Справа № 461/4936/16 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/1651/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року позов задоволено частково. Зобовязано стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивачки до суду з 28.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6-П.О., ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 15/100 частини від заробітку позивача щомісячно, починаючи від дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому має бути скасоване. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що стан здоровя відповідача вимагає постійного протирецедивного лікування. Також, зазначає, що судом не було взято до уваги вартість призначеного лікування, яке становить понад 1500 грн. на місяць. Також, судом не враховано, що позивач працює та може на рівні з ним брати участь в утриманні сина.

В судове засідання сторони не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси позивача у судовому засіданні захищав представник.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у звязку із її захворюванням колегія суддів вважала необґрунтованим та таким, що до задоволення не підлягало.

Так, жодних даних про те, що представник відповідача довідка про перебування якої на амбулаторному лікуванні видана 27.03.2017 року станом і на час розгляду справи 5.04.2017 року перебувала на такому представлено не було. Крім цього, відповідачем, навіть припустивши неможливість участі даного представника у судовому засіданні не надано доказів, які б стверджували про неможливість забезпечення участі у справі іншого представника, зважаючи на повідомлення про судове засідання заздалегідь (відповідача 18.03.2017 року та його представника 20.03.2017 року, повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду а.с. 69, 70) та дані про наявність захворювання у представника 27.03.2017 року. Окрім цього, відповідачем не представлено жодних доказів неможливості його особистої участі у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 180, 182, 183 СК України, виходив з того, що 19.02.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому було зареєстровано шлюб. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 26.08.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії І-СГ № 064074, відповідач ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із матір'ю позивачем ОСОБА_2 та знаходиться на повному її утриманні, забезпечений усіма необхідними умовами для проживання, навчання та повноцінного розвитку, виховується належним чином, будь-яких випадків порушення позивачем його законних прав у ході судового розгляду справи судом не встановлено. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки по утриманні дитини, однак допустив невиконання вказаного обов'язку, оскільки не бере активної участі в утриманні дітей, як в грошовій, так і в натуральній формі. Відповідно у позивача виникло право на стягнення з відповідача аліментів. Суд вважав, що позов слід задовольнити частково і стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усього його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дитини від шлюбу, стан здоровя дитини, стан здоровя відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки син потребує утримання, матеріального забезпечення, а відповідач зобовязаний надавати допомогу, яка на розсуд суду є достатньою в розмірі 1/4 частини від усього його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення ними повноліття.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак судом не в повній мірі враховано обставини, які ним частково встановлено вірно та не враховано в сукупності обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Як вірно встановлено судом, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось та не спростовано, за час перебування у шлюбі сторін, у них народився син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про одруження сторін та свідоцтва про народження дитини а.с. 4, 15).

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 26.08.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час син сторін проживає з матірю (позивачем по справі) (довідка з місця проживання а.с. 11).

Зважаючи на те, що позивач має доходи, яких їй на своє утримання та утримання сина не вистачає, а відповідач має постійний дохід, позивач звернулась у суд з даним позовом, у якому просила про стягнення з відповідача на її користь на утримання сина сторін аліментів у розмірі 1/3 частини із його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи позов та визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина, судом першої інстанції було вірно встановлено те, що відповідач працює офіційно та має постійний, умовно рівномірний дохід; враховано доходи позивача, які теж є постійними.

Однак судом не було в сукупності в грошовому виразі оцінено доходів сторін, не співставлено визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом встановленим державою для дитини відповідного віку, а також не враховано у повній мірі стану здоровя відповідача.

Оцінюючи вказані обставини в сукупності колегія суддів вважає, що частка від заробітку відповідача, що підлягає стягненню на користь позивача є значною та призводитиме до фактичного збагачення позивача.

Так, як вбачається із довідки про доходи відповідача в УСБ України у Львівській області де він займає посаду військовослужбовця, його середньомісячний дохід складає в основному 9359,38 грн. із збільшеннями у певні місця у розмірі до 28651,65. (довідка УСБ України у Львівській області а.с. 40). Відповідно 1/4 частина від цих сум складатиме від 2340 грн. до 7162,91 грн.

Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час складає 1689 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»).

Доходи позивача це посадовий оклад у розмірі 2690 грн. (довідка міського комунального клінічного пологового будинку №1 а.с. 12).

Зважаючи на отримання таких сум, як аліментів, дохід позивача зросте та складатиме суми від якнайменше 5030 грн. до 9852,91 грн. на місяць (зарплата позивача + грошові вирази стягнутої частки аліментів).

Враховуючи наведене слід сказати, що стягненням аліментів у розмірі, визначеному судом першої інстанції доходи сторін наближатимуться до вирівнювання. При цьому у відповідача наявними є ряд важких хронічних захворювань, що однозначно потребують постійних витрат коштів для уникнення загрози їх загострення (цукровий діабет, гіпертонічна хвороба, обмінна гепатопатія та ін. медичні документи а.с. 42, 50). При цьому слід, також, врахувати, що визначений судом розмір аліментів складає більший розмір ніж прожитковий мінімум, для дитини такого віку.

Тобто, вказаним рішенням на відповідача буде покладено практично повністю утримання дитини сторін із перевищенням розміру прожиткового мінімуму, за наявності у нього ряду важких, хронічних захворювань, що суперечитиме вимогам Сімейного Кодексу України, зокрема, і нормам, що вказують на те, що обовязок утримання дітей покладено на обох батьків порівну та вказане слід вважати несправедливим.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з врахуванням, також, і позиції відповідача, який не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 15/100 частин його заробітку (в грошовому виразі від, якнайменше 1403,90 грн. на місяць до 4297,74 грн.) та слід зменшити розмір частки, що підлягає стягненню як аліменти, з відповідача на користь позивача на утримання їх спільного сина з 1/4 частини його заробітку, доходу до 1/6 частини, що складатиме у грошовому виразі суму від якнайменше 1560 грн. до 4775,27 грн. та становитиме розмір значно більший за половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково, рішення ж суду змінити у спосіб наведений вище.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року змінити, зменшити розмір частки, що підлягає стягненню щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 як аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним повноліття з ? частини від його заробітку (доходу) до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 504,94 грн. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_10