Справа № 356/1025/16-ц Головуючий у І інстанції Лялик Р. М.
Провадження № 22-ц/780/1128/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 06.04.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що 11 лютого 2016 року померла її матір - ОСОБА_7. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з наступного майна:

- домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Першого Травня, 55, в м. Березань Київської області;

- земельної ділянки площею 0,19 га, що розташована за адресою: вул. Першого Травня, 55 в м. Березань Київської області;

- 1/2 частини транспортного засобу марки ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про право власності на який видане на імя чоловіка ОСОБА_7 ОСОБА_3;

- інше рухоме майно: побутова техніка, меблі та інші речі.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є позивач, сини померлої ОСОБА_6 та ОСОБА_5, також ОСОБА_3, з яким ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з 29.09.2012 року.

Зазначала, що відповідач ухилявся від виконання обовязку щодо утримання своєї дружини ОСОБА_7, яка через тяжку хворобу потребувала допомоги від нього, а тому у відповідності до положень ст.1224 ЦК України він не має права на спадкування за законом.

Вказувала, що її матір в шлюбі з відповідачем прожили три роки та чотири з половиною місяці. Весь цей час ОСОБА_7 була нещасною, адже відповідач не виконував свого обовязку як чоловік щодо матеріальної підтримки своєї дружини, він подавлював її емоційно та психологічно. Така ситуація стала причиною погіршення її здоровя, внаслідок чого вона потребувала оперативного втручання у звязку з онкологічним захворюванням.

З 28.01.2016 року по 11.02.2016 року ОСОБА_7 проходила обстеження та стаціонарне лікування в Київському міському клінічному онкологічному центрі, де їй 10.02.2016 року було зроблено операцію, після якої вона померла. На прохання її матері відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу на лікування, не здійснював догляду за нею. Позивач вказувала, що нею було витрачено близько 22200,00 грн. на лікування та 27782,00 грн. на поховання матері.

Зважаючи на наведене, позивач просила суд усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після померлої ОСОБА_7

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 24 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтувала скаргу тим, що суд першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги покази свідків, що були допитані в ході розгляду справи. Вважає рішення суду несправедливим та незаконним, відтак воно підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обовязок доведення стороною свої посилань міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому, враховуючи принцип змагальності сторін, суд позбавлений права самостійно збирати докази в позовному провадженні, і бере до уваги лише ті докази, що були надані стороною по справі або витребувані за її клопотанням.

Положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України встановлено, що особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зважаючи на наведене, враховуючи положення ст.ст.10,60 ЦПК України, для усунення відповідача від спадкування позивачем мало б бути доведено як факт перебування ОСОБА_7 в безпорадному стані, так і факт ухилення ОСОБА_3 від надання їй допомоги за наявності у нього можливості для цього. В той же час вказані обставини доведені позивачем не були, належних та допустимих доказів з цього приводу до суду ним не надано. Представлені позивачем докази, зокрема покази допитаних в ході розгляду справи свідків, обґрунтовують лише факт хвороби ОСОБА_7 перед смертю, однак не підтверджують її перебування в безпорадному стані, а саме в стані, коли особа через свій вік, хворобу, фізичний стан, тощо не може давати ради звичайним життєвим потребам, на може забезпечувати себе та потребує сторонньої допомоги в цьому. Таким чином факт перебування ОСОБА_7 в безпорадному стані доведений в ході розгляду за допомогою належних та допустимих доказів не був, чому суд першої інстанції дав належну правову оцінку. З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. Будь-яких доказів, які б спростовували такі висновки суду першої інстанції, в апеляційній скарзі представлено не було. За таких умов правові підстави для задоволення вимоги про усунення відповідача від спадкування відсутні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_8