Єдиний унікальний номер: 362/8190/15-ц
Провадження № 2/448/17/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В. В.

при секретарі Романченко І.А.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідачки ОСОБА_4 в її користь заборгованість за договором позики в сумі 938000 грн. 00 коп., а також покласти на відповідачку судові витрати.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що 28.07.2008 року вона позичила відповідачці 40000 доларів США, які остання зобовязувалася повернути до 28.07.2013 року, однак у встановлені терміни вказаний борг не повернула.

Стверджувала, що такі кошти відповідачка отримала від неї зловживаючи її довіру, так як вона (позивачка) не мала у власності 40000 доларів США і звернулася до банку для отримання кредиту в такій сумі, надавши власне житло в іпотеку для забезпечення виконання своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів банку. Станом на сьогодні банк звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме її (позивачки) будинок.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні даного позову виходячи зі строків давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно боргової розписки відповідачки по справі ОСОБА_4 від 28.07.2008 року, вбачається, що остання отримала від позивачки ОСОБА_1 40000 доларів США, які зобовязувалася повернути до 28.07.2013 року.

У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається зі змісту ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, а також згідно вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю правовою природою, договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, так як після укладення такого виду договору всі обовязки за договором позики, в тому числі й повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, в свою чергу, позикодавець набуває за цим договором тільки право.

Розписка про тримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Суд надає віри доказам сторони позивача, та вважає, що на даний час відповідачка своє зобовязання належним чином не виконала, свідченням чого є наявність в матеріалах справи наданої позивачкою копії розписки (оригінал якої стороною позивача представлено суду для огляду в судовому засіданні), так як всупереч вимогам договору та закону відповідачка ухиляється від повернення боргу, що в результаті й стало підставою для звернення позивачки до суду для захисту свого порушеного права.

Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, так як зобовязання повинно виконуватись належним чином та у встановлені строки у відповідності до умов договору або вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.524 ЦК України валютою зобовязання є грошова одиниця України гривня. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на наведене, враховуючи, що між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за умовами якого відповідачка повинна повернути позивачці суму боргу за розпискою, заборгованість відповідачки повинна складати суму в гривнях, що еквівалентно сумі, яка підлягає стягненню, а саме 40000 доларів США.

Так, станом на 16.12.2015 року офіційний курс НБУ відносно долара США до гривні становив 23 грн. 45 коп. (40000 х 23,45), що в результаті становило 938000 грн. 00 коп.

Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд.

Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оскільки відповідачка, в порушення умов договору позики, не повернула в узгоджені строки надані їй позивачкою грошові кошти, чим порушила умови договору та її право на розпорядження власними коштами, суд дійшов висновку, що з відповідачки слід стягнути 938000 грн. 00 коп. (що еквівалентно 40000 доларів США).

Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6090 грн. 00 коп.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м. Львів, вул. Ряснянська, 60, грошові кошти за борговою розпискою в сумі 938000 (девятсот тридцять вісім тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у дохід держави в сумі 6090 (шість тисяч девяносто) гривень 00 коп.,які перерахувати на рахунок № 0252, код отримувача , МФО: 825014.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5