Справа № 464/4574/15-ц
пр.№ 2/464/39/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

при участі: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" про визнання неукладеним договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання неукладеним договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 23 жовтня 2006 року, з врахуванням уточнень, про стягнення з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в його користь 33 064, 62 долари США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 729 853,80 грн. Мотивує позов тим, що 31.10.2014 Сихівським районним судом м.Львова ухвалено рішення, яким в задоволенні позову ТОВ "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту та заставу майна № 0 від 23 жовтня 2006 року відмовлено. Також цим рішенням відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ "Кредекс Фінанс", ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору кредиту та застави майна № 0 від 23 жовтня 2006 року. Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15.12.2014 залишено без змін. Даним рішенням встановлений той факт, що позивач не укладав з ПАТ "УкрСиббанк" договору кредиту та застави майна, не підписував такий, а відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України зазначені обставини не потребують доказуванню в даній справі. Оскільки в мотивувальній частині судового рішення зазначено про те, що договір є неукладеним, тому з метою захисту своїх прав, просить в судовому порядку визнати договір кредиту та застави майна № 0 від 23 жовтня 2006 року неукладеним. Крім цього, ОСОБА_4 зазначає, що за період з 23.10.2006 по 30.05.2015 ним сплачені на рахунок АТ "УкрСиббанк" кошти, які банківська установа безпідставно утримує, без жодної правової підстави. Тому просить в судовому порядку стягнути з відповідача кошти в розмірі 33 064,62 долари США.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, діючи згідно довіреності від 23.05.2016, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заві та заяві про уточнення позовних вимог. Просить позов задоволити у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, в минулих судових засіданнях позов підтримав, пояснюючи тим, що для придбання автомобіля марки "Мітсубісі" він прибув в автосалон ДП "Ніко Захід", де на підставі договору купівлі-продажу придбав автомобіль, яким користується по даний час. Наполягає, що не підписував з відповідачем споживчий договір, не брав на себе обов'язок стосовно погашення відсотків за користування кредитними коштами. Вказав, що протягом тривалого часу він передавав кошти знайомій особі, яка здійснювала внесення щомісячних платежів як проплати в автосалон, який йому здійснив розтермінування платежів при купівлі автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_3, діючи згідно довіреності, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, від відповідача надійшло клопотання про застосування строку пропуску позовної давності, а також у випадку винесення судом рішення про визнання недійсним або неукладеним кредитного договору/договору застави представник відповідача просить застосувати наслідки недійсності правочину, визначити грошову суму, яка має бути повернута ПАТ "УкрСиббанк" як кредитодавцю у гривнях за офіційним курсом Національного банку України на дату винесення рішення, а також накласти арешт на транспортний засіб "Мітсубісі Лансер", 2,0 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4

Представник третьої особи ТзОВ "Кредекс Фінанс" у судове засідання не з'явився, з невідомих для суду причин, про розгляд справи належним чином повідомлявся. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 464/9992/13-ц, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, керуючись взаємною згодою та діючим законодавством України, 23 жовтня 2006 року укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0, згідно з яким АКІБ "УкрСиббанк" надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 21 745.00 доларів США строком на 7 років з 23.10.2006 по 23.10.2013 зі сплатою 11 % річних за користування кредитом. (т.1 а.с.4-10).

За умовами договору банк зобовязався надати позичальнику ОСОБА_4 кредит в іноземній валюті, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку грошові кошти в сумі 21745 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

В забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобовязань позичальника за даним договором позивальник передає в заставу, а банк приймає рухоме майно - автомобіль марки "Мітсубісі Лансер", 2,0, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору. Кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

В Розділі 13 вказаного договору позичальником вказано ОСОБА_4, паспорт серії КА № 321471, виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, ІПН-.

З заяви на видачу готівки № 8 від 23.10.2006 вбачається, що позивачу видана в касі відділення № 925 АКІБ "УкрСиббанк" передбачена Кредитним договором сума 21 745,00 доларів США з поточного рахунку фізичної особи №9000. (т.1 а.с.176).

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За загальним правилом, цивільно-правовий договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Однак, як вбачається з висновку № 2661 криміналістичної експертизи, проведеною в межах цивільної справи №464/9992/13-ц, підписи від імені ОСОБА_4, які розташовані на оригіналі одного примірника договору споживчого кредиту та заставу майна №0 від 23.10.2006 у графі «позичальник» виконані однією особою, проте не ОСОБА_4, а іншою особою.

З висновку № 5082 судової почеркознавчої експертизи від 14.12.2016 вбачається, що встановити ким, самим ОСОБА_4 чи іншою особою, виконаний підпис від імені ОСОБА_4, розташований в лінійці після слів «Підпис отримувача» заяви на видачу готівки №8 від 23 жовтня 2006 року в сумі 21745 доларів США, складеної АКІБ "УкрСиббанк" /Харків/ на імя отримувача ОСОБА_4 не виявилось можливим з причин, викладених в дослідницькій частині висновку (через обмежений графічний матеріал, який є в досліджуваному підпису та простоту його виконання). (т.2 а.с.12-13).

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, тому є підстави вважати, що такий договір є вчиненим. У цьому випадку пункт 8 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» про невчинення договору, чи не укладення не застосовується. Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним за ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Судовим розглядом встановлено, що позивач в повній мірі схвалив оспорюваний ним правочин. Так, факт отримання позивачем ОСОБА_4 кредитних коштів, його погашення, сплата процентів за користування, придбання автомобіля за кредитні кошти, стверджується як матеріалами справи, так і показанням свідків, допитаних судом.

Так, свідок ОСОБА_5 показав суду, що є колишнім начальником відділення "УкрСиббанк". Ствердно вказав, що позивач у 2006 році отримував кредитні кошти в АКІБ "УкрСибБанк" для придбання автомобіля в автосалоні на вул.Липинського у м.Львові, з позивачем особисто обговорювались всі умови, повязані з можливістю отримання кредиту, а після надання позивачем необхідного пакету документів був наданий гарантійний лист, предявлений ним в автосалон. В подальшому позивач приніс технічний паспорт на автомобіль у відділення банку, де того ж дня оформлявся оспорюваний договір, а після його укладення і підписання кошти були перераховані в автосалон ДП "Ніко-Захід".

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що працювала у 2006 році у відділенні банку. Позивач звертався до неї з приводу оформлення кредиту, заповнював анкету, заяву, приніс всі необхідні документи, отримував гарантійний лист, вносив внесок готівкою, після оформлення реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб, приніс у відділення, оформив всі кредитні документи, автомобіль був застрахований. Вказала, що позивач вносив щомісячні платежі, тим самим виконував умови оспорюваного договору.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що на прохання позивача здійснював внесення платежів на рахунок банку, кошти отримував при цьому від ОСОБА_4

З виписки по кредитному договору №00 вбачається, що в період з 23.10.2006 по 14.05.2012 ОСОБА_4 погашав кредиторську заборгованість. (т.1 а.с.98-109).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль марки "Мітсубісі Лансер", 2,0, легковий седан-В, колір чорний, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_4, дата реєстрації 21.10.2006. Також є примітка: кредит, відчуження забор. (т.1 а.с.177).

Звертаючись до суду з відповідним позовом ОСОБА_4 посилався на те, що договір про надання споживчого кредиту та застави майна № 0 є неукладеним, оскільки споживчий договір він не підписував, кредитні кошти в банківській установі він не отримував.

У відповідності до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, перевіряючи чи схвалив власник у подальшому цей правочин, судом враховано наступне.

Встановлено, що сторонами умови договору виконувались, зокрема, АКІБ "УкрСиббанк" надав, а ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 21745 доларів США, придбав автомобіль, частину кредитних коштів позичальник ОСОБА_4 погашав. Та обставина, що кошти вносив його знайомий ОСОБА_7 не впливає на висновки суду, оскільки такі платежі вносились на рахунок із вказанням призначення платежу "Сняданко", тим самим здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитним договором, а сам по собі факт відсутності підпису позивача на споживчому кредитному договорі не заслуговує на увагу суду, оскільки є доведеним, що позивач своїми діями оспорюваний договір в повній мірі схвалив.

Як встановлено, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2014 у справі за №464/9992/13-ц, в задоволенні позову ТОВ "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту та заставу майна № 0 від 23 жовтня 2006 року відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ "Кредекс Фінанс", ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору кредиту та застави майна № 0 від 23 жовтня 2006 року відмовлено.

Зазначене рішення оскаржувалось в апеляційному порядку і ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15.12.2014 залишено без змін.

При цьому, апеляційною інстанцією зазначене наступне.

Визнати недійсним можна лише той договір, який був укладений, тобто в якому сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, їхне волевиявлення було вільним і відповідало їхній волі, а відсутність підпису ОСОБА_4 в оспорюваному договорі свідчить про відсутність саме його волевиявлення на укладення такого договору. А відтак договір є неукладеним, а неукладений договір не може бути визнаний недійсним, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Договір, який не був укладений (навіть якщо він був підписаний), не можна визнавати недійсним, оскільки не має що визнавати недійсним, так як немає факту укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошеня.

Як зазначено у ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені устатті 16 ЦК України.

У пункті 8 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту прав, обраний ОСОБА_4 не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, встановлених у ст. 16 ЦК України. Відмовляючи в задоволенні позову про визнання договору неукладеним, слід відмовити у вимозі про стягнення з ПАТ "УкрСиббанк" коштів, які на думку, позивача, безпідставно утримуються без жодної правової підстави, оскільки позивач у подальшому схвалив дію оспорюваного ним договору.

Що стосується строків позовної давності, заявленої представником відповідача, слід зазначити наступне.

Позивач при зверненні до суду вважає, що строк звернення до суду із даним позовом пропущено не з його вини, а тому підлягає поновленню.

Зясовано, що позивач довідався про порушення свого права у грудні 2013 року, звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним в межах цивільної справи за позовом ТзОВ "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

З даним позовом позивач звернувся 05.06.2015, тобто строк позовної давності позивачем не пропущений і підстав для відмови у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності не має.

Відмовляючи в задоволенні позову за безпідставністю, заява про застосування правових наслідків недійсності/неукладеності договору про надання споживчого кредиту та заставу у відповідності до ст.1057-1 ЦК України, подана представником відповідача підлягає відхиленню, оскільки відсутні підстави для застосування таких наслідків через той факт, що у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання договору неукладеним відмовлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 11, 15, 16, 203, 204, 215, 627, 1054, 1057-1 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин", ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 61, 64, 208, 209, 212-215, 218, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", третьої особи ТзОВ "Кредекс Фінанс" про визнання неукладеним договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Ю.Горбань