Номер провадження: 22-ц/785/2962/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 24000 доларів США грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 14.05.2018 року із сплатою 14% річних за час користування кредитом.

16 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2, щодо зміни схеми погашення кредиту.

Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 01 серпня 2023 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальником за кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №202900 від 13 травня 2008 року.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Позичальник належним чином свої обовязки не виконує, у звязку з чим відповідно до розрахунку, станом на 20.04.2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів складає: 20552,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року становить 432794,59 гривень кредитна заборгованість; 2862,69 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року становить 60281,54 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1762,74 гривень пеня за прострочення сплати кредиту; 8758,10 гривень пеня за прострочення сплати процентів, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені у розмірі 503 596,97 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 3654 грн. На вказане рішення суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу.

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 13 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 24000 доларів США грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 14.05.2018 року із сплатою 14% річних за час користування кредитом. (а.с.5-11)

16 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2, щодо зміни схеми погашення кредиту.

Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 01 серпня 2023 року.

Згідно з пунктом 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальником за кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №202900 від 13 травня 2008 року.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Позичальник належним чином свої обовязки не виконує, у звязку з чим, станом на 20.04.2015 року згідно розрахунку наданого банком заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів складає: 20552,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року становить 432794,59 гривень кредитна заборгованість; 2862,69 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року становить 60281,54 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1762,74 гривень пеня за прострочення сплати кредиту; 8758,10 гривень пеня за прострочення сплати процентів.

Посилання апеляційної скарги на безпідставне стягнення заборгованості за кредитом є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 525 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення кредитної заборгованості. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання апеляційної скарги на порушення банком при укладанні договору норм Закону «Про захист прав споживача» є необґрунтованими. Окрім того, право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачено положеннями ЦК України, а не тільки умовами кредитного договору, умови якого апелянт вважає несправедливими.

Що стосується умов договору про право банку змінити відсоткову ставку, то така умова договору передбачалась діючим на час його укладання цивільним законодавством.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року №661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Тобто рішення банків про зміну розміру процентів, прийняті до 10.01.2009 року, є правомірними.

Крім того, з наданого банком до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором не убачається, що при розрахунку заборгованості по процентам, процента ставка 14,00% річних змінювалась.

Одночасно, висновок суду першої інстанції про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору у розмірі 3654 гривні є помилковим, оскільки ст. ст. 79, 88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, понесених позивачем при звернені до суду в розмірі 3654 грн. в рівних частках.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судових витрат в солідарному порядку скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер 3) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні в рівних частках з кожної.

В інший частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_5