Справа № 140/1639/15-ц Провадження № 22-ц/772/472/2017Головуючий в суді першої інстанції Підлипняк М. Д.
Категорія 2 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів : Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі : Сніжко О.А.

За участю: представника позивача - адвоката Глівінської С.Й.; представника відповідача Корнійчука А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області

на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай),

В с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання права на земельну частку (пай) із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Росія» с. Ковалівки Немирівського району Вінницької області.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_5 задоволено.

Поновлено ОСОБА_5 пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

Визнано за ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів, вартістю 34 765,90 гр. в КСП «Росія» с. Ковалівки Немирівського району Вінницької області.

Зобов'язано Ковалівську сільську раду Немирівського району виділити ОСОБА_5 земельну частку (пай) в розмірі 1,85 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду (запасу) Ковалівської сільської ради Немирівського району та видати Державний акт на право приватної власності на землю.

В апеляційній скарзі Ковалівська сільська рада просить частково скасувати рішення суду в частині зобов'язання Ковалівської сільської ради виділити ОСОБА_5 земельну частку (пай) в розмірі 1,85 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду (запасу) Ковалівської сільської ради Немирівського району та видати Державний акт на право приватної власності на землю.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального й процесуального права, тому воно підлягає частковому скасуванню, оскільки таке рішення суду не може бути виконане Ковалівською сільською радою в частині зобов'язання сільської ради виділити позивачу земельну частку (пай) в розмірі 1,85 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду (запасу) сільської ради та видати Державний акт на право приватної власності на землю, по тій причині, що сільська рада не є розпорядником земель державної власності та не має права розпоряджатися землями поза межами населеного пункту, а право розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення належить Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області і його територіальним органам.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити і скасувати рішення суду першої інстанції лише в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Представник позивача апеляційну скаргу визнала, просить її задовольнити в оскаржуваній частині.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 з 25 травня 1992 року по 6 лютого 1997 року працювала в колгоспі «Росія» с. Ковалівки Немирівського району на посаді в'язальниці, що підтверджено записами № 4 і № 5 у трудовій книжці серії НОМЕР_1, виданій Немирівським райпобутоб'єднанням 01.07.1991 року (а. с. 6).

Архівна довідка № 01-21-54, видана ОСОБА_5 Архівним відділом Немирівської районної державної адміністрації 25.06.2013 року свідчить про те, що звітно-виборними зборами уповноважених колгоспників колгоспу «Росія» с. Ковалівки (протокол від 29 грудня 1992 року № 1) ОСОБА_5 прийнята в члени колгоспу «Росія» с. Ковалівки (а. с. 9).

Відділ Держземагенства у Немирівському районі Вінницької області 28.05.2015 року за № 29-28-0.3-3091/2-15 надав відомості про те, що середній розмір земельної частки (паю) на території Ковалівської сільської ради становить 1,85 умовних кадастрових гектарів. Вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 26.05.2015 року становить 34 765,90 гр. (а. с. 8).

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року визначено, що прав на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, позивач мала бути включеною у Список громадян - членів КСП за умови, що на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства - правонаступника колгоспу «Росія» с. Ковалівки, вона являлася членом цього колективного сільськогосподарського підприємства.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року роз'яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (скорочено КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі тощо.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Верховний Суд України у листі від 29.10.2008 року № 19-3767/0/8-08 надав роз'яснення "Щодо розгляду земельних спорів", де у пункті 6 вказав, що при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільсько-господарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї;

в) з'ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Позивач, звернувшись із даним позовом до суду, заявила свої вимоги до двох відповідачів: Ковалівської сільської ради і Головного управління держгеокадастру у Вінницькій області (а. с. 3-4).

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до цих двох зазначених у позовній заяві відповідачів: Ковалівської сільської ради і Головного управління держгеокадастру у Вінницькій області. Справа призначена до розгляду у судовому засіданні 13 серпня 2015 року (а. с. 12).

Лише за клопотанням позивача суд, згідно положень частини 1 статті 33 ЦПК України, замінює відповідача належним відповідачем або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається із матеріалів справи жодних заяв про залучення до участі у справі інших осіб, у тому числі юридичних осіб, позивач до суду не надавала і відповідних клопотань не заявляла.

У призначений день судового засідання - 13 серпня 2015 року, позивач подала письмову заяву, якою просила її позов в частині вимог до Немирівської районної державної адміністрації та Головного управління держгеокадастру у Вінницькій області залишити без розгляду (а. с. 14).

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року цю заяву задоволено. Позовну заяву ОСОБА_5 до Головного управління держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай), яка знаходиться в колективній власності КСП «Росія» с. Ковалівки Немирівського району, залишено без розгляду (а. с. 17).

Також позивач 13 серпня 2015 року подала до суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, зазначивши, що підтримує свої позовні вимоги до Ковалівської сільської ради у повному обсязі і просить їх задовольнити (а. с. 13).

Представник відповідача Ковалівської сільської ради - сільський голова В.В. Верховод надав суду повідомлення № 02-10-64 від 12.08.2015 року (надійшло до суду 13.08.2015 року), яким просив дану цивільну справу за позовом ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку, розглядати у відсутність представника сільської ради, зазначивши, що позовні вимоги визнає, не заперечує стосовно їх задоволення; можливість виділення земельної ділянки із земель запасу Ковалівської сільської ради, сільська рада має (а. с. 15).

Відповідно до вимог частини 4 статті 60, статей 57, 212 ЦПК України рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із наведеного вище, позивач у день розгляду справи підтримала свої позовні вимоги лише до одного відповідача - Ковалівської сільської ради.

У позові вона просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів в КСП «Росія» села Ковалівки Немирівського району, проте, відповідачем не визначила це підприємство (або його правонаступника, за його наявності), яке отримало Державний акт на право колективної власності на землю і не заявила ніяких вимог до нього.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 працювала в колгоспі «Росія» с. Ковалівки з 20.05.1992 року і трудові відносини припинила із колгоспом у лютому 1997 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін).

Відомості про те, що ОСОБА_5 була членом КСП, яке отримало Державний акт на право колективної власності на землю, на час видачі цього Державного акта цьому КСП, у матеріалах справи відсутні.

Також відсутній в матеріалах справи Список громадян - членів КСП, який є обов'язковим додатком до Державного акта на право колективної власності на землю і з якого вбачалося б, що позивач або включена або не включена до нього.

Земельна частка (пай) надається членам КСП саме із земель, які перебувають у колективній власності цього КСП і лише у разі неможливості такого надання, земельна ділянка може бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позивач заявивши свою вимогу лише до Ковалівської сільської ради не обгрунтувала і не надала відповідних доказів на підтвердження того, що надання їй земельної ділянки із земель, які перебувають у колективній власності КСП є неможливим.

З урахуванням вимог земельного законодавства, належними відповідачами по даній справі мають бути: КСП, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифікатів, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо, проте позивач до них жодних вимог не пред'явила, а тому заявлені нею вимоги лише Ковалівської сільської ради не грунтуються на діючому земельному законодавстві.

Позивач ОСОБА_5 не надала суду належних та допустимих доказів і не довела, що вона являлася членом колективного сільськогосподарського підприємства на момент передачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Росія» с. Ковалівки і що вона набула право на земельну частку (пай) і що таке право відповідними особами не визнається.

За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши на підставі ст. 212 ЦПК України всі докази, якими позивач підтверджувала свої вимоги про визнання права на земельну частку (пай), суд не встановив фактів, якими вона обгрунтувала свої вимоги.

Таким чином, позивач не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу заявлених своїх вимог та відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України не підтвердила цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-66 ЦПК України, на наявності яких можна було б встановити обставини набуття позивачем права на земельну частку (пай).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 не має.

З урахуванням наведеного та положень статті 303 ЦПК України, які надають апеляційному суду право вийти за межі доводів апеляційної скарги при неправильному застосуванні норм матеріального права і порушенні норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, апеляційна скарга відповідача підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає до скасування в цілому із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай), відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська