Справа № 462/63/16-ц Провадження № 22-ц/773/395/17 Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я. ,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації Волинської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі одного із батьків у вихованні дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 24 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі одного із батьків у вихованні дитини, у якому зазначає, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 21 липня 2005 року. Після розірвання шлюбу у них народилися діти - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти на даний час проживають разом зі своєю бабою в с. Марянівка Горохівського району Волинської області. Мати дітей ОСОБА_3 відповідач в даній справі проживає та працює у м. Львові.

Посилаючись на те, що він має рівні права і обовязки з відповідачем щодо виховання та спілкування зі своїми дітьми, а відповідач разом зі своєю матірю чинять йому перешкоди у цьому, позивач просив суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_5 та у його вихованні і визначити способи його участі у вихованні сина.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 січня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 у даній справі задоволено частково.

Постановлено зобовязати відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначено позивачу наступні способи його участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме:

- один раз в місяць у будь-яку пятницю бачитись зі своїм малолітнім сином на території смт. Марянівка Горохівського району Волинської області у присутності дорослих осіб ( класного керівника дитини, психолога, працівників служби у справах дітей, інспектора поліції ювенальної превенції) за попередньою домовленістю з працівниками служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації Волинської області.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням в частині визначення способів його участі у вихованні дитини, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обємі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу позивача заперечила та просила її відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, а рішення суду в частині визначення способів участі батька у вихованні дитини змінити з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4, який народився 15 липня 2006 року та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23-24).

Також в судовому засіданні встановлено, що діти на даний час проживають зі своєю бабою матірю відповідача ОСОБА_3 в с. Марянівка Горохівського району Волинської області, а відповідач ОСОБА_3 мати дітей проживає та працює у м. Львові.

Службою у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації у своєму розпорядженні від 29 грудня 2016 року вказано на доцільність визначення ОСОБА_2 наступних способів його участі у вихованні сина ОСОБА_5 та у спілкуванні з ним:

1. Один раз в місяць у будь-яку пятницю ОСОБА_2 бачитиметься зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на нейтральній території (смт. Марянівка) у присутності дорослих осіб (класного керівника дитини, психолога, працівників служби у справах дітей, інспектора поліції ювенальної превенції) та за узгодженням про це з матірю дитини.

2. ОСОБА_2 зобовязаний:

1) повідомляти ОСОБА_3 про місце перебування, в яке забирає дитину;

2) особисто забирати та повертати дитину в сімю матері;

3) не налаштовувати дитину проти матері та її рідні;

4) унеможливлювати негативний вплив на дитину та не допускати негативних висловлювань на адресу матері дитини та її рідні під час здійснення своїх батьківських обовязків по вихованню дитини.

3. ОСОБА_3 зобовязана:

1)не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із сином телефонним, поштовими або електронними засобами звязку;

2) завчасно повідомляти батька дитини про зміну місця проживання, стану здоровя дитини та інші обставини, що можуть вплинути на участь батька у вихованні дитини;

3) не налаштовувати дитину проти батька та його рідні (а.с.180).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення способів його участі у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з того, що до тих пір, поки між позивачем та його малолітнім сином не склалися стійкі, довірливі стосунки, участь позивача у вихованні сина повинна обмежуватися спілкуванням з дитиною на території населеного пункту, де дитина проживає, без присутності матері, але з обовязковою участю інших дорослих осіб (класного керівника, психолога, працівників служби у справах дітей, інспектора поліції ювенальної превенції).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Стаття 157 СК України пердбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Стаття 158 СК України передбачає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Отже, судом встановлено, що діти сторін в даній справі проживають разом зі своєю бабою в с. Марянівка Горохівського району Волинської області, відповідач ОСОБА_3 проживає та працює в м Львові, позивачу ОСОБА_2 чиняться перешкоди у його спілкуванні із сином ОСОБА_5 та у його вихованні. Мати дітей ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначених обставин не заперечувала і не оскаржувала рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобовязання відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_2 у спілкуванні із сином та у його вихованні.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначення способів участі батька дитини у її вихованні, а саме: один раз в місяць в будь-яку пятницю бачитися зі своїм сином на території смт. Марянівка Горохівського району Волинської області у присутності дорослих осіб (класного керівника дитини, психолога, працівників служби у справах дітей, інспектора поліції) за попередньою домовленістю з працівниками служби у справах дітей.

Батьки мають преважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати їх на виховання фізичним та юридичним особам, батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст.151 СК України).

При цьому колегія суддів вважає, що способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, які були визначені судом першої інстанції, не в повній мірі відповідають розумному балансу участі батька у вихованні дитини, спосіб спілкування носить епізодичний характер, оскільки спілкування батька з дитиною один раз в місяць в присутності класного керівника дитини, психолога, працівників служби у справах дітей, інспектора поліції ювенальної превенції за попередньою домовленістю з працівниками служби у справах дітей обмежують права позивача брати участь у вихованні своєї дитини.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що син сторін по справі не хоче спілкуватися зі своїм батьком, що між позивачем і його сином не склалися стійкі, довірливі стосунки позивач суду не додала, таких доказів не здобуто і в судовому засіданні.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для забезпечення нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку та з метою забезпечення стабільного емоційного стану дитини їй необхідне спілкування як зі своєю матір'ю, так і з своїм батьком.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що слід визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина, а саме: надати позивачу ОСОБА_2 побачення із сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12 години суботи до 19 години неділі кожного першого та третього тижня місяця, 14 днів в період літніх канікул для оздоровлення дитини.

Разом з тим, в рішенні суду неможливо передбачити і відобразити всі ситуації та обставини, які можуть виникнути за певних конкретних умов щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні. Однак, за наявності доброї волі сторін та їх відповідальності перш за все перед дитиною, усвідомлення ними необхідності дотримання прав і охоронюваних законом інтересів дитини та одне одного, виховання дитини в дусі поваги і любові до батьків та інших членів родини сторони зможуть узгодити всі питання, пов'язані з порядком та способом виконання рішення суду.

Таким чином, із-за порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи рішення суду першої інстанції в частині визначення способів участі позивача у вихованні дитини слід змінити, а в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 24 січня 2017 року в даній справі змінити.

Визначити наступні способи позивачу ОСОБА_2 у вихованні дитини:

- надати позивачу ОСОБА_2 побачення із сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12 години суботи до 19 години неділі кожного першого та третього тижня місяця, 14 днів в період літніх канікул для оздоровлення дитини.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді