Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6513/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корольовський р/с (ОСОБА_1П.) Категорія 59 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку, за апеляційними скаргами ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та просив перевести на нього права та обов'язки ОСОБА_3 на ? частку квартири АДРЕСА_1, зменшивши суму боргу на 111 100 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження №31956826 та №31952939 з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 054 474 грн. та 2 480 грн. В ході виконання рішення суду встановлено, що боржник є власником ? ідеальної частки квартири АДРЕСА_1. Відповідно до висновку незалежного будівельно-технічного дослідження від 22 жовтня 2013 року, виділ у натурі частки квартири боржника неможливий, а дійсна ринкова вартість даної частки визначена на рівні 111 100 грн. Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, просив позов задовольнити. Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_6 померла, її правонаступником залучено ОСОБА_4.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Переведено на ОСОБА_7 права та обов'язки (право власності) співвласника - боржника ОСОБА_3 на ? частку квартири АДРЕСА_2, зменшивши суму боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 на 111 100 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалються судами України іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2011 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 2 054 474 грн. боргу та 2 480 грн. судових витрат.

За виконавчими листами, виданими на підставі вказаного рішення, відкрите відповідне виконавче провадження, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження № 31956826, № 31952939 від 02 квітня 2012 року.

З інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником ? ідеальної частки квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку, ОСОБА_2 посилався на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, інше майно на яке можливо звернути стягнення у ОСОБА_3 відсутнє.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

11 жовтяня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з пропозицією здійснити продаж зазначеної частки вказаної квартири для погашення частини боргу, та до ОСОБА_4, ОСОБА_6 з пропозицією придбати у ОСОБА_3 вказану частку квартири, що підтверджується копіями листів, повідомленнями про їх вручення.

Відповідачами вказана пропозицію була проігнорована, будь-які дії, направлені на придбання частки боржника з жовтня 2013 року по квітень 2017 року не вчинені, відповідь заявнику не направлена.

Згідно висновку незалежного суб'єкта оціночної діяльності СПД ОСОБА_8 №17/1-6.10 від 22.10.2013 року, виділити ОСОБА_3 в натурі 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 неможливо.

З огляду на те, що ОСОБА_3 був достовірно обізнаний про існування боргу та відкриття виконавчого провадження щодо його стягнення, у встановлений державним виконавцем термін, будь-які дії, направлені на добровільне виконання рішення суду не вчинив, пропозицію стягувача залишив без задоволення та відповіді, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що останній ухиляється від продажу своєї частки у вказаній квартирі.

Виходячи із того, що у ОСОБА_3 відсутні кошти та інше майно, на яке можливо звернути стягнення, чого він не заперечував ні в апеляційній скарзі, ні у судовому засіданні апеляційного суду, - суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника.

Разом з тим, визначаючи ринкову вартість спірної частини квартири суд першої інстанції помилково послався на висновок незалежного будівельно-технічного дослідження від 22.10.2013 року, який знаходиться в матеріалах іншої цивільної справи №296/167/14-ц.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Визначення вартості майна є завдання експертизи, що вбачається з п.1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.01.2013 № 1/22533.

Представник позивача 12 січня 2016 року звернувся до апеляційного суду з заявою про призначення судової товарознавчої експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2016 було задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_8

Згідно висновку судового експерта від 07.02.2017 року вартість 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_3, становить 185 133 грн.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в частині зменшення суми боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 В Л. підлягає зміні, із збільшенням суми з 111 000 грн. до 185 133 грн.

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 ОСОБА_5, на те, що всі дії щодо погашення заборгованості повинні вчинятися виключно в рамках виконавчого провадження, не грунтується на законі, оскільки наявність виконавчого провадження не позбавляє права кредитора отримати від боржника належні йому гроші у будь-який не заборонений законом спосіб.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачами не можуть бути вчинені дії щодо викупу частки квартири боржника, оскільки існує заборона державного виконавця на відчудження майна, порушено переважне право співвласників на першочергове придбання частки у спільному майні, не грунтується на законі та матеріалах справи.

Так, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.06.2013 року задоволено скаргу ОСОБА_3. Визнано дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції щодо арешту та опису 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, належної ОСОБА_4 на праві власності незаконними. Скасовано акт опису та арешту 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, належної ОСОБА_3, складений державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції 10.04.2013 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.11.2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 25.12.2013 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції ОСОБА_9 про визначення частки майна ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не було вжито дієвих заходів для повного виконання рішення суду - спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що позивач не надав доказів про те, що боржник відмовився від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності, а ОСОБА_4 відмовився від придбання частки боржника - спростовуються текстом листа, направленого позивачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 і поштовими повідомленнями про його вручення.

Чинним законодавством передбачено можливість добровільного виконання судового рішення, для чого визначено широке коло прав сторін виконавчого повадження, в тому числі укладення мирової угоди на стадії виконання або інших договорів, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Однак відповідачі не надали будь-яких доказів того, що вони мали намір прийняти вказану пропозицію але не змогли це зробити з незалежних від них причин.

Судове рішення в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_4, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2015 року в частині зменшення суми боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 змінити з 111 000 грн. на 185 133 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді