Справа № 352/1524/16-ц
Провадження № 2/352/193/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2187 га розташованої на території Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 10.11.1999 року, виданого Драгомирчанською сільською радою), як подружнього майна набутого в шлюбі з ОСОБА_2. Позивач зазначила, що згоди по поділу спільного майна подружжя з відповідачем дійти не можливо та бажає даний спір вирішувати судовим порядком, на підтвердження своїх вимог надала ряд документів.

Представником позивача до суду подано заяву про підтримання повним об'ємом позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у її відсутності та не заперечила проти винесення заочного рішення по справі .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, хоча про день, час і місце судового розгляду повідомлений, у зв»язку з чим ухвалено розглядати справу в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.05.1983 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб в відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2, актова запис №515. На даний час шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 9.08.2016 року. Сторони мають спільних дітей, дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є повнолітніми та обидвоє являються інвалідами I групи з дитинства, потребують стороннього догляду та проживають в спірному будинку , що стверджується довідкою Драгомирчанської сільської ради про склад сім'ї від 23.12.2010 року.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою , може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій , які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Ст.392 ЦК України передбачено, що власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою . Постановою Пленуму Верховного Суду Ураїни від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в п.23. визначено, що «Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.»

Судом встановлено, що за час спільного проживання сторонами придбано домоволодіння в с.Драгомирчани вул.Криховецька 3 Тисменицького району Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про право власності на це нерухоме майно від 4.12.2003 року, виданого Драгомирчанською сільскою радою. До складу домоволодіння належить житловий будинок площею 289 кв.м, ворота 5,0 кв.м,огорожа 66,3 кв.м.,загальною вартістю 91854 грн., що стверджується витягом з реєстру прав на нерухоме майно від 23.09.2005 року, виданого Івано-Франківським ОБТІ та інформаційною довідкою №61389095 від 14.06.2016 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, технічним паспортом на житловий будинок. З моменту вселення в житловий будинок сторони та їх діти проживають в ньому. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,2187 га , яка передбачена для будівництва і обслуговування житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства, що стверджується державним актом про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 10.11.1999 року , виданого Драгомирчанською сільською радою.

Відповідно до ст.ст. 60,68 СК України, ст.383 ЦК, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, яка не припиняється і за наслідками розірвання шлюбу між ними. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Нормою ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.»

Таким чином, доведено, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння та земельної ділянки під час шлюбу з ОСОБА_2, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 389, 392 ЦК УКраїни та керуючись ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2187 га розташованої на території Драгомирчанської сільської Ради Тисменицького району Івано-Франківської області (державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 10.11.1999 року, виданого Драгомирчанською сільською радою), як подружнього майна набутого в шлюбі з ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський