Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3206/16-ц
Провадження №: 2/332/51/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Безлер Л.В.,

при секретарі Жечевій А.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №332/3206/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на таке. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.12.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4622,89 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в порядку, згідно з яким починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом в заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Свої зобовязання за договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 04.09.2016 рік у нього виникла заборгованість 12635,70 гривень. Таким чином зобовязання за договором відповідач не виконав, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Відповідач у судовому засіданні 19.01.2017 року позов визнав частково, пояснивши, що дійсно отримував кредит та укладав з позивачем генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, проте вважає, що сума його заборгованості перед позивачем останнім нарахована невірно, а також просив суд застосувати позовну давність.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеної 28 грудня 2012 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт між позивачем та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 4622,91 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в порядку, згідно з яким починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом в заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Свої зобовязання за договором та угодою банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 04.09.2016 рік у нього виникла заборгованість 12635,70 гривень, яка складається з такого:

4622,91 гривень заборгованість за кредитом; 1629,73 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом; 4252,93 гривень заборгованість за пенею та комісією; 2130,13 гривень штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди.

Таким чином зобовязання за договором відповідач не виконав.

Статтями 14 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у звязку з невиконанням позичальником вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання зобовязань по кредитному договору, який останній ігнорує.

При цьому обґрунтованими є доводи відповідача щодо застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Верховним Судом України у справі №6-116цс13 від 06.11.2013 року висловлена правова позиція, за якою відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності щодо кожного із платежів (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №6-331цс15).

Так, останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 24.09.2013 року.

Отже, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів. А тому заборгованість за процентами підлягає стягненню за останні три роки з часу звернення позивача до суду, а саме, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором (а.с.4), в сумі 1375,32 гривень.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, з урахуванням дати звернення позивача до суду, суд вважає за можливе стягнення з відповідача пені за останній рік, а саме, враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.4), в сумі 2034,01 гривень.

Щодо стягнення основної суми боргу в розмірі 4622,91 гривень та штрафу, передбаченого п.2.2.Генеральної угоди від 28.12.2012 року, в розмірі 2130,23 гривень, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити позов частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі задоволення позову частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, рах.№ 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299, адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 50), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 28.12.2012 року, наступні грошові кошти: 4622 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом, 2034 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1375 грн. 32 коп. заборгованість за пенею та комісією, 2130 грн. 13 коп. штрафу відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди. Всього 10162 (десять тисяч сто шістдесят дві) гривні 37 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, рах.№ 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299, адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 50), 1108 (одна тисяча сто вісім) гривень 33 копійки витрат по сплаті позивачем судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19.01.2017 року. Повний текст рішення виготовлено 24.01.2017 року.

Суддя Л.В.Безлер