Справа №484/357/17 13.04.2017 13.04.2017 13.04.2017
Провадження №22-ц/784/1018/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 484/357/17 Суддя першої інстанції Хемич О.Б.
Номер провадження: 22-ц/784/1018/17 Суддя-доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

1 лютого 2017 року ОСОБА_3 подала у суд позов до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка вказувала, що проживала з відповідачем однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народився син ОСОБА_4. Але через відсутність взаємопорозуміння стосунки з відповідачем у 2013 році припинились. Син залишився проживати з нею, проти чого відповідач не заперечував.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, ст. 150 СК України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема вони зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

При цьому статтею 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Водночас статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, якщо вона чи він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 30 березня 2007 року (з наступними змінами) ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка народила сина ОСОБА_4, якого відповідач визнав своїм сином і погодився на реєстрацію себе його батьком в органах РАЦС.

Тепер малолітній ОСОБА_4 проживає з матір'ю, яка його виховує та доглядає. Дитина відвідує Катеринківський навчально-виховний комплекс та забезпечена всім необхідним для відвідування дошкільного закладу.

Позивачка працює на посаді бухгалтера у ФГ ,, Король", де зарекомендувала себе як дисциплінований працівник, спокійна, врівноважена, стримана особа.

За час проживання в с. Кінецьпіль відповідач також зарекомендував себе з позитивної сторони. Ввічливий, доброзичливий, товариський, з сусідами підтримує дружні відносини. Скарг і заяв відносно нього до сільської ради від мешканців села не надходило (характеристика Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 28 лютого 2017 року).

Проте, ОСОБА_2 з 23 жовтня 2013 року по 22 жовтня 2014 року перебував на обліку Первомайського відділу поліції як ,,сімейний насильник", оскільки вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2013 року був засуджений Первомайським міськрайонним судом за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за завдання позивачці легких тілесних ушкоджень.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач пояснив, що не відвідував дитину та не приймав участі у її вихованні, через те, що позивачка чинила йому перешкоди у зустрічах з дитиною. Він зобов'язався вчасно та справно виплачувати аліменти на утримання малолітнього сина.

На виконання вимог ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування Первомайської райдержадміністрації надав висновок від 21 лютого 2017 року про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки ОСОБА_2 зобов'язується в подальшому виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню сина, піклуватися про його матеріально-побутові умови проживання, спілкуватися з ним, та погасити заборгованість по аліментам.

Отже місцевим судом вірно встановлено, що відповідач не втратив інтерес до дитини, добре до неї ставиться і піклується про її майбутнє. Тому немає підстав стверджувати, що він свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків.

Факт притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності та наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів, характеризують його негативно, але не свідчать про можливість застосування до нього такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Інших доказів про негативний вплив відповідача на поведінку дитини, чи наявність обставин, які б свідчили про його свідоме ухилення від виховання дитини, позивачкою не надано, а судом не встановлено.

Правильно встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції врахував інтереси малолітньої дитини, вірно застосував до спірних правовідносин чинне законодавство, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди із оскарженим рішенням, не спростовують указані висновки місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк