У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до Селищанської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2003 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Селищанської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання за нею у порядку спадкування права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_5, який не встиг за життя отримати державний акт на земельну ділянку.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 31 березня 2003 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться по АДРЕСА_1

Не погодившись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 31 березня 2003 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого ч. 1 ст. 294 ЦПК України при оскарженні рішення суду, а підстави, зазначені в заяві про поновлення цього строку, визнано неповажними.

При цьому апеляційний суд зазначив, що заявник не довів, що з часу набрання рішенням суду законної сили у 2003 році не знав про його існування.

Проте до таких висновків апеляційний суд дійшов із порушенням норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення районного суду від 31 березня 2003 року з пропущенням визначеного законом строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Пропустивши строк апеляційного оскарження й звернувшись до апеляційного суду із заявою про його поновлення, ОСОБА_4 просив поновити цей строк.

Аапеляційний суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 297 ЦПК України залишив апеляційну скаргу ОСОБА_4 без руху, надавши останньому строк для зазначення підстав поважності причин пропущення установленого законом строку апеляційного оскарження.

Судом установлено, що на виконання вимог ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 листопада 2016 року ОСОБА_4 направив до суду заяву про поновлення строку апеляційного оскарження з посиланням на те, що вказаний строк пропущено з поважних причин, оскільки він не був залучений до участі у справі та не знав про розгляд справи в 2003 році, а з судовим рішенням ознайомився лише 20 жовтня 2016 року. Також заявник зазначав, що знаходився на лікуванні в період з 24 квітня 2003 року до 5 травня 2003 року.

Крім того, ОСОБА_4 зазначав, що він проживав разом із батьком - ОСОБА_5, після смерті якого продовжив мешкати у половині житлового будинку та користувався 1/2 часткою земельної ділянки біля будинку по АДРЕСА_1 що належали батьку, тому згідно вимог закону вважається таким, що прийняв спадщину після його смерті й є власником частини будинку. При цьому йому ніколи не чинили перешкод у користуванні земельною ділянкою, тому він вважав, що на підставі ст. 120 ЗК України при переході права власності на частину будівлі до нього перейшло право й на частину земельної ділянки.

Проте, визнавши причини пропущення строку апеляційного оскарження неповажними та дійшовши висновку про відсутність підстав для його поновлення, апеляційний суд зазначив, що не можна погодитись з поважністю зазначених заявником причин пропущення процесуального строку.

Разом із тим апеляційний суд не звернув уваги на те, що ЦПК України не містить вичерпного переліку поважності причин пропущення строку на оскарження. Вони оцінюються у кожній конкретній справі, виходячи із фактичних обставин.

Таким чином, апеляційний суд належним чином не дослідив причини пропущення строку на апеляційне оскарження, не врахував те, що ОСОБА_4 виконав вказівки суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги та звернувся до апеляційного суду із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження, надавши відповідні докази на підтвердження поважності причин пропущення цього строку, які судом належним чином не оцінені.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Також відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Проте апеляційний суд у порушення зазначених вимог закону дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ухилився від забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик