АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/79/17 Номер провадження 22-ц/786/1015/17Головуючий у 1-й інстанції Горошко А. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року представник за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Лютенської сільської ради Полтавської області, визначивши третьою особою Приватного нотаріуса ОСОБА_4, прохаючи встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася 12.02.2004 року після смерті його матері ОСОБА_5 в складі земельної частки (паю) площею 2,89 га, державний акт серії РЗ № 681351 вартістю 119000,00 грн., розміщеної на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, та майна, що входить до майнового паю СТОВ ім. Шевенка в розмірі 0,0204 % вартістю на час визначення 3169,46 грн. сертифікат про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) № 038936.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.02.2004 року в м. Полтава, вул. Агітаційна 29/2 у віці 97 років померла мати позивача ОСОБА_5 В зв'язку з похилим віком та частими хворобами ОСОБА_5 позивач з 2001 року постійно проживав з нею, доглядав її та спільно вів господарство за адресою: м. Полтава, вул. Агітаційна, 29/2, і на час смерті проживав з нею однією сім'єю за вказаною адресою.

30.09.1982 року ОСОБА_5 заповіла сину ОСОБА_2 все своє майно. Інші спадкоємці відсутні. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається із земельної частки (паю) площею 2,89 га, державний акт серії РЗ № 681351, розміщений на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та майнового паю СТОВ ім. Шевченка в розмірі 0,0204 %, що складав на час визначення 3169,46 грн., в тому числі обігові засоби 479,90 грн.

Нормою ч.1 ст.1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, таким чином місце відкриття спадщини м. Полтава, вул. Агітаційна, 29/2. В силу положень ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1223 ЦК України ОСОБА_2 прийняв у свою власність спадкове майно, що складається із земельної частки (паю) площею 2,890 га, державний акт РЗ № 681351, пай розміщено на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, та майнового паю СТОВ ім. Шевченка в розмірі 0,0204 %, що складав на час визначення 3169,46 грн.

На даний час позивач не може скористатися правами, наданими згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України та не може оформити реєстраційні документи та зареєструвати у відповідних державних реєстрах прав власності свого права на майно, отриманого у спадок, так як відсутнє офіційне визнання права власності.

Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 листом № 513/01-16 від 24.12.2016 року позивачу було відмовлено у проведенні реєстрації прав власності у зв'язку із пропущенням строків звернення та відсутністю підтвердження факту прийняття спадщини.

Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.01.2017 року позов ОСОБА_2 в частині вимоги щодо встановлення факту прийняття позивачем спадщини після померлої ОСОБА_5 повернуто. Позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог щодо визнання права власності на спадкове майно залишено без руху (а.с. 22-23).

Проте, ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 січня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Полтавсського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно (а.с. 30).

Жодна із вищевказаних ухвал сторонами у справі оскаржена не була, а тому колегія суддів, враховуючи зміст ухвали про відкриття провадження та оскаржуваного рішення вважає, що районним судом позов розглянуто у повному обсязі і щодо вимог про встановлення факту прийняття спадщини та щодо визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження прийняття ним спадщини після померлої 12.02.2004 року ОСОБА_6, враховуючи, що на час смерті останньої він був зареєстрований за іншою адресою.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставини справи, прохав його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в силу положень ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину в день її відкриття, 12.02.2004 року та строки прийняття спадщини не пропустив, спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини підтверджується актом селищного комітету «Рибці» від 26.12.2016 року, довідкою № 5267 від 02.12.2016 року та довідкою селищного комітету «Рибці» від 14.06.2016 року № 60. У своєму судовому рішенні суд сам посилається на вказані довідки, як на підтвердження факту проживання позивача разом зі своєю матір`ю на момент смерті останньої. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не виносилась, оскільки спадкова справа за померлою ОСОБА_5 не відкривалась.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду частково не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з копією свідоцтва про народження (виданого повторно) серії ЯЛ № 258587 від 09.02.1956 року матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 (а.с. 8).

ОСОБА_6 на випадок своєї смерті здійснила заповітне розпорядження, згідно з яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповіла сину ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту від 30.09.1982 року (а.с. 6).

Копією довідки виконавчого комітету Гожулівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області № 02-29/24 від 11.01.2017 року підтверджується, що згідно з Книгою обліку складених заповітів, заповіт, складений ОСОБА_5 30 вересня 1982 року та посвідчений Гожулівською сільською радою Полтавського району, Полтавської області, зареєстрований в реєстрі за № 82 на користь сина ОСОБА_2 не змінювався з дати посвідчення (а.с. 7).

З копії свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 264589 від 16.02.2004 року та копії довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 5267 від 02.12.2016 року ОСОБА_5 померла 12 лютого 2004 року та була зареєстрована з 19.07.1988 року по 12.02.2004 року за адресою: вул. Агітаційна, 29/2, м. Полтава (а.с. 5, 9).

Із копії паспорта серії КН 281302, виданого Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 05.12.1996 року вбачається, що з 04.06.1991 року по 06.04.2004 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: б-р. ОСОБА_7, 13, кв. 4, м. Полтава (а.с. 4).

Згідно з копією довідки органу самоорганізації населення селищного комітету «РИБЦІ» № 60 від 14.06.2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, з грудня 2001 року проживав за вищезазначеною адресою з матір'ю, ОСОБА_5 до її смерті 11 лютого 2004 року (а.с. 10).

Відповідно копії акту органу самоорганізації населення селищного комітету «РИБЦІ» від 26.12.2016 року, ОСОБА_2, зареєстрований та проживаючий за адресою м. Полтава, вул. Агітаційна, 29/2, постійно мешкав однією сім'єю зі своєю матір'ю, ОСОБА_5, з 19.07.1988 року по 12.02.2004 року (день смерті), доглядав за хворою матір'ю, що померла за місцем свого проживання (а.с. 11).

Із копій довідок виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № № 1006, 1007 від 12.12.2016 року, вбачається, що майновий пай члена колективного сільського господарства та земельна частка ( пай № 359 ) , розміром 2,8854 га, який належить померлій 12.02.2004 року ОСОБА_5, знаходиться в користуванні сільськогосподарського підприємства ВП «ім. Шевченка» ТОВ АФ «ім. Довженка», як не витребуваний пай. Грошова оцінка земельної частки (паю) на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області станом на 2016 рік становить сто дев'ятнадцять тисяч гривень (а.с. 12).

Відповідно до копії витягу з поземельної книги з Державного реєстру земель від 14.03.2012 року та копії державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ 681351 від 27.10.2002 року, ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,890 га, що розташована на території Лютенської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13-14).

ОСОБА_5 також було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО № 038936 від 02.11.2001 року, який посвідчує її право на пайовий фонд КСП СТОВ ім. Шевченка в розмірі 3 169,46 грн. або 0,0204 відсотків, в тому числі обігові засоби 479,90 грн. (а.с. 15).

З копії довідки приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 № 513/01-16 від 24.12.2016 року, виданої на усне звернення ОСОБА_2, вбачається, що нотаріус позивачу повідомив, що для заведення спадкової справи після померлої 12.02.2004 року ОСОБА_5 слід звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняттяя спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України (а.с. 17).

Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2017 року, після померлої 12.02.2004 рокуІваніни ОСОБА_8 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 16).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).

Згідно з нормою ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до норми ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з нормою ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до норм ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

З урахуванням встановлених обставин справи та вищевикладених норм матеріального та процесуального права колегія суддів дійшла до висновку про правильність обраного способу захисту ОСОБА_2, шляхом визнання його таким, що прийняв спадщину у відповідності до норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому у нього немає необхідності захищати своє невизнане право, шляхом поновлення строку на прийняття спадщини, з огляду на що є вірними і його доводи щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та процесуального права при відмові у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач в позовній заяві просив встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася 12.02.2004 року після смерті його матері ОСОБА_5.

Виходячи зі змісту абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Отже, у контексті зазначеного позову, суд дійшов до вірного висновку про неможливість задоволення вказаної позовної вимоги, проте, встановлення обставин справи щодо дійного прийняття особою спадщини, що підтверджується належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів справи, обумовлює необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно.

Так матеріалами справи підтверджується, що померла мати відповідача розпорядилась своїм майном на випадок своєї смерті, шляхом складення заповіту на ім`я одного спадкоємця, свого сина ОСОБА_2 Надалі зазначений заповіт не скасовувався та не змінювався.

Позивач ОСОБА_2 до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини не звертався, так як прийняв її шляхом фактичного проживання із спадкодавцем на день відкриття спадщини у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, на підтвердження чого ним надано належні та допустимі докази у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, а саме довідку Органу самоорганізації населення селищного комітету «Рибці» за № 60 від 14.06.2016 року (а.с. 10) та акт вказаного органу від 26.12.2016 року (а.с. 11).

Суд першої інстанції встановивши у матеріалах справи наявність вказаних письмових доказів, жодним чином у тексті рішення не спростував їх належність та допустимість, вказавши що позивачем таких доказів не надано.

Колегія суддів вважає вказані письмові докази належним підтвердженням обставини проживання позивача із його матір`ю (спадкодавцем) на день відкриття спадщини, що обумовлює прийняття ним таким чином спадкової маси та визнання за ОСОБА_2 право власності на майно загальною вартістю 122169,46 грн., що складається із земельної частки (паю) площею 2,89 га, державний акт серії РЗ № 681351 вартістю 119000,00 грн., розміщений на території Лютенської сільської ради Гадяцького району, Полтавської області, та майна, що входить до майнового паю СТОВ ім. Шевченка в розмірі 0,0204%, вартістю на час визначення 3169,46 грн. сертифікат про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) № 038936.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309 п.п. 1, 2, 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання права власності на спадкове майно, ухваливши нове рішення.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на майно загальною вартістю 122169,46 грн., що складається із земельного паю площею 2,89 га, державний акт серії РЗ № 681351 вартістю 119000,00 грн., розміщений на території Лютенської сільської ради Гадяцького району, Полтавської області, та майна, що входить до майнового паю СТОВ ім. Шевченка в розмірі 0,0204 %, вартістю на час визначення 3169,46 грн. сертифікат про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) № 038936.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_9

З оригіналом згідно: ОСОБА_1