Справа №333/889/17-ц
Провадження № 2/333/1063/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2017 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000,00 гривень.
В обґрунтування позову зазначив, що він проходив військову службу в військовій прокуратурі Запорізького гарнізону Південного регіону України на посаді помічника військового прокурора, 08.11.2000 року перебуваючи у службовому відрядженні. При виконанні службових обов`язків, позивач отримав черепно-мозкову травму (струс головного мозку).
21.09.2002 року наказом №177 начальника Генерального штабу Збройних Сил України він був звільнений у запас за п.п. «б» п.67 (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу Збройних Сил України та з 30.09.2002 року наказом військового прокурора Запорізького гарнізону, був виключений зі списків особового складу військової прокуратури Запорізького гарнізону.
Згідно діагнозу ВЛК: «Наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (струс головного мозку 2000 р.) у вигляді мікросередкової симптоматики, вегіто-судинної нестійкості, лікворно-гіпертензійного і антено-невротичного синдромів, травма, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Сколіоз грудного відділу хребта першого ступеню без порушення функції. Хронічний гастрит з рідкими загостреннями і незначним порушенням функції. Захворювання, так пов`язані з проходження військової служби.
07.02.2017 року був оглянутий МСЕК, згідно висновків, якої йому з 27.01.2017 року була встановлена ІІІ група інвалідності, пов`язана з виконання обов`язків військової служби.
Наслідками виконання моїх військових службових обов`язків є ІІІ група інвалідності, підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК АВ №0674213.
У зв`язку з травмою, отриманою під час виконання обов`язків військової служби, порушено нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, в позивача постійно виникають складнощі у зв`язку з болем та постійними спазмами. Позивач не може вільно пересуватися, після ходіння впродовж 3-4 годин позивач має 2-3 дні перебувати в постільному режимі, оскільки відчуває сильний біль в голові та підвищення тиску. Всі ці фактори позначилися на сні позивача, за останній рік він страждає безсонням, не спить по 4 дні, потім -1,5-2 годин поверхневого сну, і знову 4 дні безсоння на фоні сильних больових відчуттів.
Позивач пересуватися на велику відстань не може, особистого транспорту немає. Він не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримав повністю.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, керуючись ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено:
Позивач ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Збройних Силах України з 01.08.1987 року по 30.09.2002 року, що підтверджується військовим білетом серії НОМЕР_1 виданого 21.11.2002 року.
Згідно витягу з довідки №249 від 29.08.2002 року виданої Військовою частиною НОМЕР_2 у ОСОБА_1 , 1970 року народження, встановлено захворювання, які пов`язані при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серія АВ № 0674213 від 25.01.2017 року (а.с. 14).
Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує ступінь моральних страждань позивача, який протягом багатьох років щодня переживає душевні страждання та у зв`язку з хворобою позбавлений нормального життя.
Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Зі справи вбачається, що від травми, отриманої під час проходження військової служби, у позивача розвинулися хвороби.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.
З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню по відшкодуванню моральної шкоди, суд керувався вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Позивач у зв`язку з отриманим пораненням став хворою людиною, можливості якої обмежені. Позивачу отриманим пораненням під час виконання обов`язків військової служби заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що порушило його звичні нормальні зв`язки, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя в сім`ї та суспільстві.
Між тим, суд не може погодитися з розміром моральної шкоди, визначеної в позовній заяві. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує конкретні обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, і, виходячи з засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 50 000 грн., в решті позов є надмірним та задоволенню не підлягає.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.
З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви не майнового характеру в розмірі 689 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Стягнути з Міністерства оборони України в дохід держави судовий збір у розмірі 689 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя А.І. Боровікова