Номер провадження: 22-ц/785/1340/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Гайворонського С.П.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання права власності в порядку спадкування , за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01 грудня 2016 року,-

встановила:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 в ОСОБА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4,ОСОБА_5 ,ОСОБА_6

За життя 20.12.2005 р. ОСОБА_4 ,який є дідусем позивача та окремо ОСОБА_5,яка є бабусею позивача, склали заповіти ,відповідно до яких заповідали належні їм частини квартири (по 1/3 ) ОСОБА_7,який є братом позивача.

20.07.2009 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину зазначеної квартири.

09.09.2013 року ОСОБА_5 померла , після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину зазначеної квартири.

Позивач посилався на те,що за життя ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встиг отримати та 21.10.2014 року помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини зазначеної квартири.

Позивач, як єдиний спадкоємець за законом звернувся 08.04.2015 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини проте, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 остаточно просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 21.10.2014 року на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2(т.2 а.с.123-125).

У червні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин , визнання права власності в порядку спадкування і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалася на те,що квартира АДРЕСА_1 в ОСОБА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4,ОСОБА_5 ,ОСОБА_6

За життя 20.12.2005 р. ОСОБА_4 ,який є її дідусем та окремо ОСОБА_5,яка є її бабусею, склали заповіти ,відповідно до яких заповідали належні їм частини квартири (по 1/3 ) ОСОБА_7,який є її двоюрідним братом.

20.07.2009 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину зазначеної квартири.

09.09.2013 року ОСОБА_5 померла , після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину зазначеної квартири.

Після смерті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину прийняв їх син ОСОБА_6 ,який проживав постійно з батьками та є її рідним батьком.

ОСОБА_7 спадщину за заповітом не прийняв та 21.10.2014 року помер.

У відповідності до вимог ст. 1270 ЦК України вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини але через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Додатково позивач посилалася на те, що при написанні прізвища її померлого батька та її була допущена помилка ,що впливає на встановлення родинних відносин її та померлого батька ОСОБА_6 з померлими ОСОБА_4,ОСОБА_5 .

Позивач остаточно просила встановити факт родинних відносин, а саме встановити що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий 14.10.2013 року є сином ОСОБА_5, померлої 09.09.2013 року та ОСОБА_4, 20.07.2009 року; встановити факт родинних відносин, а саме встановити , що ОСОБА_3 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_6, померлого 14.10.2013 року, а також визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_3, загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого 14.10.2013 року, якому 1/3 частка квартири належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997 р. за №20 виданого Органом приватизації держаного житлового фонду Приморського району м.Одеси та на підставі розпорядження органу приватизації №20 від 09.01.1997 року , 1/6 частка квартири після смерті батька ОСОБА_4, померлого 20.07.2009 року, спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_6, 1/4 частка квартири після смерті матері ОСОБА_5, померлої 09.09.2013 року, спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_6 (т.2 а.с.1-6).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав , просив задовольнити, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали, просили відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 21.10.2014 року на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4.

Позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлий 14.10.2013 року є сином ОСОБА_5, померлої 09.09.2013 року та ОСОБА_4.

Встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_6, померлого 14.10.2013 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6.

В іншій частині позову ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 21.10.2014 року на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 і в цій частині ухвалити нове рішення ,яким визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4 ,загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6. В решті рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню , а рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 21.10.2014 року на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 та в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та задовольняючи частково позов ОСОБА_3 суд першої інстанції посилався на те,що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 2/3 частини спірної квартири ,яку за законом успадкував брат померлого ОСОБА_2 , решта 1/3 частини спірної квартири успадкувала ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_6

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна .

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 з наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення родинних відносин не оскаржено , тому відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині , колегія суддів не перевіряє.

З матеріалів справи вбачається , що відповідно до свідоцтва про право власності на майно, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району від 09.01.1997 року за №20 , квартира АДРЕСА_5 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 в рівних частках (т.1 а.с.14).

20.12.2005 року , за життя ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого заповів належну йому частину квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_10, заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №3054(т.2 а.с.36).

В той же день 20.12.2005 року ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй частину квартири АДРЕСА_2 також ОСОБА_7, заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №3053 (т.2 а.с.37).

Відповідно до довідки про склад сімї у спірній квартирі проживали постійно подружжя ОСОБА_12,ОСОБА_5 та їх син ОСОБА_6І.(т.1 а.с.47,48).

20.07.2009 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-ЖД № 191624 від 21.07.2009 року (т.1 а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина на належну померлому 1/3 частину спірної квартири .

Матеріали справи не містять докази прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_12 в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

Таким чином , відповідно до ст.ст.1223,1261,1268 ЦК України , дружина померлого ОСОБА_5 та син померлого ОСОБА_6 в рівних частках прийняли спадщину за законом ,як спадкоємці першої черги , які постійно проживали разом з померлим на час відкриття спадщини.

09.09.2013 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-ЖД № 349083 від 14.09.2013 року (т.1 а.с.8).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частини спірної квартири та 1/6 частину успадковану нею за законом після смерті ОСОБА_12

Матеріали справи не містять докази прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5 в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

Колегія суддів не приймає до уваги довідку про склад сімї № 171 від 15.10.2015 року ,оскільки така довідка складена із слів сусідів та відомості зазначені в довідці є припущенням та суперечать довідкам від 23.12.2013 року № 188 та від 23.12.2013 року № 187, № 190 від 23.12.2013 року (т.1 а.с.47,48).

Крім того, звертаючись у березні 2014 року до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померлий ОСОБА_7,за яким у подальшому було закрито провадження у справі, посилався саме на те, що ним спадщину своєчасно не було прийнято ,оскільки тривалий час проживав за місцем реєстрації АДРЕСА_7 (т.1 а.с.2-4,137). На підтвердження проживання за адресою окремої від місця проживання померлих ОСОБА_4,ОСОБА_5 , ОСОБА_7 надав копію паспорту з реєстрацією місця проживання (т.1 а.с.16).

З зазначеною подією погодився і позивач ОСОБА_2,який у квітні 2014 року надав до Київського районного суду м.Одеси відповідну заяву про визнання позову ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (т.1 а.с.23).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 як на доказ того, що ОСОБА_7 за життя прийняв спадщину оскільки проживав разом з померлими на час їх смерті в порядку передбаченого ч.3 ст.1268 ЦК України з вищенаведених колегією суддів підстав.

Таким чином , відповідно до ст.ст.1223,1261,1268 ЦК України , син померлої ОСОБА_5- ОСОБА_6 прийняв спадщину за законом , як спадкоємець першої черги , який постійно проживав разом з померлою на час відкриття спадщини.

14.10.2013 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-ЖД № 355026 від 15.10.2013 року ( т.1 а.с.6).

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем першої черги за законом є позивач ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_8, яка є донькою померлого.

ОСОБА_3 відповідно до положень ст.ст. 1269,1270 ЦК України звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 з заявою про прийняття спадщини, але у звязку із відсутністю оригіналів документів на спадкове майно їй було рекомендовано звернутися до суду.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-БВ № 046123 від 06.09.1996 року (т.1 а.с.5).

Після смерті ОСОБА_7 , з заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернувся позивач ОСОБА_2,який є братом померлого, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено і розяснено право звернутися до суду.

З врахуванням того,що матеріали справи не містять докази прийняття ОСОБА_7 за життя спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_5 ,тому до ОСОБА_2 не перейшло право спадкування на 2/3 частини спірної квартири.

За таких підстав позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_8 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 21.10.2014 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З врахуванням того,що після смерті ОСОБА_12,ОСОБА_5 в квартирі проживав ОСОБА_6, який прийняв спадщину за законом ,як спадкоємець першої черги, тому після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спірну квартиру в цілому.

При зверненні з позовом ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини спірної квартири. Позовних вимог про визнання за нею право власності в порядку спадкування на спірну квартиру в цілому не заявляла, тому позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив позов ОСОБА_2

За таких обставин , відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 21.10.2014 року та в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір ,сплачений ОСОБА_3 при принесенні нею апеляційної скарги у розмірі 267,96 грн.

Керуючись ст.ст. 303,п.4 ч.1 ст.309,316,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01 грудня 2016 року в частині визнання за ОСОБА_2 ОСОБА_14 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_8 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_10, померлого 21.10.2014 року та в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_8 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_10, померлого 21.10.2014 року відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_8 ,загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 померлого 14.10.2013 року .

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 267,96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_15

ОСОБА_16

ОСОБА_17