Справа № 159/5013/16-ц
Провадження № 2/159/246/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, до Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», Ковельської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Реєстраційна служба Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, про скасування державної реєстрації і запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,та про визнання права власності на частину нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що розпорядженням органу приватизації від 26.01.1994 року № 17, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на житло, квартира АДРЕСА_1 була передана у приватну власність його батькові ОСОБА_5. Однак, на момент приватизації квартири, у ній були зареєстровані та проживали крім батька, позивач, його мати ОСОБА_6, колишня дружина ОСОБА_2, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3. 25 лютого 1994 року органами БТІ право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_5. 05.08.2016 року розпорядженням органу приватизації виконкому Ковельської міської ради № 15, у звязку з допущеними помилками, внесено зміни у розпорядження № 17 від 26.01.1994 року, а у свідоцтві про право власності на житло, крім ОСОБА_5, вказано співвласниками ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, форма власності спільна приватна. 20.12.2010 року помер батько позивача ОСОБА_5, а 12.01.2016 року померла мати позивача ОСОБА_6. Після смерті батьків мало місце спадкування за законом, спадкоємцем першої черги є позивач у справі, як син спадкодавців. Спадщину він прийняв, по факту проживання разом із спадкодавцями. Однак, позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на квартиру відповідно до вимог закону та позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину безпосередньо в нотаріальному органі, через наявність в Реєстрі БТІ не виключеного запису про реєстрацію права власності на спірне житло лише за ОСОБА_5 Просить скасувати дану реєстрацію, захистивши таким чином його право власності на нерухоме майно. Крім того, просить визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири в порядку приватизації та на 1/3 в порядку спадкування після смерті батьків.

В судове засідання позивач не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - Ковельської міської ради в судове засідання не зявився, відповідач подав клопотання про розгляд справи у відсутності його представника.

Представник відповідача - Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, в судове засідання не зявивлися, хоча відповідач та треті особи у встановленому законом порядку повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечували.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку:

Судом встановлено, що на підставі розпорядженням органу приватизації від 26.01.1994 року № 17 квартира АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_5 в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Право власності на дану квартиру зареєстровано органами БТІ за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1994 року.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.

При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Відповідно до ст. 86 ЦК України (1963 року), який діяв на час приватизації спірної квартири, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Статтями 55, 57 Закону України «Про власність», чинного на час приватизації спірної квартири, визначено, власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Як визначено статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Згідно матеріалів приватизаційної справи на квартиру АДРЕСА_1, на момент приватизації в ній проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Таким чином, реєстрація за ОСОБА_5 права власності на всю квартиру порушує права інших співвласників.

Відновити ці права можливо шляхом внесення змін у реєстраційні записи.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, наявність в Реєстрі прав на нерухоме майно запису про реєстрацію лише за позивачем ОСОБА_5 права власності на спірне нерухоме майно виключає можливість реєстрації такого права за всіма співвласниками квартири відповідно до внесених змін.

Враховуючи викладене, суд керуючись ст. 331 ЦК України, яка вимагає від особи реєстрації свого права власності для його підтвердження у майбутньому, та з метою захисту права власності в розумінні ст. 386 ЦК України, вважає необхідним позов в частині вимог про скасування державної реєстрації і запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно задовольнити та скасувати попередню реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на все спірне житло.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання права власності на частину нерухомого майна, суд виходить з наступного:

Розпорядженням органу приватизації виконкому Ковельської міської ради № 15 від 05.08.2016 року, у звязку з допущеними помилками, внесено зміни у розпорядження № 17 від 26.01.1994 року, та видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 від 05.08.2016 року із вказівкою співвласниками квартири на праві приватної, спільної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Таким чином, в силу ст. 357 ЦК України, кожному із співвласників квартири АДРЕСА_1 належить по 1/6 частини даної квартири.

ОСОБА_5 помер 20 грудня 2010 року, а ОСОБА_6 померла 12.01.2016 року, що підтверджено свідоцтвами про смерть серії І-ЕГ № 103294 та тсерії 1-ЕГ № 179970.

Після їх смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири (1/6+1/6=2/6=1/3).

За даними Ковельської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заводилась. Заповіт не посвідчувався.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України мало місце спадкування за законом.

В силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги є позивач у справі син спадкодавців ОСОБА_1.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець за законом ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батьків в порядку встановленому ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцями на час їх смерті, що підтверджується будинковою книгою на спірну квартиру.

В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття.

Завідувачем Ковельської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності майна обом спадкодавцям.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, за вказаних обставин спадкове право сторін може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Тому, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача у справі в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України, шляхом визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкувана після смерті батьків.

Загальна частка квартири, яка належить позивачу становить 1/2 (1/6 частка позивача в квартирі набута в порядку приватизації + 1/3 частка позивача в квартирі успадкована після смерті батьків = 1/2).

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до заявленого клопотання.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 328, 331, 355, 370, 386, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на їх обтяжень», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2, проведену на підставі свідоцтва про право власності на житло № 729 від 02.02.1994 року, виданого Ковельською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділку Львівської залізниці, та скасувати запис від 25.02.1994 року в реєстровій книзі в Реєстрі прав власності про державну реєстрацію речового права на вказане нерухоме майно, реєстровий № 8383.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, власником ? (однієї другої) ідеальної частини квартири АДРЕСА_2.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_7