Справа № 195/86/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

31.01.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кондус Л.А., при секретарі - Горват Н.Є., за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна, що є спільною частковою власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ між співвласниками в натурі житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка та для ведення підсобного господарства), що є спільною частковою власністю, а саме просила суд про наступне:

«Виділити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, відповідно до висновку складеного КП «Томаківське БТІ» ДОР» від 12 листопада 2015 року, загальною площею 32,65 кв.м. вартістю 20 890,00 грн. 1-1 коридор 8,35 кв.м., 1-2 прихожа 6,30 кв.м., 1-3 кладова 3,10 кв.м., 1-4 кухня 8,10 кв.м., 1-5 житлова 6.80 кв.м.; будівлі: літня кухня «Б» вартістю 7 278,00 грн, споруди: ? огорожі № 1 ворота, вартістю 829,00 грн.; загальна вартість всієї частини становить 28 997,00 грн., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Виділити та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, відповідно до висновку складеного КП «Томаківське БТІ» ДОР» від 12 листопада 2015 року, загальною площею 30,70 кв.м. вартістю 19 642,00 грн. 2-1 коридор 3,60 кв.м., 2-2 кухня 9,10 кв.м., 2-3 житлова 18.0 кв.м.; будівлі: сарай «В» вартістю 8 417,00 грн, споруди: ? огорожі № 1 ворота, вартістю 829,00 грн.; загальна вартість всієї частини становить 28 888,00 грн., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати: ОСОБА_1, позивача по справі, - закласти дверний пройом між кімнатами 2-1 та 1-1 і 2-2 та 1-5; зробити дверний пройом в кімнаті 1-1 (замість віконного пройому); зробити дверний пройом між кімнатами 1-5 та 1-4, згідно вимог висновку складеного КП «Томаківське БТІ» ДОР» від 12 листопада 2015 року, щодо поділу будинку з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Здійснити розподіл земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка та для ведення підсобного господарства), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в натурі між власниками відповідно до варіанту розподілу згідно висновку щодо можливості виділення земельних ділянок в натурі на місцевості, наданого організацією по проведенню робіт із землеустрою ПП «Томаківка» від 30.11.2015 року. Відповідно визнати право власності та виділити в натурі на місцевості земельні ділянки з цільовим призначенням відповідно до КВЦПЗ:

1. 02.03 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - 0,2500 га.:

- за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 0,1250 (1250 м2) га.;

- за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - 0,1250 (1250 м2) га.

2. 01.03 - для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5200 га (5200 м2) із них:

- за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 0,2600 (2600 м2) га.;

- за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - 0,2600 (2600 м2) га.; з наступним присвоєнням земельним ділянкам кадастрових номерів.

У зв'язку з розподілом, визнанням права власності та виділенням в натурі на місцевості земельних ділянок з цільовим призначенням відповідно до: КВЦПЗ 02.03 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), КВЦПЗ - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, який зареєстровано 17 листопада 1996 року за № 286/308.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відповідно до висновку складеного КП «Томаківське БТІ» ДОР» від 12 листопада 2015 року грошову компенсацію в сумі 55,00 грн. за перевищення частки у зв'язку з відступом від рівності часток.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в сумі 2 436,68 грн. та витрати пов'язані з проведенням робіт по складання технічного висновку щодо поділу домоволодіння в сумі 950,00 грн., з проведенням робіт по складанню висновку із землеустрою щодо поділу присадибної земельної ділянки в сумі 1290,00 грн., всього на загальну суму 4 676,68 грн.».

До закінчення розгляду справи по суті, представником позивача було зменшено розмір позовних вимог ,та подано до суду позовну заяву про поділ в натурі тільки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що є спільною сумісною власністю, мотивуючи наступним.

Позивач проживала з відповідачем у шлюбі з 1979 року по 2001 рік. 20 листопада 2001 року шлюб між ними було розірвано.

В період перебування у шлюбі ними було куплено житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу від 19 січня 1990 року в якому покупцем зазначено її колишнього чоловіка - відповідача по справі. Земельна ділянка для обслуговування будинку (присадибна ділянка та для ведення підсобного господарства), також оформлена на відповідача, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданим 17.11.1996 року.

З часу розірвання шлюбу відповідач створив іншу сім'ю і виїхав на постійне проживання в м.Запоріжжя.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Позивач зазначає, що утримувачем житлового будинку, та присадибної земельної ділянки після розірвання шлюбу з відповідачем, фактично являється вона одна, робить в ньому поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні платежі, доглядає за земельною ділянкою, сплачує відповідні податкові платежі, що підтверджується довідкою наданою Преображенською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області 20.10.2015 року за вих. № 887.

Про порядок поділу майна вони з відповідачем домовитися не можуть, тому спір може бути вирішений судом.

Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і статті 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації чоловіком спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Разом з тим, виходячи зі статті 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться.

Такі самі норми містяться в нині чинних статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

Відповідно до статті 22 КпШС України, чинного на час будівництва спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в статтях 60, 63, 70 СК України, частині третій статті 368, частині другій статті 372 ЦК України.

Зазначені висновки сформовані Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в Постановах від 9 та 16 грудня 2015 року і які відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників мас право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

На підставі викладеного, за її зверненням ПП «Томаківка» надано висновок від 30.11.2015 року щодо можливості розподілу земельної ділянки, на якій розташоване зазначене нерухоме майно, із виділенням в натурі на місцевості.

Як вбачається з висновку по варіанту розподілу, можливо здійснити реальний розподіл, з виділенням в натурі на місцевості земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, у відповідних рівних долях з цільовим призначенням відповідно до КВЦПЗ:

02.03 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - 0,2500 га.:

- ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 0,1250 (1250 м2) га.;

- ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - 0,1250 (1250м2)га,

з наступним присвоєнням земельним ділянкам кадастрових номерів.

Відповідно до чого складено кадастрові плани, із виділеними частинами земельних ділянок які плануються до виділення в натурі на місцевості.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов із зменшеними позовними вимогами в повному обсязі. Тобто зменшив позов в частині розподілу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. .

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує та з урахуванням письмових заперечень відповідача до первісного позову, мотивує тим, що відповідач у період шлюбу з позивачем придбали вищевказаний житловий будинок, тому вважає, що кожному з них належить у спірному будинку по ? його частині. При цьому поясняє суду, що позивач ОСОБА_1 навіть не просить визнати право власності на вказаний житловий будинок, тому остання не може просити суд визнати право власності та виділити в натурі на місцевості спірну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 16 грудня 2015 року розглянув справу № 6 - 2017 цс 15, предметом якої був спір про поділ майна подружжя. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, відповідно до якого земельна ділянка, приватизована одним із подружжя у період шлюбу для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя.

Тому, відповідач вважає, що вказана земельна ділянка належать йому і є його особистою власністю та представник відповідача вказує, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, сторони у справі перебували у шлюбі з 1979 року по 2001 рік. 20 листопада 2001 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4.

З договору купівлі - продажу від 19 січня 1990 року вбачається, що в період перебування у шлюбі сторонами у справі було куплено житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, де покупцем зазначено відповідача по справі, який є колишнім чоловіком позивача.

Земельна ділянка для обслуговування даного будинку (присадибна ділянка та для ведення підсобного господарства), також оформлена на відповідача, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданим 17.11.1996 року.

Згідно положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час купівлі будинку, зазначене нерухоме майно є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю у рівних частках.

З довідки, наданої Преображенською сільською радою Томаківського району від 20.10.2015 року за вих. № 887, суд вбачає, що позивач у справі зареєстрована та постійно проживає у вищевказаному будинку з 19.01.1990 року, при цьому саме вона здійснювала в ньому поточні та капітальні ремонти.

Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і статті 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації чоловіком спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Разом з тим, виходячи зі статті 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться.

Такі самі норми містяться в нині чинних статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

Відповідно до статті 22 КпШС України, чинного на час будівництва спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в статтях 60, 63, 70 СК України, частині третій статті 368, частині другій статті 372 ЦК України.

Зазначені висновки сформовані Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в Постановах від 9 та 16 грудня 2015 року і які відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників мас право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Як вбачається з висновку наданого ПП «Томаківка», яке діє відповідно до ліцензії на проведення робіт із землеустрою АГ № 583586 виданої Державним агентством земельних ресурсів України 08.09.2011 року та кваліфікаційного сертифікату виданого відповідно до протоколу Кваліфікаційної комісії від 27.11.2014 року, складеного 30.11.2015 року по варіанту розподілу, можливо здійснити реальний розподіл, з виділенням в натурі на місцевості земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, у відповідних рівних долях з цільовим призначенням відповідно до КВЦПЗ:

02.03 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - 0,2500 га.:

- ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 0,1250 (1250 м2) га.;

- ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - 0,1250 (1250м2)га,

з наступним присвоєнням земельним ділянкам кадастрових номерів.

Відповідно до чого складено кадастрові плани, із виділеними частинами земельних ділянок які плануються до виділення в натурі на місцевості.

Згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 29.12.2015р. грошова оцінка становить 185 782,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із наведених вище обставин вбачається, що в наявності є належні та достатні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

«1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;…». Тому суд вважає, що судовий збір в сумі 578,86 грн. переплачений позивачкою при подачі первісного позову підлягає поверненню останній.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 31, 79, 88, 114, 118, 119, 120, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, ст. 152 ЖК України, ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом від 17 травня 2005 року № 76 Держжитлокомунгоспу), ч. 2 ст. 158 ЗК України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, Постановами ВСУ від 9 та 16 грудня 2015 р., ст.ст. 31, 364, 1216, 1217 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна, що є спільною частковою власністюзадовольнити.

Здійснити розподіл земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в натурі між власниками відповідно до варіанту розподілу згідно висновку щодо можливості виділення земельних ділянок в натурі на місцевості, наданого організацією по проведенню робіт із землеустрою ПП «Томаківка» від 30.11.2015 року. Відповідно визнати право власності та виділити в натурі на місцевості земельну ділянку з цільовим призначенням відповідно до КВЦПЗ:

02.03 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - 0,2500 га.:

- за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 0,1250 (1250м2)га.;

- за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) -0,1250 (1250 м2) га

з наступним присвоєнням земельним ділянкам кадастрових номерів.

Скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, який зареєстровано 17 листопада 1996 року за № 286/308, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в сумі 1 857,82 грн. та витрати пов'язані з проведенням робіт по складанню висновку із землеустрою щодо поділу присадибної земельної ділянки в сумі 1 290,00 грн., всього на загальну суму 3 147,82 грн.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 578,86 грн. переплачений при подачі первісного позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:/підпис/Л. А. Кондус

З оригіналом згідно: Суддя Л.А.Кондус