Справа № 591/3657/16-ц
Провадження № 2/591/202/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із зазначеним позовом та вимоги мотивує тим, що 20 червня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, а 18 березня 2009 року додаткова угода №1 до вказаного кредитного договору, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 12263 шв. франків 26 сант. в межах ліміту кредитної лінії у розмірі 13 000,00 шв. франків шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Відповідач зобовязався щомісячно повертати кредит в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, а з 18 березня 2009 року відповідач зобовязався щомісячно повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 107,54 шв. франків щомісячно зі сплатою відсотків у розмірі 9,99 % річних, повернувши кредит на пізніше 19 червня 2027 року.

Свою частину зобовязань Банк виконав, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит у вказаній сумі, а відповідач своїх зобовязань за договором не виконує, так як не здійснює платежів по кредиту з червня 2015 року, в звязку з чим виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 8889,14 шв. франків, заборгованості за процентами в сумі 613,31 шв. франків, а всього заборгованість в загальній сумі склала 9502,45 шв. франків 26 сант. Крім того, позивач просив стягнути на його користь пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.01 2016 року по 06.07.2016 року в розмірі 2 595,82 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11 серпня 2015 року по 06 липня 2016 року у розмірі 1 750,48 грн., та сплачений позивачем судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач з позовом не погоджувався, просив відмовити в задоволенні, надав письмові заперечення (а.с.81-83). Пояснив суду, що кредит отримав фактично у гривнах, що франки йому ніхто на руки не давав, і він не погоджується повертати суму боргу в швейцарських франках. Крім того, відповідач вважає кредитний договір несправедливим та недобросовісним, фактично удаваним, так як він видавався в гривнях, і вважає що цей договір порушує закон «Про захист прав споживачів».

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 червня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 13 000 швейцарських франків, що еквівалентно на той час 52 920,36 грн.. на споживчі цілі (п.1,4 Договору) зі сплатою відсотків у розмірі 9,99 % річних за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів (а.с.20-32).

18 березня 2009 року між ПАТ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 червня 2007 року (а.с.33-34).

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору, позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни визначені графіком погашення (Додаток №1 до Договору) в термін визначений додатковою угодою №1(а.с. 33-34) тобто до 19 червня 2027 року відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 Договору.

Кредит надано позичальнику на строк до 19 червня 2027 року (п. 3.1.Додаткової угоди №1).

Крім того, п. 2.1 Додаткової угоди № 1 визначено, що позичальник відповідач ОСОБА_2, з дати підписання Додаткової угоди, зобовязується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 107,54 швейцарських франки.

ПАТ «Укрсиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі - видав відповідачу кредит.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконував, а тому станом на 06 липня 2016 року утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 9502,45 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту в сумі 8889,14 швейцарських франків; заборгованість за відсотками 613,31 швейцарських франків. Крім того, за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11 січня 2016 року по 06 липня 2016 року утворилась пеня в сумі 2595,82 грн., за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11 серпня 2015 року по 06 липня 2016 року утворилась пеня в сумі 1750,48 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно загальних умов виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен був виконати зобовязання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України.

Так, відповідно до п. 5.5 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісії строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим Договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісії у порядку встановленому розділом 11 цього Договору, а саме: п. 11.1 Договору визначено, що у відповідності до ст.ст. 525,611 ЦПК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 Договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення від банки, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту.

12 лютого 2016 року позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу у відповідності до п.11.1 Договору, яку ОСОБА_2 отримав 15 лютого 2016 року (а.с.35-37) за адресою: АДРЕСА_1.

Посилання відповідача на те, що договір є удаваним, та на несправедливість умов договору, порушення принципів добросовісності та справедливості - суд не приймає до уваги, оскільки кредитний договір є дійсним, він не визнавався в судовому порядку недійсним, а відповідач взагалі не звертався з таким позовом до суду.

Згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами, вимог щодо змісту правочину який не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В даному випадку кредитний договір укладений з дотриманням процедури, визначеної ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

У договорі визначено суму кредиту; валюту кредиту; цільове використання кредиту; спосіб забезпечення виконання зобовязань позичальника; відсоткова ставка; сукупна вартість кредиту.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору, такі умови договором передбачено.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що перед укладенням договору його не було ознайомлено з умовами, визначеними ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так як відповідач ОСОБА_3 як позичальник знав про те, що кредитний договір укладався саме з метою отримання кредиту, був обізнаний про його умови та про те, що повертати кредит буде треба виходячи з визначеного сторонами правочину у передбаченому цивільним законодавством порядку, то в даному випадку його заперечення суд не приймає до уваги.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, підписуючи кредитний договір, розумів і усвідомлював свої зобовязання, в тому числі і свою відповідальність за порушення строків погашення заборгованості, та право Банку нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом та вимагати їх сплати.

Крім того, суд зауважує, що кредитний договір є дійсним, він не визнавався в судовому порядку недійсним, а відповідач взагалі не звертався з таким позовом до суду.

Виходячи з вищевказаних норм закону, умов основного кредитного договору, умов додаткової угоди, суд вважає обґрунтованою вимогу банку про стягнення суми заборгованості по кредиту та відсоткам, пені за несвоєчасне виконання умов договору з позичальника ОСОБА_2

Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором та іншими документами, які містяться в матеріалах даної цивільної справи.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3707,63 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 ( в системі обліку банку договір № 1) від 20.06.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 9502,45 швейцарських франків; по пені у розмірі 4346,30 грн. та судовий збір у розмірі 3707,63 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено в пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова