АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1871/17 Головуючий 1 інст. Бородіна М.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на рішення Київського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2016 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и в :

25 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі по тексту ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося у суд з позовом до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу (далі по тесту приватний нотаріус ХМНО) ОСОБА_1 про визнання дій приватного нотаріусу щодо посвідчення 12 жовтня 2007 року за реєстровим номером № 1736 іпотечного договору № 308Т-52-1, укладеного між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_5, приватним нотаріусом ХМНО 18 вересня 2007 року за реєстровим № 3090, як майновими поручителями ОСОБА_6, протиправними.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач посвідчила договір іпотеки № 308Т-52-1 від 12 жовтня 2007 року, укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_4, не перевіривши належним чином повноваження представника та посвідчила договір іпотеки в порушення статей 5, 44, 47 Закону України «Про нотаріат», пунктів 14, 20, 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що підтверджується рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року у справі №646/13114/14ц, яким встановлені порушення нотаріусом Інструкції та Закону України «Про нотаріат», а тому у відповідності до частини 3 статті 61 ЦПК України, не потребує доказуванню.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ПАТ «Брокбізнесбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «Брокбізнесбанк» зазначало, що судом не прийнято до уваги те, що відповідачем під час здійснення нотаріальної діяльності, зокрема, під час посвідчення іпотечного договору № 308Т-52-1, було грубо порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що свідчить про протиправність дій приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1, що призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів банку, як іпотекодержателя та учасника нотаріального процесу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між АТ «Брокбізнесбанк», як іпотекодержателем, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 18 вересня 2007 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 3090, як майновими поручителями ОСОБА_6, з іншої сторони, - було укладено іпотечний договір №308Т-52-1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1 за реєстровим № 1736.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2015 року, в цивільній справі №646/13114/14ц, за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Брокбізнесбанк», в особі Харківського регіонального відділення, ОСОБА_3, 3-ті особи ПН ХМНО ОСОБА_5, ПН ХМНО ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, позов задоволений частково, визнана недійсною довіреність від 18 вересня 2007 року, посвідчена нотаріусом ОСОБА_5, від імені ОСОБА_9, в частині уповноваження ОСОБА_3 укладати договір іпотеки, а також визнаний недійсним договір іпотеки, укладений 12 жовтня 2007 року, між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності від 18 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання дій приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 протиправними, суд першої інстанції виходив із положень Закону України «Про нотаріат» та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, які були чинними на час виниклих правовідносин, та тих обставин, що відповідно до положень Інструкції в довіреності, яка була видана приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, були зроблені усі необхідні застереження, зокрема застереження були зроблені перед підписом довірителя, а також в кінці довіреності, що засвідчено нотаріусом із проставленням печатки. Суд прийшов до висновку про те, що дії приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1, який посвідчував договір іпотеки керувався виключно Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Законом України «Про нотаріат», які не суперечать положенням статті 8 Конституції України.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Основним документом, яким керується нотаріус при вчиненні нотаріальної дії є «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджена Наказом Міністерства юстиції України.

З довіреності, на підставі якої діяла ОСОБА_3, вбачається, що вона містить рукописні дописки.

Відповідно до положень пункту 23 Інструкції, яка діяла на момент вчинення нотаріальної дії, де передбачено, що дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб і повторені в кінці посвідчувального напису. При цьому виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати.

Пункт 20 Інструкції та стаття 49 Закону України «Про нотаріат», на які посилався позивач на обґрунтування своїх вимог, передбачають право нотаріуса витребувати відомості та документи, а не його обовязок, при наявності певних обставин та за відсутності повноважень у представника відмовити у вчиненні нотаріальної дії. При наявності довіреності з дописками, які були застережені у відповідності до чинного на той час законодавства, підстав для витребування додаткової інформації про повноваження ОСОБА_3 на укладання договору іпотеки, в тому числі від імені ОСОБА_4, у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 не було.

Відповідно до пункту 42 Інструкції при укладенні правочину представником нотаріус мав перевірити його повноваження за довіреністю (її дублікатом), виданою представникові, за допомогою Єдиного реєстру довіреностей у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, за результатами перевірки справжності довіреності (її дубліката) мав бути виготовлений витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додавався до примірника правочину, що залишався у справах нотаріуса.

Виходячи з цього, для належного вчинення приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1 нотаріальної дії щодо посвідчення іпотечного договору на підставі довіреності необхідно було надати нотаріусу нотаріально засвідчену довіреність від імені ОСОБА_4, в якій мало бути зазначено повноваження представника ОСОБА_3 на укладання договору іпотеки, що й було зроблено.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що умов, викладених у статті 49 Закону України «Про нотаріат», у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 під час посвідчення іпотечного договору № 308Т-52-1 від 12 жовтня 2007 року не існувало, а тому підстав для відмови у вчиненні цієї нотаріальної дії у нотаріуса не було.

Стосовно посилання позивача на обставини, які були встановлені судовим рішенням та застосування положень частини 3 статті 61 ЦПК України, судом першої інстанції було зазначено, що даним предметом позову є визнання дій приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 протиправними, тоді як предметом розгляду цивільної справи №646/13114/14ц є визнання недійсними правочинів, довіреності та договору іпотеки, тому при розгляді даної справи рішення апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року не має преюдіційного значення.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується в повному обсязі та вважає його правильним.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для визнання протиправними дій приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 під час посвідчення іпотечного договору № 308Т-52-1 від 12 жовтня 2007 року.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_10