Справа № 569/3692/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави звернувся представник ПАТ «Ідея Банк» у якому просить суд вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль TOYOTA Yaris, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) VIN VNKKL0D310A048208 VNKKL0D310A048208, реєстраційний №ВК2922ВЕ та передати публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації; в рахунок погашення кредитних зобовязань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором №910.18213, укладеним між ПАТ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в сумі 90089,1 грн., яка складається з: основний борг 66052,55 грн.; прострочений борг 3868,47 грн.; прострочені проценти 8109,76 грн.; строкові проценти 439,07 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 5016,56 грн., дебіторська заборгованість - 3808,81 грн.; інші штрафні санкції 2793,88 грн. звернути стягнення на пердмет застави, а саме автомобіль TOYOTA Yaris, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) VIN VNKKL0D310A048208 VNKKL0D310A048208 (надалі транспортний засіб/предмет застави) шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ ОСОБА_2 будь-якій третій особі покупцю від імені власника, за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності для чого надати ПАТ ОСОБА_2 усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважений здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля тощо; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по справі судового збору в сумі 1600,00 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду письмове клопотання у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача не визнала. Суду пояснила, що нею постійно сплачувались кошти згідно кредитного договору. Однак, у звязку з тяжкою хворобою близького родича кошти родина витрачала на його лікування. Крім того долучила до матеріалів справи ксерокопії квитанцій про сплату заборгованості за кредитним договором, а саме квитанцію №931663 від 17 березня 2017 року про сплату заборгованості в розмірі 3000,00 грн.; квитанцію №931663 від 19 квітня 2017 року про сплату заборгованості в розмірі 3000,00 грн.; квитанцію №931663 від 20 квітня 2017 року про сплату заборгованості в розмірі 12 450,00 грн. У звязку з викладеним просила суд відмовити у задоволенні позову у звязку з відсутністю заборгованості на день розгляду справи судом.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 вересня 2012 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір №910.18213 (надалі по тексту кредитний договір).

Відповідно до параграфу 1 п.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 111755,24 грн. на строк 84 місяців.

Відповідно до параграфу 1 п.2. кредитного договору кредит надається для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки TOYOTA моделі Yaris, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 VNKKL0D310A048208 VNKKL0D310A048208 у сумі 107456,00 грн. Фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 4299,24 грн.

Відповідно до параграфу 2 п.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 3,8800% (марку банку).

Відповідно до параграфу 4 п.1 кредитного договору позичальник зобовязаний отримати кредит і погашати заборгованість за даним договором у вигляді ануїтетних платежів на рахунок №8213 відповідно до графіку щомісячних платежів.

Відповідно до параграфу 8 п.1 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі одного з таких випадків: втрати позичальником знищення або пошкодження ТЗ/предмету застави; передачі в наступну заставу ТЗ без згоди банку; відчуження та іншого розпорядження ТЗ без згоди банку; прострочення оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більше ніж на 30 календарних днів; несвоєчасного та/або неналежного укладення договору страхування ТЗ; в разі розірвання банком договору; неподання або несвоєчасного подання документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника; порушення позичальником будь-яких інших умов договору та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Розірвання даного договору не припиняє нарахування штрафних санкцій.

Укладений з банком договір відповідач в судовому порядку не оспорювала, а навпаки в судовому засіданні не заперечила про його укладення, у звязку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.572 ЦК України силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з позовної заяви, поданої до Рівненського міського суду 07 березня 2017 року, станом на дату подання цієї заяви відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором у встановлені строки, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду. Останній платіж боржником здійснено 23 лютого 2017 року.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні оригіналів квитанцій (ксерокопії квитанцій долучені до матеріалів справи) про сплату заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 було сплачено згідно квитанції №931663 від 17 березня 2017 року про сплату заборгованості кошти в розмірі 3000,00 грн.; згідно квитанції №931663 від 19 квітня 2017 року про сплату заборгованості кошти в розмірі 3000,00 грн.; згідно квитанції №931663 від 20 квітня 2017 року про сплату заборгованості кошти в розмірі 12 450,00 грн.

Тобто, відповідачем не перевищено передбачений параграфом 8 п.1 кредитного договору оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більше ніж на 30 календарних днів, оскільки після останньої проплати 23 лютого 2017 року наступна проплата за кредитним договором слідувала 17 березня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що в судовому засіданні було встановлено, що на момент розгляду справи в суді заборгованість за кредитним договором у відповідача перед позивачем відсутня, даних обставин представником позивача спростовано не було, а заявлених вимог не доведено, тому у задоволенні позову з цих підстав позивачу слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн., а рішення прийнято не на користь позивача, тому в цій частині позовних вимог позивачу теж слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.526,572,611,612,1049,1050,1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :