Провадження № 2/641/116/2017 Справа № 641/4986/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі: головуючого: судді Богдан М.В.

при секретарі - Дрокіній С.О.

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень просила: провести розподіл спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу та визнати за нею право особистої приватної власності на спільні сумісні грошові кошти у розмірі 4096164 грн. 51 коп., які були розміщені ОСОБА_3 на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» у період шлюбу; стягнути з ОСОБА_3 на її користь вказані гроші та стягнути понесені нею судові витрати.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 вказала, що 29.11.1985р. між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який 02.12.2010р. було розірвано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Також, позивач вказала, що 23.03.2010р. звернулась до Київського районного суду м.Харкова із позовом про поділ майна подружжя та під час розгляду справи на запит суду від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь, що відповідач ОСОБА_3 під час шлюбу відкривав на своє ім*я рахунки, на яких розміщував спільні сімейні кошти.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.11.1985 року, який було розірвано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану 02.12.2010р..

З матеріалів справи вбачається, що питання щодо поділу спільного майна подружжя за позовом ОСОБА_2 вже було предметом розгляду Київського районного суду м.Харкова.

Так, 23.03.2010р. позивач ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м.Харкова із позовом про поділ майна набутого під час шлюбу із ОСОБА_3. Вказана справа була розглянута по суті та постановлено рішення про поділ сумісного майна подружжя.

У відповідності до розяснень, які містяться у п.п. 22, 23, 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

За правилами ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що початок позовної давності для вимоги про поділ майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (ст.ст. 106, 107 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України).

Відповідно до положень абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за №14 від 18 грудня 2009 р. встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає початком перебігу строку позовної давності кінець січня початок лютого 2013 року, оскільки підставою для звернення до суду було порушене право позивачки ОСОБА_2, яка дізналась про існування карткових рахунків, відкритих на ім*я відповідача.

Із поданої позовної заяви вбачається, що про існування рахунків позивач дізналась із відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла 28.01.2013 року до Київського районного суду м.Харкова на запит суду.

Оскільки матеріали справи не містять клопотання ОСОБА_2 про поновлення строків позовної давності з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, а з вказаним позовом ОСОБА_2 звернулась до Комінтернівського районного суду м.Харкова лише 03.06.2016 року, тобто із пропуском трирічного строку, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст..ст.257,261,267 ЦК України, ст.72 СК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4