Справа № 336/1713/16-ц
Пр. № 2/336/49/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Щасливої О.В.

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відшкодування збитків.

В позові зазначив, що є споживачем послуг відповідача з обслуговування карткового банківського рахунку позивача, на який щомісяця надходить належна позивачеві пенсія. При укладенні договору на обслуговування карткового рахунку позивач уповноважив фінансову установу перераховувати з його рахунку на рахунок приватного акціонерного товариства «Інгосстрах» щомісячні страхові платежі на виконання договору добровільного страхування від нещасних випадків від 14.08.2015 року. 26 листопада 2015 року стався страховий випадок через отримання позивачем ушкодження здоровя у вигляді струсу головного мозку та втрати одного зуба, внаслідок чого позивач відновлював здоровя в стаціонарі закладу охорони здоровя. Звернення позивача до страхової компанії в лютому 2016 року увінчалося відмовою у виплаті страхового відшкодування через ненадходження в листопаді 2015 року чергового регулярного платежу. Необхідний регулярний платіж банком не було здійснено, хоча до 12 листопада 2015 року на картковому рахунку позивача було достатньо грошових коштів для списання суми в 20 грн. Вважає, що такі дії відповідача порушили його право на отримання страхового відшкодування, з огляду на таке. Відповідач, перерахувавши в вересні 2015 року належну до сплати суму не 15 числа, як це зазначено в договорі, а 5 числа, за власним розсудом змінив дату вчинення чергового платежу, що означає необхідність в подальшому здійснювати таке списання пятого числа кожного місяця. Між тим 5 листопада 2015 року черговий платіж здійснено не було за наявності на картковому рахунку необхідних для вчинення цієї дії грошових коштів. Відповідно до Правил страхування у випадку отримання застрахованою особою внаслідок нещасного випадку струсу головного мозку при строку лікування від 14 днів і більше вартість страхового відшкодування становить 5 відсотків від страхової суми, а у випадку втрати одного зуба сума відшкодування обчислюється 3 відсотками. Обчислена таким чином страхова сума, яку не отримав позивач через неякісні послуги відповідача, становить 4000 грн. (2500 грн. як 5 відсотків від загальної страхової суми за струс мозку + 1500 грн. як 3 відсотки від загальної страхової суми за втрату зуба), які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення.

Представник позивача підтримав вимоги свого довірителя. Пояснив, що відповідно до п. 11.5 договору страхування у разі несплати або неповної сплати відповідної частини страхового платежу договір припиняє дію і виплати страхового відшкодування за ним не здійснюються, а поновлює свою дію він з моменту оплати наступної частини страхового платежу. Так як з вини відповідача страховий платіж 5 листопада 2015 року не був сплачений, позивач був позбавлений можливості отримати страхове відшкодування.

У звязку з викладеним просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг фінансова установа за розпорядженням позивача бере на себе зобовязання списувати з рахунка позивача регулярні страхові платежі на рахунок приватного акціонерного товариства «СК «Інгосстрах/ТДВ «Кредо», зазначені в договорі страхування, за умови настання строків таких платежів відповідно до умов страхування та підтвердження позивачем розпорядження на проведення списання. Відповідно до договору страхування першу виплату за дорученням позивача відповідач здійснив 15 серпня 2015 року, наступний платіж - 5 вересня 2015 року, в жовтні 2015 року списання грошових коштів відбулося 15 числа, а в листопаді 2015 року в день здійснення регулярного платежу, а саме: 15 числа, вчинити цю дії не сталося можливим через відсутність грошових коштів на картковому рахунку позивача. Так як позивач не забезпечив наявність на рахунку коштів, хоча банківська установа повідомляла йому про це, вини відповідача в несплаті страхового платежу немає. Що стосується здійснення платежу 5 вересня 2015 року замість 15 вересня 2015 року, зазначений збій програми жодним чином не вплинув на права позивача, оскільки вже в наступному місяці відповідач повернувся до встановленого графіку платежів, списавши грошові кошти 15 жовтня 2015 року, і в подальшому регулярні платежі приурочував до пятнадцятого числа кожного місяця за умови наявності на рахунку необхідної для цього суми грошей.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань.

В силу ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується прийняти і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Як встановлено судом, при укладанні договору банківського рахунку для обслуговування рахунку позивача № 5168********6207 позивач дав доручення відповідачу списувати зі свого рахунка регулярні страхові платежі на рахунок приватного акціонерного товариства «СК «Інгостстрах/ТДВ «Кредо», зазначені в договорі страхування № ZPSONS-157E4NO від 14.08.2015 року (а. с. 6, 68). Відповідно до п. 11.2. договору страхування способом сплати страхових платежів є здійснення щомісячних регулярних платежів у сумі 20 грн., при цьому сплачуємий період починається з 00-00 годин дня, наступного за днем надходження страхового платежу на поточний рахунок страховика, і дорівнює одному календарному місяцю (а. с. 6).

З виписки по рахунку позивача випливає, що 15 серпня 2015 року ним було здійснено щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» у сумі 20 грн., наступний платіж було вчинено 5 вересня 2015 року, в жовтні 2015 року такий платіж здійснений 15 числі, в листопаді, грудні 2015 року, а також в січні 2016 року страхові платежі не вносилися черзі відсутність достатньої суми грошових коштів на рахунку станом на пятнадцяте число, в березні, квітні і травні 2016 року страхові платежі списувалися пятнадцятого числа (а. с. 31).

Виходячи з наведеного положення договору страхування, оплачуємий період простирається з 16 числа кожного місяця по 16 число наступного місяця (наступний по відношенню до дня здійснення платежу день).

В межах кожного з оплачуємих періодів відповідач здійснював страхові платежі за наявності на рахунку клієнта достатньої для цієї операції суми.

Дострокове списання грошових коштів за сплачуємий період з 16 вересня по 16 жовтня 2015 року, яке сталося 5 вересня 2015 року, не свідчить про неналежне виконання банком операцій за рахунком клієнта та жодним чином не звужує право позивача, оскільки вже в жовтні 2015 року регулярний платіж був здійснений 15 числа, що означає необхідність списання платежу за листопад 15 листопада 2015 року.

Між тим здійснення такого списання в листопаді не сталося можливим не лише станом на 15 число, а й протягом усього місяця після 12 числа, коли через використання позивачем грошових коштів на рахунку залишилося лише 3 грн. 84 коп. Наступне ж поповнення рахунку відбулося лише 4 грудня 2015 року.

Кредитування рахунку позивача банком в інтересах списання регулярного платежу умовами обслуговування цього рахунку не передбачені.

При цьому позивач отримав СМС-повідомлення банківської установи про недостатність коштів для здійснення регулярного платежу і мав обєктивну можливість забезпечити виконання банком обовязку з перерахування грошей страховику шляхом поповнення карткового рахунку на необхідну суму, а також мав можливість перерахувати страховий платіж на поточний рахунок страховика, вказаний в п. 11.1. договору добровільного страхування.

Договір з обслуговування карткового банківського рахунку є публічним договором, тому до нього належить застосовувати положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», в русло якого позивач спрямовує свої вимоги, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

В силу ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яка містить тлумачення термінів, що застосовуються в Законі, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, за змістом ст. 4 Закону споживачі мають право на належну якість обслуговування.

Права споживача у звязку з отриманням послуг неналежної якості передбачені статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а статтею 1073 ЦК України передбачені наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта.

Встановивши обставини справи і перевіривши їх наданими сторонами фактичними даними, суд не може погодитися з твердженнями позивача про неналежне виконання банківською установою обовязків з обслуговування карткового рахунку позивача; розпорядження ж ним своїм правом на власний розсуд не покладає на відповідача відповідальності за наслідки, до яких призвело невчинення позивачем дій, які він мав вчинити в інтересах захисту своїх прав.

Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи з наведених положень цивільного законодавства, обєктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для зверненням особи за судовим захистом.

Разом з тим суд не вбачає ознак порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача, що не дає підстав ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 15,16, 22, 23, 633, 901,1066,1068,1069 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива