Справа № 240/137/17
Провадження № 2/240/89/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шинкаренко А.І.,

при секретарі Пліскачовій Н.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_4, від імені якого діє його представник ОСОБА_1, до ОСОБА_2 сільської ради Олександрівського району Донецької області, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Олександрівського району Донецької області, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 21 березня 2002 року його батько придбав житловий будинок, загальною площею 40,8 кв.м, житловою площею 28,3кв.м, розташований за адресою: вул. Перемоги, 22, с. Громова Балка, Олександрівського району Донецької області. Договір купівлі-продажу житлового будинку був зареєстрований на ОСОБА_5 в Краматорській Універсальній біржі «Примус» 21 березня 2002 року, за реєстровим № 115, та зареєстрованого в Олександрівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності 21.03.2002 року, за реєстровим № 26. 30 квітня 2016 року в с. Громова Балка, Олександрівського району Донецької області помер його батько - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок, загальною площею 40,8 кв.м, розташованого по вул. Перемоги,22, с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області і земельні ділянки, розташовані по вищевказаній адресі, а також нежитлова будівля «Майстерня», розташована по вул. Перемоги, 22-а, с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області. Крім нього, спадкоємців першої черги, після смерті батька, немає, як і немає спадкоємців за заповітом, які могли б позбавити його законних підстав прийняття спадщини. Його мати, дружина спадкодавця, ОСОБА_6, відмовилась від належної їй ? частки в спадковому майні на його користь.

02.02.2017 року позивач, з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме спадкове майно, в тому числі на житловий будинок, звернувся до приватного нотаріуса. За результатами розгляду заяв та інших документів, йому були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю «Майстерня» та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований вищезазначений будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння йому було відмовлено на підставі того, що біржова угода, на підставі якої спадкодавець набув право власності на спірне домоволодіння, не відповідає

вимогам ст. 227 ЦК УРСР, який діяв в момент його укладення. Тому, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Перемоги, 22, с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області.

Позивач - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте, в попередньому судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Олександрівського району Донецької області проти позову не заперечував, крім того, в судовому засіданні підтвердив, що спірне домоволодіння дійсно належало спадкодавцю ОСОБА_5, інших спадкоємців, окрім, його сина ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_6, не має.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості № 115 від 21.03.2002 року, укладеного Краматорською Універсальною біржею «Примус», ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_7 за 1700 гривень житловий будинок, загальною площею 40,8 кв.м, який розташований по вул. Перемоги, 22, с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області, з подальшою реєстрацією вказаного правочину в Олександрівському БТІ 27.03.2002 року, за реєстраційним № 26 (а.с. 14).

При цьому правовідносини, що склалися між сторонами, мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, тому, відповідно п. 4 «Прикінцевих положень» Цивільного кодексу України підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року.

За ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Так, за ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У ст. 8 Закону України «Про право власності», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, було зазначено, що цим законом встановлюються основні положення про власність в Україні, а відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.

На підставі переліченого вбачається, що положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не змінювали положень діючого, на момент укладення біржового контракту, цивільного законодавства України про обовязковість нотаріального посвідчення угод купівлі-продажу житлового нерухомого майна, учасниками якого були громадяни.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу будинку від 21.03.2002 року за № 115, по вул. Перемоги, 22, с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області, сторонами, по якому є громадяни, був укладений з порушенням вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), якою передбачалось обовязкове нотаріальне посвідчення угод такого виду.

Відповідно до облікової картки обєкта погосподарського обліку, будинок № 22 по вул.Перемоги в с. Громова Балка, Олександрівського району Донецької області належить

ОСОБА_5.

Згідно довідки № 37 від 27.02.2017 року, виданої Олександрівським БТІ, при обстеженні 13.02.2017 року житлового будинку № 22, розташованого за адресою: с. Громова Балка, по вул. Перемоги (власник ОСОБА_5) самовільні будівлі не виявлені, технічні показники житлового будинку не змінилися.

Отже, враховуючи обставини справи, які були досліджені у судовому засіданні, суд вважає встановленим, що між сторонами по справі фактично відбувся договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Перемоги, 22, с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області, оскільки, сторони угоди повністю виконали умови вказаного договору.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер 30 квітня 2016 року, про що 04 травня 2016 року складено відповідний актовий запис № 8 виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Олександрівського району Донецької області (а.с. 7).

Факт родинних звязків між позивачем та його батьком підтверджується копією свідоцтва про народження серії VII № 354507 від 05.03.1988 року, виданого ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів.

Позивач є єдиним спадкоємцем. Спадщину після смерті батька прийняв, відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України, оскільки, звернувся до приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, після смерті батька 08.07.2016 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи №60/2016.

Крім того, позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо частини спадкового майна, після смерті свого батька, а саме - на спадщину, яка складається з нежитлової будівлі «Майстерня» та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований вищезазначений будинок.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за закономна цілу частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Перемоги,22, с. Громова Балка, Олександрівського району Донецької області, яке залишилось після померлого, 30.04.2016 року, батька - ОСОБА_5.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом .

Згідно ст.ст. 1216-1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст. ст.1296,1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На основі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за ОСОБА_4, як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) , що розташований за адресою: вул. Перемоги, 22, в с. Громова Балка, Олександрівського району, Донецької області, як на спадкове майно, після смерті батька - ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4, від імені якого діє його представник ОСОБА_1, до ОСОБА_2 сільської ради Олександрівського району Донецької області, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, після смерті 30 квітня 2016 року ОСОБА_5, право власності на цілу частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами № 22, розташованого по вул. Перемоги, села Громова Балка Олександрівського району Донецької області.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.04.2017 року.

Суддя А.І. Шинкаренко