшукова справа наразі знищена, результати розшуку не відомі. При цьому за даними органу внутрішніх справ, зі Знамянської міжрайонної прокуратури 02 вересня 2009 року до міліції надходило окреме доручення щодо встановлення місцязнаходження ОСОБА_2, який тривалий час не проживає за місцем реєстрації. По даному факту прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 с.6 КПК України.

Встановлено, що останній у 2011 році звертався до Знамянського РС Управління Державної міграційної служби з заявою про заміну паспорту у звязку зі втратою попереднього. 02 квітня 2011 року стосовно нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.198 КУпАП (умисне зіпсуття паспорта чи втрата його з необережності). 01 червня 2011 року ОСОБА_2 оформлено та видано новий паспорт. Дані про фактичне його місце проживання (перебування) відсутні.

Заявник не спілкується з колишнім чоловіком з 2005 року, підставою для його розшуку та оголошення безвісно відсутнім стала несплата ним аліментів на утримання дітей. Підставою для подання даної заяви стало подальше оформлення дітьми його спадщини.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Визнання особи померлою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжиті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В ході судового розгляду не встановлено фактичного останнього постійного місця перебування (проживання) ОСОБА_2 З пояснень заявника з'ясовано, що ОСОБА_2 після розірвання між ними шлюбу виїхав з с. Мошорине і місце його знаходження з того часу їй не було відоме.

Наведене унеможливлює встановлення факту відсутності ОСОБА_2 протягом трьох років в місці його постійного проживання.

Судом вжито заходів щодо встановлення осіб, які можуть дати свідчення про місце перебування ОСОБА_2А, витребування доказів від правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування за останнім відомим місцем його проживання і про наявність відомостей про місце перебування, тобто були вичерпані усі можливі передбачені процесуальними нормами заходи для встановлення місця знаходження останнього.

Водночас, в ході судового розгляду все ж таки було з'ясовано, що вже навіть після того як ОСОБА_2 рішенням суду було оголошено безвісно відсутнім в 2008 році, він в 2011 році звертався до правоохоронних органів з питання втрати паспорту.

Суд зауважує, що необізнаність заявника про місцезнаходження колишнього чоловіка не може слугувати підставою для визнання його померлим. Будь-яких обставин, за яких можливо припустити смерть ОСОБА_2 заявник суду не надала і не зазначила.

Встановлені обставини в сукупності скоріше свідчать про свідоме приховування ОСОБА_2 від інших осіб, в тому числі колишньої дружини та дітей, свого місця перебування, ніж дають підстави для вірогідного припущення його смерті.

За наведених вище обставин суд вважає за необхідне відмовити заявнику у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 57-60, 88, 212-215, 234, 235, 249 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова