Cправа №549/72/17
Провадження№2/549/55/17
26 квітня 2017 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
у складі: головуючого судді Крєпкого С.І.
при секретарі Якубовської Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 20 травня 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено усний договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти під письмову розписку в розмірі 400 доларів США, які він зобов'язувався повернути до 30 травня 2016 року.
Відповідач після спливу вказаному в розписці терміну грошові кошти не повернув.
У звязку з цим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 10 836 гривень, що станом на 01.03.2017 еквівалентно 400 доларів США (виходячи з офіційного курсу долара США на 01.03.2017 становить 27,03 грн), 3% річних від простроченої суми у розмірі 244 грн. 03 коп., пеню за прострочення позики у розмірі 2 629 грн. 11 коп. та сплачений ним суму судового збору.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.45).
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з"явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, про час і місце розгляду справи повідомлений (а.с.22-23,41-42, 47-49).
Враховуючи зазначене зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів.
На підставі ч.2 ст. ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 20 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 400 доларів США зі строком повернення 30.09.2016, що було письмово оформлено у формі розписки, оригінал якої було надано позивачем ( а.с.9).
Згідно з офіційним курсом, встановленим Національним банком України станом на 01.03.2017 (день подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог) у гривневому еквіваленті становить 2716.3714 грн за 100 доларів США (1 дол. США = 27,16 грн.).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином розписка містить дані про строки зобов'язання, грошову суму, що передана, дата складання розписки, особистий підпис позичальника. Між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики.
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка, підписана відповідачем, є документом, що стверджує укладення договору.
Частиною другою ст.1046 Ц України передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передавання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.
Тобто, наявний оригінал розписки підтверджує боргове зобовязання, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.
Частиною другою та третьою ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок.
Відповідно до статей 525,526,530,629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору позики та вчасного неповернення суми позики, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з останнього у примусовому порядку, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, у розмірі 10 836 гривень.
Крім того, згідно з ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
На підставі ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок 3% річних та пені, наведений позивачем за період з 30.05.2016 по 01.03.2017 є правильним, а тому заявлені вимоги про стягнення 3% річних та пені також підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати.
На підставі ст. 526, 530, 625, 1046, 1049,1050 ЦК України, керуючись ст.10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 836 гривень (десять тисяч вісімсот тридцять шість гривень) - заборгованості за договором позики від 20 травня 2016 за час прострочення в строк з 30 травня 2016 до 01 березня 2017.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3% річних від простроченої суми за договором позики від 20 травня 2016 року, за час прострочення в строк з 30 травня 2016 року до 01 березня 2017 року у розмірі 244 грн. 03 коп. (двісті сорок чотири гривні три копійки).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за договором позики від 20 травня 2016, за час прострочення в строк з 30 травня 2016 по 01 березня 2017 у розмірі 2 629 грн.11 коп. (дві тисячі шістсот двадцять девять гривень одинадцять копійок)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Чорнухинський районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя