Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23 липня 2002 року по 09 червня 2015 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом від 09 червня 2015 року № 320-К її звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на те, що звільнення проведено з порушенням трудового законодавства, зокрема, фактичного скорочення штату не було, у визначений законом двомісячний термін її не було попереджено про наступне вивільнення, їй не запропоновано переведення на інші вакантні посади, які б вона могла зайняти, а також не враховано її переважне право на залишення на роботі, просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ від 09 червня 2015 року №/320-К; поновити її на посаді спеціаліста по роботі з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту в Хмельницькій філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком»); стягнути з ПАТ «Укртелеком» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано наказ від 09 червня 2015 року № 320-К про звільнення ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_3 з 09 червня 2015 року на посаді спеціаліста по роботі з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту. Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10 856 грн 64 коп. та 1 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хельницької області від 16 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося з дотримання вимог трудового законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 20 жовтня 2014 року переведена на посаду спеціаліста по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту Хмельницької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». Стаж її роботи у товаристві складає майже 13 років. Позивач має вищу освіту - облік та аудит, кваліфікація економіста з бухгалтерського обліку і фінансів. У 2010 та 2013 роках у Центрі післядипломної освіти позивач проходила навчання.

06 квітня 2015 року наказом № 238 директора ПАТ «Укртелеком» «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Тернопільської та Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком» та внесення змін до штатного розпису» передбачено скорочення з 11 червня 2015 року двох штатних одиниць працівників групи роботи з розрахунками відділу обслуговування по роботі з розрахунками.

Відповідно до Положення про Хмельницьку філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» від 09 вересня 2011 року філія є відокремленим підрозділом Товариства, не має статусу юридичної особи. Директор філії наділений правом видавати накази та розпорядження, в тому числі про прийом та звільнення працівників, переведення, застосування заходів заохочення чи стягнення (п.ж) ст.32 Положення, т.1 а.с.78).

На виконання наказу директора товариства, 06 квітня 2015 року директор Хмельницької філії видав наказ № 148 «Про скорочення штату працівників групи роботи з розрахунками Хмельницької філії», яким зобов'язав начальника відділу управління персоналом на організаційного розвитку попередити двох працівників, в тому числі і спеціаліста по роботі з розрахунками ОСОБА_3, про майбутнє звільнення з роботи в зв'язку зі скороченням штату працівників.

Позивач відмовилася розписатися про її ознайомлення з наказами № № 238,148, що підтверджується актом від 08 квітня 2015 року, показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

09 червня 2015 року профспілковою організацією Хмельницької філії дано згоду на розірвання трудового договору по п. 1 ст. 40 КЗпП України з ОСОБА_3

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 була повідомлена належним чином про засідання профсоюзного комітету 03 червня 2015 року, однак не з'явилася на засідання. Про наступний розгляд подання 09 червня 2015 року позивач також була повідомлена, не з'явилася на засідання, хоча в цей час перебувала на роботі. Факт повідомлення позивача про проведення засідання профсоюзного комітету не оспорювався нею.

09 червня 2015 року наказом № 320-к директора філії ОСОБА_3 звільнена з посади спеціаліста по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату працівників. В даний наказ директором філії внесено зміни згідно з наказом № 763-к від 22 грудня 2015 року, яким змінено дату звільнення ОСОБА_3 з 09 червня 2015 року на 11 червня 2015 року, з проведенням відповідних виплат.

Позивач посилалася на не дотримання відповідачем її переважного права перед іншими працівниками при проведенні звільнення.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно до штатного розкладу у групі роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту Хмельницької філії наявні чотири штатні одиниці спеціалістів по роботі з розрахунками (ОСОБА_3, ОСОБА_8, яких скорочено ОСОБА_9, ОСОБА_10), одна - старшого спеціаліста по роботі з розрахунками (ОСОБА_11.), одна керівника групи (ОСОБА_12.).

Посада старшого спеціаліста та керівника групи не скорочувалися наказом №148 директора філії, тому позивач не могла мати переважного права перед ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спеціалісту по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту ОСОБА_9 з 27 грудня 2014 року надано відпустку по догляду за дитиною по 06 вересня 2017 року, тому вона не підпадає під скорочення. Тимчасово на вказану посаду 31 грудня 2014 року було прийнято ОСОБА_13

Крім цього, з 01 грудня 2015 року штатна одиниця спеціаліста на якій працювала ОСОБА_10 також скорочена згідно до наказу директора товариства № 850 від 30 вересня 2015 року.

У відповідності з ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не виявила бажання на переведення на будь-яку з посад, вона не подала до адміністрації відповідної письмової заяви про це, що не заперечувалося сторонами.

У зв'язку із відсутністю будь-якого волевиявленням позивача на зайняття вакансій після ознайомлення 25 травня 2015 року з переліком вакантних посад, адміністрацією втретє запропоновано для ознайомлення список вакансій та у зв'язку із відмовою від такого ознайомлення 28 травня 2015 року складено відповідний акт. Маючи ксерокопію списку вакансій, позивач погодилася на проходження 14 квітня 2015 року співбесіди щодо зайняття посади спеціаліста з продажів корпоративним клієнтам відділу продажів бізнес-сегменту.

Згідно зі ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір із підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу, протягом одного року має право на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що посада, яку займала позивач та посади старшого спеціаліста з організації непрямих продажів, спеціаліста, як з продажу так і з обслуговування корпоративних клієнтів не є аналогічними по кваліфікаційним вимогам. Дана обставина, уже сама по собі, унеможливлювала поворотне прийняття позивача протягом року на дані посади.

Позивач має вищу освіту за спеціальністю облік та аудит, кваліфікацію економіст з бухгалтерського обліку і фінансів. Робота на вищевказаних посадах потребує освіти у галузі маркетингу та стажу навиків роботи за цими професіями.

Штатним розписом передбачено скорочення посади спеціаліста по роботі з розрахунками групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту Хмельницької філії з 11 червня 2015 року, тому внесення змін щодо дати звільнення ОСОБА_3 відповідно до наказу №763-к від 22 грудня 2015 року директором Хмельницької філії відповідає вимогам трудового законодавства, не впливає на правильність звільнення позивача по скороченню штатів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки було дотримано вимоги закону щодо повідомлення позивача про розгляд профкомом питання про її звільнення. Крім того, позивач відмовилася від переведення, тому мала працевлаштовуватися на свій розсуд (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова О.В. Попович