Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1347/17 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко А.І.
Є.У.№ 310/6461/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Бердянської міської ради, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював.

Зазначав, що 17 грудня 2014 року працівником адміністративного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_4 було складено протокол № 480 про скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, торгівля у невстановленому для торгівлі місці новорічними ялинками «сосна кримська» у кількості 40 штук. Вказані ялинки в нього були вилучені та 18.12.2014 року передані йому на відповідальне зберігання до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок неправомірних дій відповідача йому була завдана майнова шкода в загальній сумі 15 632, 39 грн., із яких: 10 000 грн. вартість вилучених ялинок, строк реалізації яких пройшов і які засохли, 1218 грн. сума втраченої вигоди, 4 414,39 грн. вартість витрат на лікування, оскільки внаслідок нервового стресу різко погіршився стан його здоровя і він тривалий час лікувався, а також моральна шкода, яку він оцінює в 30 000 грн. Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ст.ст.1173,1167 ЦК України задовольнити позов і стягнути з відповідача 45 632, 39 грн. на відшкодування майнової і моральної шкоди.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з виконавчого комітету Бердянської міської ради на користь ОСОБА_3 10 000 грн. у відшкодування майнової шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про зміну судового рішення і задоволення позову у повному обсязі ОСОБА_5 зазначає, що суд безпідставно відмовив йому у відшкодуванні витрат на лікування і компенсації моральної шкоди. На думку позивача, в справі зібрано достатньо доказів на підтвердження його позовних вимог в частині відшкодування витрат на лікування і моральної шкоди, яким суд дав неналежну оцінку.

В апеляційній скарзі виконавчого комітету Бердянської міської ради зазначено, що при визначенні розміру відшкодування майнової шкоди суд ґрунтувався на припущеннях, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вартості вилучених ялинок. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а скарга виконкому відхиленню у звязку із такими обставинами.

Задовольняючи частково позов про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб виконкому, складання стосовно ОСОБА_3 адміністративного протоколу з вилученням предметів незаконної торгівлі 40 новорічних ялинок, вартістю 10 000 грн., останньому було завдано майнову шкоду, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст.1173 ЦК України. Вимоги позивача про відшкодування вартості ліків, упущеної вигоди не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Встановлено, що 17.12.2014 року працівником адміністративного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_4 був складений протокол №480 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП торгівля промисловими товарами у невстановленому місці. Як зазначено у протоколі, 17.12.2014 року о 9 год. 45 хв. ОСОБА_5 за адресою: м. Бердянськ, вул. Ля-Сейнська, 2-а, здійснював торгівлю промисловими товарами («ялинка новорічна» сосна у кількості 40 штук) у невстановленому місці для торгівлі, що на думку особи, яка склала протокол, необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 160 КУпАП.

В цей же день у ОСОБА_3 були вилучені сосни у кількості 40 штук, які 18.12.2014 року були передані на йому на відповідальне зберігання ОСОБА_3 до завершення розгляду адміністративної справи.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.02.2015р. провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст. 160 КУпАП було закрите на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При розгляді адміністративної справи судом було встановлено, що ОСОБА_5 вирощує ялинки та реалізовує їх на земельній ділянці за адресою: м. Бердянськ, вул. Ля-Сейнська, 2-а у м. Бердянську.

Вказана земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ПП «Будоптторг», що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею. Засновником ПП «Будоптторг», а отже і землекористувачем, являється позивач ОСОБА_5

У звязку із закінченням Новорічних свят вилучені у позивача сосни, які останній зобовязався зберігати до завершення розгляду адміністративної справи, не були реалізовані та засохли.

Згідно з посадовою інструкцією головного спеціаліста адміністративного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_4, який складав протокол, він зобов'язаний складати протоколи про адміністративні правопорушення в межах повноважень, визначених рішеннями виконкому Бердянської міської ради, яке не суперечить КУпАП, відносно юридичних та фізичних осіб, які не виконують правила благоустрою міста.

На посаді головного спеціаліста адміністративного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_4 працював з 11 листопада 2013 року по 27 квітня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд першої інстанції врахував, що постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2015 року встановлено, що дії позивача вважаються правомірними. Вказаною постановою не визнавалися протиправними дії осіб, які склали протокол, оскільки ст. 160 КУпАП України такого не вимагає.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення це дія, що фіксує правопорушення. Якщо в подальшому визнано відсутність правопорушення, то дії щодо складання протоколу є такими, що вчинені безпідставно, та такими, що потягли за собою нанесення певної шкоди особі, щодо якої складений протокол.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що у позивача було вилучено 40 ялинок, і цей товар на день вирішення спору прийшов у непридатність.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір майнової шкоди в сумі 10000,00 грн., завданої позивачу внаслідок вилучення у нього сосни, яка прийшла в негідність, є обґрунтованим, а вимоги визнав такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру майнової шкоди являються безпідставними.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження розміру майнової шкоди сторона може надати будь-які допустимі докази, а суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України зобов'язаний сприяти у збиранні доказів, чого суди попередніх інстанцій не зробили при розгляді справи.

Посилання на відсутність доказів про вартість ялинок, непридатність ялинок до реалізації не є належним, оскільки відповідно до розписки ОСОБА_5 зобов'язався зберігати їх до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення, який тривав до 20 лютого 2015 року. При цьому суд врахував, що збут зрубаних сосен носить сезонний характер і має обмежений часовий проміжок до кінця Новорічних та Різдвяних свят, тобто до 14 січня, а зрубана сосна має стан засихання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження вартості новорічних ялинок позивач надав суду довідку від 22.02.2016 року про вартість реалізації сосни кримської в грудні 2014 року ФОП ОСОБА_6, довідку ДП «Бердянське лісове господарство» від 08.11.2016 р. про оптову ціну новорічних ялинок у 2014 році та фото таблиці.

Вказані докази відповідачем не спростована.

Зважаючи на те, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в акті вилучення сосен від 17.12.2014 р., ні в розписці від 18.12.2014 р. про прийняття вилучених сосен на відповідальне зберігання не зазначені точні ознаки кожного дерева: висота, діаметр стовбура, його вартість, тощо, суд першої інстанції обгрунтовано визнав надані позивачем докази на підтвердження майнової шкоди належними і допустимими.

Колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанцій про недоведеність позову в частині стягнення упущеної вигоди і витрат на лікування.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності, з урахуванням вимог ст. 1173 ЦК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків та причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками.

З наведених вище приписів законодавства вбачається, що при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби право особи не було порушене.

Належних і допустимих доказів, що базуються на даних бухгалтерського та податкового обліку, позивач суду не надав.

Суд першої інстанції обгрунтовано залишив без задоволення вимоги позивача про відшкодування витрат на лікування, оскільки останнім не доведено, що його госпіталізація до лікувального закладу 6 січня 2015 року стала результатом неправомірних дій позивача, які мали місце 17 грудня 2014 року, а не внаслідок загострення хронічних захворювань, з приводу яких його було визнано інвалідом третьої групи задовго до виникнення спірних правовідносин.

Надані позивачем виписний епікриз, копії листка непрацездатності і чеків про придбання ліків і медичних препаратів не є достатньою підставою для відшкодування понесених ним витрат на лікування.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

По справі доведено, що неправомірними діями відповідача, позивачеві завдано майнову шкоду. Окрім майнової шкоди позивач звичайно зазнав і моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, викликаних знеціненням результатів його тривалої і кропіткої праці, безпідставним позбавленням вирощених власними силами ялинок. Позивач, який являється інвалідом третьої групи, фактично залишився без заробітку до новорічних свят. Замість того, щоб готуватися до зустрічі Нового року, він вимушений був доводити у суді свою невинуватість, безпомічно спостерігати, як засихають зрублені ялинки, які замість того, щоб приносити людям радість, кожного дня нагадували йому про вчинену щодо нього несправедливість.

З урахуванням фактичних обставин справи, вимог розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що 4 000 грн. будуть достатньою компенсацією завданої позивачеві моральної шкоди.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанцій в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

В іншій частині оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, а апеляційну скаргу Виконавчого комітету Бердянської міської ради відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року в частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Бердянської міської ради на користь ОСОБА_3 4 000 грн. (чотири тисячі гривень) на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді