Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4048/16-ц
Провадження № 2/553/255/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.02.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом КИРИЛИШЕНА ОСОБА_1 до ОСОБА_2 науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 01.12.1995 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 25.07.2005 року призначений на посаду експерта відділення автотехнічної експертизи та оцінювальної діяльності відділу інженерно-технічної, економічної експертизи та впровадження криміналістичної техніки НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області, де проходив службу на різних посадах експерта, а з 07.11.2015 року у зв'язку із реорганізацією системи МВС - прийнятий на посаду старшого експерта сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності ОСОБА_2 НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України, та 29.03.2016 року звільнений із займаної посади за власним бажанням.

Керівництвом ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України на запит його адвоката надано характеристику від 25.07.2016 року ділових та особистих якостей позивача як колишнього працівника, яка, на його переконання, містить недостовірну інформацію та інформацію, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Так, зокрема, він вважає недостовірною та образливою інформацію про те, що: "За час роботи в займаній посаді зарекомендував себе посередньо, потребував постійного контролю за якістю виконання вказівок, несумлінний при їх виконанні. Проявляв слабкий інтерес до нового та передового досвіду, прихильник старих методів роботи, нововведень не підтримував. Прихильник традиційних методів роботи"; образливою і такою, що принижує не лише його честь та гідність, а й ділову репутацію, інформацію стосовно того, що: "Згідно інформації керівництва Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області стало відомо, що ОСОБА_3 значний обсяг робочого часу проводив поза межами робочого місця"; ганебною та образливою інформацію про те, що: "Після прийняття рішення керівництвом ОСОБА_2 НДЕКЦ щодо переведення ОСОБА_3 до міста Полтави, у зв'язку з відсутністю навантаження на працівника у місті Кременчук, останній почав поводити себе неадекватно, виражаючи обурення та незгоду з усталеними методами роботи керівництва. Виконувати покладені на нього обов'язки відмовлявся, і як наслідок написав заяву про звільнення за власним бажанням, після чого оформив листок непрацездатності і 29 березня 2016 року був звільнений". Вказує, що на його думку, інформація, викладена у даній характеристиці, є наслідком особистих неприязних стосунків та упередженого ставлення до нього з боку керівництва ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України.

Поширенням недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність позивача, а також порочить його ділову репутацію, та міститься в характеристиці від 25.07.2016 року, завдана моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях через протиправну поведінку керівництва ОСОБА_2 НДЕКЦ. Інформація, викладена в характеристиці, мала негативні для нього наслідки при подальшому працевлаштуванні - листом Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства за вих. № 01-06/1293 від 26.10.2016 року йому відмовлено у прийнятті на роботу на посаду інженера із впровадження нової техніки та технологій. Внаслідок цього він змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, щоб на належному рівні утримувати свою родину.

Просить, визнати інформацію, викладену у характеристиці від 25 липня 2016 року, недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом видачі нової характеристики із зазначенням у ній достовірної інформації про ділові та особисті якості колишнього працівника ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України ОСОБА_3 та стягнути на його користь в рахунок завданої моральної шкоди кошти в сумі 100000 грн.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не зазначено, в який саме спосіб відповідачем поширена інформація, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, та якому колу осіб. Характеристика від 25.07.2016 року надана ОСОБА_3 згідно запиту адвоката ОСОБА_4 та іншим особам, підприємствам, організаціям не надсилалась, до Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628 характеристику подав сам позивач. Інформація, зазначена в характеристиці, відповідає дійсності та являє собою оціночні судження щодо ділових якостей позивача, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Вказувала на відсутність підстав для визнання інформації, викладеної у характеристиці, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію відповідача, відповідно, підстав для її спростування та відшкодування моральної шкоди, факт заподіяння якої позивачу не доведений. Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 25.07.2005 року, після отримання відповідного кваліфікаційного рівня, призначений на посаду експерта відділення автотехнічної експертизи та оцінювальної діяльності відділу інженерно-технічної, економічної експертизи та впровадження криміналістичної техніки Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, де проходив службу до 06.11.2015 року.

В подальшому, у зв'язку із реорганізацією системи МВС, з 07.11.2015 року працював на посаді старшого експерта сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності ОСОБА_2 Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, з якої звільнений 29.03.2016 року за власним бажанням.

У відповідь на адвокатський запит 25.07.2016 року керівництвом ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України надано характеристику ділових та особистих якостей колишнього працівника ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України ОСОБА_3 Зміст вищевказаної характеристики містить відомості, які, на переконання позивача, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, за своїм змістом є неправдивими, недостовірними, негативними та образливими. Вважає недостовірною та образливою інформацію про те, що: "За час роботи в займаній посаді зарекомендував себе посередньо, потребував постійного контролю за якістю виконання вказівок, несумлінний при їх виконанні. Проявляв слабкий інтерес до нового та передового досвіду, прихильник старих методів роботи, нововведень не підтримував. Прихильник традиційних методів роботи"; негативною, недостовірною, образливою і такою, що порочить його ділову репутацію, інформацію про те, що: "Згідно інформації керівництва Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області стало відомо, що ОСОБА_3 значний обсяг робочого часу проводив поза межами робочого місця"; неправдивою, негативною, недостовірною, образливою і такою, що принижує не лише його честь та гідність, а й ділову репутацію інформацію про те, що: "Після прийняття рішення керівництвом ОСОБА_2 НДЕКЦ щодо переведення ОСОБА_3 до міста Полтави, у зв'язку з відсутністю навантаження на працівника у місті Кременчук, останній почав поводити себе неадекватно, виражаючи обурення та незгоду з усталеними методами роботи керівництва. Виконувати покладені на нього обов'язки відмовлявся, і як наслідок написав заяву про звільнення за власним бажанням, після чого оформив листок непрацездатності і 29 березня 2016 року був звільнений".

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Як встановлено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоровя, життя; честь, гідність і ділова репутація; імя (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоровя людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими.

Відповідно до ст.ст. 3, 10 Конституції України честь та гідність людини визнаються в Україні одними з найвищих соціальних цінностей.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до розяснень, наведених в п.п. 4, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України в "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

З наведеного вбачається, що в справах про захист честі, гідності та ділової репутації, захисту підлягають порушені немайнові прав позивача у разі сукупності таких обставин як поширення інформації, що поширена інформація стосується певної фізичної особи та що вона є недостовірною (не відповідає дійсності), а поширенням такої інформації порушено особисті немайнові права.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 року в справі "Lingens v.Austria" зауважено про те, що необхідно проводити різницю між фактами та оціночними судженнями. Існування фактів може бути доведено в той час, як істинність оціночних суджень не завжди підлягає доказуванню.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що здійснення права на свободу вираження поглядів, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві для захисту репутації чи прав інших осіб (ст. 10).

Аналогічне положення передбачено і в ст. 34 Конституції України, відповідно до якої здійснення права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, права вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, може бути обмежене законом для захисту репутації або прав інших людей.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що головною ознакою того, чи певне виловлювання є оціночним судженням чи фактом, є наявність фактичних даних, на які може таке поняття вказувати, а не тільки наявність визначення такого поняття в законодавстві.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Щодо форми висловлювання, то слід зазначити, що у п. 72 рішення по справі "Feldek v. Slovakia" від 12 липня 2001 року Європейський суду з прав людини зазначає, що "відповідно до практики Суду свобода вираження поглядів є однією з основних підвалин демократичного суспільства та однією з головних передумов його прогресу і самореалізації кожної особи. Відповідно до частини 2 статті 10 вона застосовується не тільки до "інформації" або "ідеї", що сприймаються прихильно, або вважаються необразливими, чи сприймаються байдуже, а також до таких, що ображають, шокують або хвилюють; стаття 10 захищає не тільки суть висловлених ідей та інформації, але також і форму, у якій вони передаються; ця свобода підлягає виключенням, переліченим у частині 2 статті 10, які, однак, повинні чітко тлумачитися", "такими є вимоги плюралізму, толерантності й лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства" ( справа "Lingens v. Austria").

Зі змісту характеристики від 25.07.2016 року вбачається, що вона не містить викладу фактичних даних, які принижують честь, гідність позивача та його ділову репутацію.

Зазначена у характеристиці інформація є відображенням оціночних суджень керівництва ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України щодо особистих та ділових якостей колишнього працівника ОСОБА_3, тобто викладені у ній відомості сформовані на підставі субєктивного аналізу ставлення позивача до виконання службових обовязків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що поширена інформація є оціночним судженням, а відтак вона не може бути визнана недостовірною, а відповідно, віднесена до такої, розповсюдження якої підлягає захисту в порядку, встановленому чинним законодавством.

Крім того, судом достовірно встановлено, що характеристика від 25.07.2016 року видана ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України на запит представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 Жодній іншій особі вказаний документ відповідачем не направлявся, до відому не доводився.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що поширення недостовірної інформації щодо нього призвело до негативних наслідків у виді відмови у працевлаштуванні.

Як вбачається з листа Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628 Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 26.10.2016 року за вих. № 01-06/1293 ОСОБА_3 відмовлено у прийнятті на роботу на посаду інженера із впровадження нової техніки й технологій, на підставі аналізу його характеристики ділових та особистих якостей як колишнього працівника ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України.

Разом з тим, до Кременчуцького КАТП № 1628 УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради характеристику від 25.07.2016 року подав позивач ОСОБА_3, тобто зміст вказаного документу поширений іншим особам самим позивачем, за дії якого не може відповідати відповідач.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що під час судового розгляду справи не доведено факт поширення відповідачем ОСОБА_2 НДЕКЦ МВС України інформації, зазначеної у характеристиці ОСОБА_3 від 25.07.2016 року, як і того факту, що вона є недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, суд приходить до висновку про те, що його відповідні позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно, суд не знаходить підстав також для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про покладення на відповідача обовязку спростувати інформацію, наведену у характеристиці від 25.07.2016 року шляхом видачі нової характеристики.

Як встановлено в ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючі, що судом в ході судового розгляду справи не встановлено факту вчинення відповідачем по відношенню до позивача будь-яких неправомірних дій, порушення прав позивача та визнано такими, що не підлягають задоволенню, його позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформації, викладеної в характеристиці від 25.07.2016 року, відповідно, не підлягають і задоволенню позовні вимог про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від первинної позовної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову КИРИЛИШЕНА ОСОБА_1 до ОСОБА_2 науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні при проголошенні рішення в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5