РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/8696/16-ц

Пров. №2/766/2305/17

08 лютого 2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

в складі головуючого - судді Ус О.В.,

секретар - Ханіков І.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 15 серпня 2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, та розірвання шлюбу з відповідачем.

В обґрунтування зазначила, що з 29 червня 2002 року перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований у Виконавчому комітеті Винниківської міської ради м. Львова. Від спільного життя мають малолітню дитину - ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року, яка проживає з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач в добровільному порядку не приймає постійної участі у вихованні дитини, не дбає про її матеріальне утримання. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Сім'я фактично розпалась через втрату почуття любові, та взаємної поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, кожен живе своїм окремим життям, наміру на подальше збереження сімї не мають, оскільки на початку березня 2016 року позивач припинила шлюбні стосунки та перестала вести спільне господарство. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, оскільки відповідач у добровільному порядку надавати таку допомогу регулярно відмовляється.

Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач позов визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2002 року Виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, актовий запис №16 (арк. справи 7).

Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжям припинені 13 липня 2015 року, подружжя живуть окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сімї. Майновий спір на момент розгляду справи відсутній.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Після розірвання шлюбу, прізвища: позивачу залишити - „ОСОБА_1", відповідачу залишити - „ОСОБА_1".

Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження (арк. справи 8).

У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач є людиною працездатного віку, відповідачем суду не надано відомостей про його стан здоров'я, наявність інших утриманців, місце роботи, розмір заробітку тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Заяви від сторін про визначення аліментів в твердій грошовій сумі не надійшло.

За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд.

Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Чинним Сімейним кодексом України встановлена загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначає саме суд.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи при визначенні розміру аліментів матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 15 серпня 2016 р.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 60, 88, 214-215, 224, 226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 29.06.2002 року Виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, актовий запис №16, що мають малолітню дитину - розірвати.

Після розірвання шлюбу, позивачу залишити прізвище - „ОСОБА_1", відповідачу залишити - „ОСОБА_1".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору, на користь ОСОБА_1, у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. В. Ус