Справа №639/8996/16-ц
Провадження №2/639/580/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Труханович В.В.,

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, суд

ВСТАНОВИВ :

30 листопада 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка», в якому просив суд стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у сумі 64 589,85 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в трудових відношеннях з Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» перебувала з 05.04.1989 року. В останні роки роботи на вказаному підприємстві вона зіткнулася з фактами систематичного не виконання вимог ст. 115 КЗпП України про виплату заробітної плати, не виконанням вимог Закону України «Про оплату праці» та не виконанням умов колективного та трудового договору.

Позивач вказує, що вона звільнилася з підприємства 11.01.2012 року, але при звільнені з нею не було проведено остаточного розрахунку, у зв'язку з чим вона зверталася до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.09.2014 року, її позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію та середній заробіток за час затримки остаточного.

Позивач вказує, що остаточний розрахунок із нею відповідач провів лише 02.09.2016 року, видавши грошові кошти через касу підприємства. На її неодноразові звернення до адміністрації відповідача, вона отримала інформацію, відповідно до якої отримана нею на виконання рішення суду, сума 66 577,23 грн. складається із заборгованості по заробітній платі в сумі 29 179,00 грн.; частина середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в сумі 37 371,48 грн.; компенсація за затримку виплати заробітної плати - 26,75 грн., тобто рішення суду виконано частково, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

В позовній заяву ОСОБА_1 зазначає, що вона перебувала в трудових відношеннях з Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка».

Також вказує, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію та середній заробіток за час затримки остаточного. Однак, незважаючи на рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач з нею провів кінцевий розрахунок лишу 02.09.2016 року.

На підтвердження даного ствердження, позивачем було надано суду копію листа Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» №014-711 від 23.11.2016 року, яким ОСОБА_1 повідомили, що 02.09.2016 року їй була погашена заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 29 179,00 грн., частково сплачені середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 37 371,48 грн., компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 26,75 грн. (а.с.13)

Суд зазначає, що для правильного розгляду і вирішення даного трудового спору суд повинен з'ясувати всі юридичні факти, що мають значення у справі, та від встановлення яких залежить розгляд і вирішення трудового спору по суті.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстав для звільнення від доказування в даному випадку судом не вбачається.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Але, у порушення вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження перебування її у трудових відносинах з відповідачем, на підтвердження ухвалення судом рішення за її позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Натомість суду надана копія рішення із Єдиного державного реєстру судових рішень, яка не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ, оскільки із зазначеного рішення не вбачається, що воно ухвалено за позовом саме ОСОБА_1 до підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, так як прізвище позивача в рішенні не вказано, а зазначено «Особа».

Крім того, рішення із Єдиного державного реєстру судових рішень не може бути прийнято судом як належний та допустимий доказ, оскільки воно не може бути завірено належним чином та скріплено печаткою суду.

Також суд не приймає як доказ копію листа Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» №014-711 від 23.11.2016 року, надану позивачем, оскільки вона належним чином не завірена, та не має печатки підприємства, що викликає сумнів у її належності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович