Справа № 477/1568/16-ц
Провадження № 2-п/477/2/17
У Х В А Л А

14 лютого 2017 р. м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання ОСОБА_1,

за участю: заявниці (відповідачки) ОСОБА_2 (не зявилася), її представника ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, про усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2017 році заявниця ОСОБА_2 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, постановленого 27 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до неї про усунення перешкод в участі та вихованні дитини.

В заяві вказувала, що про розгляд справи вона не була повідомлена належним чином і тому суд вирішив позов без її участі і без належного зясування обставин, в тому числі й при ухваленні рішення не було встановлено стан здоровя дитини, умови проживання батька, який подав позов, та факт можливості вивезення ним дитини за кордон.

Тому вважала, що рішення повинно бути скасуване.

В судове засідання заявниця, вона ж відповідачка в справі, не зявилася, направила на розгляд справи свого представника, який заяву підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що орган опіки та піклування, який позитивно розглянув звернення ОСОБА_4, здійснив це без присутності матері та без її повідомлення. А батько ОСОБА_4 не платить аліменти на утримання дитини, тому він не має право бачитися з нею.

Позивач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви, вказавши, що відповідачка навмисно не отримувала повістки і не з'являлася, тому суд прийняв заочне рішення про задоволення позову. Він як батько має нарівні з матірю право бачитися з дочкою та брати участь в її вихованні, але дитину йому не давали, тому він був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник третьої особи заперечувала проти задоволення заяви, зазначивши, що мати не зявлялася ні на засідання органу піки та піклування, ні на розгляд суду, але батько має право на побачення з дочкою.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

18 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в участі та вихованні дитини.

В позові зазначав, що за час шлюбу з відповідачкою, який ще не розірвано, але вони мешкають окремо, в них народилася дочка ОСОБА_6, 9 березня 2012 року, яка зараз проживає з матірю. Однак мати дитини відповідачка, не дає можливості бачитися з дочкою і брати участь в її вихованні, тому просив суд зобовязати її не перешкоджати зустрічам з дитиною, визначивши час спілкування з нею: кожну суботу з 10:00 до 19:00, в святкові дні з 12:00 до 19:00, в день її народження з 12:00 до 21:00, а також надати можливість необмеженого спілкування з дочкою особисто, різноманітними засобами звязку, які не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та дочки, а в день його побачення мати право особисто забирати дочку з дитячого садка чи школи.

Заочним рішенням суду від 27 грудня 2016 року під головуванням судді

ОСОБА_7 позов був задоволений повністю.

19 січня 2017 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про перегляд та скасування заочного рішення з підстав, описаних вище.

Однак 23 січня 2017 року повноваження судді Полішко В.В., призначеної на посаду судді на пять років, закінчилися, тому справа із заявою про перегляд заочного рішення була перерозподілена судді Козаченку Р.В.

Згідно з ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто скасування заочного рішення можливо за умови одночасного існування двох умов: неявка відповідача, повідомленого належним чином, та неповідомлення ним про причини неявки з поважних причин, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для вірного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи на засідання суду 27 грудня 2016 року, на якому було прийнято заочне рішення, повістка відповідачці не направлялася, хоча відповідно до даних адресно-довідкового бюро вона має офіційне місце реєстрації Миколаївська область, Вітовський район, с. Галицинове, вул. Виноградна, 33.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-5 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик; судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями; судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою; судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно; судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Також відповідно до ч. 9 цієї ж статі відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Таким чином виклик відповідачки був здійснений з порушенням положень ст. 74 ЦПК України, оскільки за її адресою реєстрації та проживання повістка з викликом на засідання 27 грудня 2016 року не направлялася, а її виклик через оголошення в друкованому засобі масової інформації є невірним, оскільки відоме її місце реєстрації.

Тобто фактично їй не було відомо про судове засідання 27 грудня 2016 року, на якому в справі було прийнято рішення.

Що ж стосується посилань на докази, які можуть мати значення для вірного вирішення справи, то суд зазначає наступне.

Відповідачка вказувала, що доказ у виді позитивного рішення органу опіки та піклування за зверненням ОСОБА_4 щодо побачення з дитиною не може бути належним, оскільки її не було запрошено на розгляд його заяви, а також не було враховано стан здоровя дочки та дійсні умови проживання ОСОБА_4, який проживає зі своїми батьками, сестрою та її неповнолітнім сином.

Однак суд вважає, що докази щодо рішення органу опіки та піклування за зверненням ОСОБА_4 та акт про його умови проживання були оцінені судом під час розгляду справи та прийняття рішення у ній. А щодо стану здоровя, то відповідачка так і не вказала в своїй заяві конкретні захворювання дочки, які б впливали на її побачення з батьком та на вирішення позову, та не надала доказів на підтвердження своїх посилань.

Таким чином відсутні одночасно дві підстави для скасування заочного рішення: тобто якщо і відповідачка не була належним чином повідомлена про час розгляду справи, але докази, на які вона посилається, не впливають на вірність розгляду справи, тому її заява задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 4 ст. 232 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За такого, керуючись ст. ст. 4-11, 209, 210, 231-232 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року - залишити без задоволення.

Розяснити відповідачці її право на оскарження заочного рішення в загальному порядку на протязі 10 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.В. Козаченко