Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/378/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Терновенко А. В.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

07.02.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді : Франко В.А.

Суддів: Потапенка В.І., Черненко В.В.

За участі секретаря Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 інтереси якої представляє ОСОБА_3 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Йосипівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

встановила :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду позовною заявою до ОСОБА_2,третя особа-служба у справах дітей Ульянівської районної державної адміністрації в якій просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, його батьком за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що з січня 2004 року по вересень 2007 року перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації з ОСОБА_2.

Від фактичних шлюбних відносин мають спільну дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення фактичних шлюбних відносин залишався проживати зі своєю матір'ю - відповідачем по справі.

В березні 2016 року відповідач переїхала в інше місто на постійне проживання, однак малолітній ОСОБА_5 відмовився змінювати місце проживання у зв'язку із погіршенням відносин з відповідачкою та її співмешканцем. Також дитина не бажає змінювати школу і сам виявив бажання проживати з батьком.

Зазначає в позові з посиланням на ч.2 ст.160 СК України , що на даний час син досяг десяти років, та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків.

Вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з його матір'ю. Зазначає, що на даний час має власний бізнес, стабільний самостійний не малий дохід. Його робочий день дозволяє відвозити дитину до школи, займатися із ним вечорами підготовкою до уроків, проводити разом дозвілля та іншим чином піклуватися про нього.

Зазначає, що проживає разом зі своєю матір'ю, яка перебуває на пенсії та має сили і бажання доглядати за своїм онуком, коли позивача не буде вдома, що вона й робить, коли він знаходиться на роботі.

Позхивач проживає в окремому будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання та утримання дитини. У сина є умови для занять і відпочинку-окрема кімната, яка облаштована дитячими меблями та комп'ютером, є полиці з дитячими книгами та іграшками.

Окрім того, позивач вважає, що зміна школи негативно вплине на психоемоційний стан дитини. В той час, як відповідач не має постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання їхнього сина. Офіційно не працевлаштована та мешкає на квартирі у знайомої в іншому місті.

Зазначає, що з самого дитинства ОСОБА_5, він, як батько, постійно піклується про нього . На протязі останнього часу син постійно висловлює своє бажання жити разом з позивачем.

Вважає, що проживання сина з ним, відповідає інтересам сина. Зазначає, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з сином і готовий зі свого боку сприяти, тому, щоб дитина не була позбавлена піклування матері.

Ухвалою Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року було задоволено клопотання ОСОБА_4 та залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог - орган опіки і піклування Йосипівської сільської ради Ульянівського району Кіровоградської області.(а.с.29).

Рішенням Ульяновского районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання місця проживання дитини було задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_4 за адресою постійного проживання батька ОСОБА_4 по АДРЕСА_2

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_3 просили скасувати вказане судове рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення , визначивши місце проживання дитини з його матір'ю за адресою: АДРЕСА_3

В скарзі зазначається, зокрема, що таким рішенням суду ОСОБА_2 як матір дитини, позбавляється права не тільки на проживання дитини з нею , а і у вихованні дитини і можливості спілкування з дитиною.

Зазначається, що судом не взято до уваги судову практику щодо правовідносин, пов'язаних із визначенням місця проживання дитини після розлучення. Суд не взяв до уваги Конвенцію. Також суд не взяв до уваги той факт, що у позивач знаходився у лікарні з 31.01.2013 р по 07.02.2013 з діагнозом психічно-поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.

Просив також призначити по справі судово-психологічну експертизу малолітньої особи. Зазначає також, що висновок органу опіки та піклування від 08.12.2016 року був наданий до суду в день судових дебатів.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не з'явились. Судова повістка, яка була адресована відповідачу рекомендованим повідомленням,повернулась до суду без вручення ОСОБА_2 з зазначенням, що «по даному адресу снимала квартиру, выбыла». 06.02.2017 року від представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшла заява про перенесення розгляду справи на іншу дату. В якій він зазначив неможливість прибути 07.02.2017 року в 11 год. до Апеляційного суду у зв'язку з метеорологічними умовами.

В судове засідання з'явились ОСОБА_4, його представники: ОСОБА_6 та адвокат Іванов А.А., третя особа - представник органу опіки і піклування ОСОБА_8, які заперечили проти перенесення розгляду справи. Пояснили, що погодні умови нормальні і дозволили ім. прибути в судове засідання без перешкод. Траса очищена. ОСОБА_3 проживає та працює в м. Благовіщенське (Ульянівка), де працює і проживає представник позивача ОСОБА_6 адвокат Іванов А.А. проживає і працює в м. Умані Черкаської області. ОСОБА_4 проживає у с. Йосипівка Благовіщенського (Ульянівського) району. Зазначають, що відповідач та її представник протягом 7 місяців затягували розгляд справи і дана заява свідчить також про небажання розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається вручення повістки і цій особі.

Учасники судового розгляду, які з'явились заперечили проти доводів апеляційної скарги, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції.

ОСОБА_4 зазначив, що відповідач з березня 2016 року переїхала проживати в м. Херсон зі своїм співмешканцем, а сина залишила своїй матері - ОСОБА_9, яка була допитана судом у якості свідка. ОСОБА_9, яка доводиться сину бабусею, наполягала на тому, щоб її онук залишився проживати зі свої батьком, тобто з позивачем. Малолітній син висловлює бажання залишитись проживати з батьком, оскільки для цього є всі умови. Зазначає, що у сина з матір'ю та її співмешканцем склались напружені стосунки.

Представник позивача ОСОБА_6 пояснила, що судом був допитаний малолітній ОСОБА_5 у присутності педагога-психолога. Дитина виявила бажання жити разом з батьком. Пояснив, що з матір'ю та її співмешканцем склались напружені стосунки. Дитина не хоче змінювати школу та своє оточення. Є висновок органу опіки та піклування , який вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком.

Представник позивача Іванов А.А. пояснив, що відповідач по справі співмешкає в м. Херсоні з одруженим чоловіком, у якого є сім'я, що і стало приводом для неприязних стосунків між відповідачем і її матір'ю - свідком ОСОБА_9, що підтверджується матеріалами справи. Допитана у якості свідка ОСОБА_9 не проти, що її малолітній онук проживає разом зі своїм батьком. Вона пояснила, що для проживання онука є всі умови. Окрім матеріально-побутових, у онука з позивачем, як з батьком склались теплі стосунки. Представник зазначив також, що протягом 7 місяців, коли розглядалась справа, позивач не подала зустрічний позов про визначення місця проживання дитини, хоча заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_4 Протягом тривалого розгляду справи не надала висновок органу опіки та піклування зі свого місця проживання. Проте в апеляційній скарзі ставиться вимога про визначення місця проживання дитини з матір'ю.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_8 пояснила, що для проживання дитини разом з батьком є дуже гарні умови. Будинок складається з чотирьох кімнат. У хлопчика своя кімната, обладнана меблями та сучасною технікою. Дитина завжди охайна, доглянута. Дитина у з батьком почувається в безпеці. Видно, що у батька та сина існує тісний психоемоційний зв'язок, близькі і довірливі стосунки. Відповідач ніколи не зверталась в орган опіки та піклування з приводу якихось порушень її чи то сина прав. Треба виходити з інтересів дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_5 березня 2005 року у відповідності до свідоцтва про народження НОМЕР_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2. (.а.с.7).

Суд встановив що з 2007 року до березня 2016 року дитина за спільною згодою батьків проживала біля матері ОСОБА_2 З березня 2016 року дитина почала проживати з батьком , оскільки мати залишила постійне місце проживання в м. Благовіщенське та виїхала на місце постійного проживання в м. Херсон. Спір про право на визначення місця проживання малолітньої особи виник в травні 2016 року , після того , як відповідачка виявила бажання забрати дитину на постійне місце проживання в м. Херсон. Добровільної спільної згоди щодо визначення місцем проживання малолітної дитини місце проживання матері , сторони не досягли . У відповідності до ст.161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено , що сторони з заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 до органу опіки та піклування не зверталися.

21 липня 2016 року розпорядженням першого заступника голови Благовіщенської РДА від 21 липня 2016 року №174 р вирішено питання про право участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Зокрема в розпорядженні зазначено факт , що малолітній ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_4 по АДРЕСА_4

Суд зазначив,, що і позивач і відповідач мають позитивні характеристики. Позивач працює на постійні основі в ПП « Агро форт» виконавчим директором, має постійний заробіток.(а.с.10-11,51).

Відповідач ОСОБА_2 працює в Херсонській обласній клінічній лікарні на посаді фельдшера-лаборанта лабораторного відділення з 1.06.2016 року. (а.с.52) Доказів про наявність постійного самостійного заробітку ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Починаючи з народження дитини по даний час батько бере постійну участь у вихованні дитини, дана обставина підтверджується поясненням відповідачки , поясненнями свідка ОСОБА_9 свідка ОСОБА_10 , розповіддю малолітнього ОСОБА_5, підтверджується довідкою Ульяновського ТУЮ Ульяновського ВДВС від 18.05.2016 року №211/02/1 про відсутність заборгованості по стягненню аліментів (а.с.47), актами обстеження житлово побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_4 від 27 квітня 2016 року, та від 20 вересня 2016 року.(а.с.12,88).

Доказів про житлово-побутові умови сім'ї ОСОБА_2 суду не надано.

У відповідності до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 22.09.2016 року серія 1ОААЕ№112155 та висновку про стан здоров"я , фізичний розвиток від травня 2016 року ОСОБА_4 визнаний здоровим . (а.с.9,92).

У відповідності до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 23.05.2016 року серія 2РРР №808380 та довідок про стан здоров"я від 27.05.2016 року ОСОБА_2 визнана здоровою. (А.С.49-50).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на принцип ст.6 Декларації Прав дитини , якою передбачено , що малолітня дитина може бути розлучена з матір"ю лише за виняткових обставин, суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає , що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зокрема зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину , бере участь у духовному та фізичному розвиткові , за межами шкільного навчання дитина відвідує додаткові заняття з іноземної мови , гуртки , є членом клубу дитячого боулінгу(м.Умань) , батько вчить з дитиною уроки, прихильність дитина на час розгляду справи надає більше батькові, додержання інтересів дитини зокрема щодо забезпечення йому можливості відвідувати навчальний заклад , в якому він навчається на даний час за його вибором, наявність у сім"ї ОСОБА_4 упорядженого жилого приміщення, можливість створення умов належного виховання та розвитку .

Суд першої інстанції врахував і ту обставину , що ОСОБА_2 виїхавши на постійне місце проживання до м. Херсон створила іншу сім"ю , перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком з яким у малолітнього ОСОБА_5 склалися напружені відносини , про що заявив сам малолітній в своїй розповіді та підтвердила свідок ОСОБА_9

Крім цього суд врахував , що відповідачка на час виїзду до м. Херсон залишила свого малолітнього сина бабі ОСОБА_9, яка проживає в іншій місцевості та яка передала малолітнього ОСОБА_5 його батькові ОСОБА_4, та повернулася по нього лише в травні 2016 року. Дана обставина підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_9 та не заперечується сторонами.

Суд врахував рід діяльності кожного з батьків, режим їхньої роботи, наявність у родині матері (батька) осіб, здатних надати допомогу в догляді за дитиною (бабусь, дідусів, інших родичів), та те , що за бажанням малолітнього ОСОБА_5, батько не заперечує щодо спілкування з матір"ю та бабусями.

Суд врахував висновок органу опіки та піклування від 8.12.2016 року , за яким орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з його батьком ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_5

Суд зазначив, що у відповідності до правової позиції, висловленої в ухвалі від 11.05.2012 р. у справі № 6-41653св11 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року (995-384) , найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо. При винесенні рішення суд враховує зазначені норми.

Визначення місця проживання дитини з батьком за даним рішенням не порушує батьківські права іншого із батьків- матері- ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції при винесені рішення були порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів перевірила зазначені доводи і дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з чим погодилась і колегія суддів, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.4 та ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок, який наданий суду першої інстанції відповідає вимогам, які повинна здійснювати зазначена установа.

В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Пунктом 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної, і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Разом з тим як передбачає ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тому, колегія суддів враховуючі вимоги ст. 161 СК України, обставини справи, докази надані сторонами, приймаючі до уваги вік дитини, стан її здоров'я, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них та насамперед інтереси дитини, погоджується з висновком суду першої інстанції, а відтак і з доводами, позову ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним, з батьком.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має постійний самостійний заробіток. Відповідач довідку з місця своєї роботи про заробітну плату не надала.

Не надано відповідачем до суду і акт обстеження матеріально-побутових умов її проживання. Матеріали справи містять конверт рекомендованого повідомлення, який направлявся ОСОБА_2 за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі - : АДРЕСА_6 який повернувся з відміткою, що за даною адресою знімала квартиру і вибула.

З дослідженого судом першої інстанції виходить, що ОСОБА_4 створив середовище, яке є сприятливим для виховання сина. В будинку, де він проживає разом з сином, є чотири кімнати, кухня, ванна та туалет в приміщенні, підведена вода в будинок, гарні санітарно-гігієнічні умови. У дитини є всі умови для занять і відпочинку- окрема кімната, яка облаштована дитячими меблями та комп'ютером, письмовий стіл, полиці з дитячими книгами та іграшками. Сім» я матеріально забезпечена. Біля будинку є присадибна земельна ділянка, яку сім'я використовує для огородництва. Взаємовідносини в сім'ї: атмосфера дружня, тепла між батьком та сином близькі і довірчі стосунки. За даною адресою в окремому будинку також проживає мати ОСОБА_4- ОСОБА_11

ОСОБА_4 є засновником та працівником ФГ «Агро-Форт». Місячний дохід сім'ї зі слів становить 10 тисяч гривень.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, учень 5Г (гімназійного) класу Ульянівського НВК№1.

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_4 неналежно виконує свої обов'язки по відношенню до дитини, не приділяє їй достатньо уваги, налаштовує проти матері, перешкоджає матері у спілкуванні з дитиною, а також, що його поведінка може зашкодити розвитку дитини, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Тобто, батько дитини приділяє належну увагу і турботу, піклується про його здоров'я, розвиток, забезпечує усім необхідним, дбає про матеріальний достаток родини.

Встановлено, що опитування дитини проводилось в присутності спеціаліста-психолога, і зауважень з приводу опитування, до суду не надходило. Дитина висловила чітку позицію проживати з батьком. Дитина пояснила суду причину напружених відносин з матір'ю та її співмешканцем. Пояснила, що хоче навчатись у своїй школі, де в нього є своє коло друзів.

Інтереси дитини у вирішенні даного спору є першочерговими і в сукупності доказів, обставин справи, суд обґрунтовано дійшов висновку що саме проживання з батьком відповідатиме інтересам дитини.

Крім того, при вирішенні спору оцінюванню підлягають моральні якості кожного з батьків (доброта, чесність, людяність); характер роботи батьків (тривалі відрядження, змінна робота, відсутність вільного часу), що може ускладнити сімейне виховання; присутність у сім'ї осіб, що здатні несприятливо вплинути на виховання дитини.

ОСОБА_2 проживає із співмешканцем, працює м. Херсоні. Доказів того, що матеріально спроможна утримувати сина, та забезпечена житлом немає. Натомість, відповідач не обмежений у часі спілкування з дитиною, його спосіб заробітку ніяким чином не пов'язаний з відрядженнями чи довготривалим робочим днем, його мати допомагає доглянути за дитиною .

Встановлено, що ОСОБА_2 зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з нею до суду не подавала.

Враховуючи вищезазначені докази, обставини справи, які направлені на захист дитини, а також його особисті впевнені і однозначні пояснення без вагань щодо проживання лише з батьком, колегія суддів приходить до висновку, що в даному спорі в інтересах дитини суд першої інстанції доцільно визначив місце проживання сина з батьком.

Крім того, визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством, а в разі зміни обставин які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання.

Посилання представника відповідача що позивач зловживає алкогольними напоями, не доведені відповідними та допустимими доказами. Заперечуються доказами, наданими позивачем, та органом опіки та піклування.

Висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та встановленим обставинам справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України.

Не може бути скасоване правильнее по суті і справедливее рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 інтереси якої представляє ОСОБА_3 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2016 року відхилити.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з часу ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча суддя: В.А. Франко

Судді: В.І. Потапенко

В.В. Черненко