АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2555/17 Справа № 191/2784/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черкова Н. Т. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Посунся Н.Є.,

за участі секретаря Гулієва М.І. о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, заявданого внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29 грудня 2015 року на а/д Мелітополь - Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Камрі», державний номер НОМЕР_1, під його керуванням, та транспортного засобу «Мерседес Спринтер», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль «Тойота Камрі», державний номер НОМЕР_1. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Мерседес Спринтер» державний номер НОМЕР_2, застрахована у НАСК «Оранта», за полісом ОСЦПВВНТЗ № НОМЕР_5. Відповідно до висновку судового експерта Цаберябого В.М. № 011/16 від 30 січня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого йому, як власнику автомобіля «Тойота Камрі», державний номер НОМЕР_1, склала 73 134 грн. 99 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Камрі», державний номер НОМЕР_1, відповідно до Акту надання послуг № АМ16960 від 05 травня 2016 року, Наряду - замовлення № АМ 16960 від 25 квітня 2016 року, Рахунку № - НОМЕР_6 від 01 квітня 2016 року та фіскального чеку ТОВ фірми «Алмаз Мотор ЛТД» 0002 від 06 травня 2016 року, які підтверджують оплату фактично понесених витрат за відновлювальний ремонт автомобіля, склала 64 667 грн. 03 коп. Вартість матеріального збитку, заданого власнику КТЗ, згідно п. 7.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Затверджена наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, в редакції наказу Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159, визначається як сума вартості відновлювального ремонтно-відновлювальних робіт, матеріалів, запасних частин у з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та величини ВТВ складає 73 134 грн.99 коп. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року винним у скоєнні ДТП визнано водія транспортного засобу «Мерседес Спринтер» державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 НАСК «Оранта», як полісоутримувачем транспортного засобу «Мерседес Спринтер» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, було здійснено виплату страхового відшкодування, в межах ліміту відповідальності страховика, у розмірі 50 000 грн. на банківський рахунок ТОВ фірма «Алмаз Мотор Лтд», що підтверджується платіжними дорученнями № 20739 від 1 7 лютого 2016 року та № 16006 від 30 березня 2016 року. Тому просив стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 23 134 грн. 99 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн. та сплачений судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяний матеріальний збиток у розмірі 23 134 грн. 99 коп., 800 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 23 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким визначити відшкодування шкоди, яка заподіяна в результаті ДТП у грн. розмірі 14 677 грн. 03 коп. та відмовити позивачеві у відшкодуванні витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, Внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи.

В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2012 року, «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках», зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року 29 грудня 2015 року о 08.30 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3 по а/д Дніпропетровськ - Мелітополь на 35 км. при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем Тойота державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п 10.1 ПДР України(а.с.6).

ОСОБА_3 є власником автомобіля «Тойота Камрі» державний номер НОМЕР_4 ( а.с.7).

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3, якою він повідомив страхову компанію про ДТП і просив відшкодувати шкоду (а.с.23).

Відповідно до Висновку судового експерта ОСОБА_4 № 011/16 від 30 січня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота Камрі», державний номер НОМЕР_1, склала 73 134 грн. 99 коп., з яких вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Тойота Камрі» державний номер НОМЕР_4 складає 64 667 грн. 84 коп. (а.с. 8-20).

НАСК «Оранта», як полісоутримувачем транспортного засібу «Мерседес Спринтер» державний номер НОМЕР_2, ДТП на якому було скоєно під керуванням водія ОСОБА_2, здійснено виплату страхового відшкодування позивачу, в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 50 000 грн. на банківський рахунок ТОВ фірма «Алмаз Мотор Лтд» (а.с. 24).

Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Отже, відповідач ОСОБА_2, згідно висновку судового експерта № 01 1/16 від 30 січня 2016 року має нести обов'язок по відшкодуванню завданого матеріального збитку у розмірі 23 134 грн. 99 коп. (73 134 грн. 99 коп. - вартість матеріального збитку за мінусом 50 000 грн., які відшкодовано позивачу НАСК «Оранта»: (73134 грн. 99 коп. - 50 000 грн.).

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-760цс15.

Крім того, відповідно до квитанції №16002 від 30 січня 2016 року вартість послуг за проведення вищезазначеного експертного дослідження, яка була сплачена позивачем, становить 800 грн. (а.с.21).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на їх обґрунтованість та доведеність.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що на користь позивача має бути стягнута сума вартості відновлювального ремонту автомобіля, а не вартість матеріального збитку, завданого позивачу, є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді