Провадження № 4-с/127/10/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 звернувся в суд з вищевказаною скаргою.

Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що у вересні 2016 року представником заявника до Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області було подано заяву про відкриття виконавчого провадження та виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 26.04.2016 року по справі № 127/23598/14-ц в частині усунення ОСОБА_2 перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Вінниця, 2-й проїзд Харчовиків та зобов'язання ОСОБА_4 звільнити самочинно захоплену земельну ділянку, що належить ОСОБА_2, площею 0,0007га (ділянка №3), у відповідності до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи за № 971 від 04.02.2016 року ТОВ «Експертно-юридична фірма ОСОБА_1», (план-схема на додатку №5), шляхом знесення самочинно збудованого паркану на земельній ділянці ОСОБА_2 В звязку з цим, 20 вересня 2016 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник ОСОБА_2 зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 25,75 Закону України«Про виконавче провадження», державним виконавцем не було перевірено виконання рішення суду в добровільному порядку в строк не пізніше 28.09.2016 року. Також, державним виконавцем, з часу відкриття виконавчого провадження не було винесено жодних інших постанов, в тому числі і про накладення штрафу на боржника. Про порушення своїх прав стягувач дізнався 31.10.2016 року, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Даними діями, на думку ОСОБА_2, державний виконавець допустив протиправну бездіяльність, тому заявник звернувся до суду з даною скаргою та просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, щодо не перевірки виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26.04.2016 року по справі № 127/23598/14-ц (виконавчий лист № 127/23598/14-ц, виданий 26.05.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області) не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, щодо невинесення постанови про накладення на боржника штрафу в порядку ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов'язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 вчинити передбачені ст.ст. 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконаня рішення неупереджено, своєчасно і в повному обсязі;

Під час розгляду скарги по суті представник заявника ОСОБА_1 надав суду заяву про уточнення прохальної частини скарги, відповідно до якої просить абзац третій прохальної частини скарги вважати викладеним в наступній редакції:

- зобов'язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 вчинити передбачені ст.ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII) заходи примусового виконаня рішення неупереджено, своєчасно і в повному обсязі.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 скаргу разом з заявою про уточнення прохальної частини підтримав, посилаючись на обставини, викладені в скаргі. Додав, що на день винесення ухвали суду в реєстрі є лише постанова про відкриття виконавчого провадження, і все. Просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На день закінчення розгляду справи, надав суду заяву з проханням перенести розгляд справи, в звязку з перебуванням на лікарняному. Однак, підтверджуючих даних про хворобу не надав. Разом з тим, іншого представника державна виконавча служба в суд не направила. В зв'язку з зволіканням розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність державного виконавця.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 скаргу не визнав, на закінчення розгляду справи не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26.04.2016 року по справі № 127/23598/14-ц, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Так, позов ОСОБА_2 задоволено і усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Вінниця, 2-й проїзд Харчовиків (без номера). Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самочинно зайняту земельну ділянку, що належить ОСОБА_2, площею 0,0007га (ділянка №3), у відповідності до висновку № 971 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 04.02.2016 року ТОВ «Експертно-юридична фірма ОСОБА_1», (план-схема на Додатку №5), шляхом знесення самочинно збудованого паркану на земельній ділянці ОСОБА_2 Дане рішення було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року.

За вищевказаним судовим рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області 26.05.2016 року видано виконачий лист № 127/23598/14-ц.

З матеріалів справи вбачається, що 9 вересня 2016 року представник заявника ОСОБА_1 звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження, на підставі вищевказаного виконавчого листа (а.с. 4).

Частиною другою ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами) визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Встановлено судом і те, що виконавче провадження за виконавчим листом № 127/23598/14-ц, виданого 26.05.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області, відкрито державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 20.09.2016 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 52212862 (а.с. 6). Зі змісту даної постанови, суд вбачає, що боржнику було надано строк для самостійного виконання в строк до 27.09.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Слободяником Б.В. було порушено ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", а саме ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з порушенням термінів. Так, не пізніше 14.09.2016 року необхідно було відкрити виконавче провадження, а не 20.09.2016 року.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами).

Отже, відповідно до вимог вищевказаної статті, державним виконавцем надано строк для самостійного виконання рішення суду.

Частинами 1, 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами) визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Суд, звертає увагу на те, що державним виконавцем Слоюбодяником Б.В. в порушення вимог вищевказаної статті Закону не було вчинено визначені законом виконавчі дії, а саме: не перевірив виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, а також не організовано виконання виконавчого листа, відповідно до повноважень, наданих йому законом. Також ним не було накладено на боржника штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Даний факт підтверджується Інформацією про виконавче провадження (а.с. 7), внесеним до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, з якої вбачається, що з часу відкриття виконавчого провадження, а це 20.09.2016 року, державним виконавцем не вчинено жодних, передбачених цим Законом, заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ст 13 Закону України "Про державну виконавчу службу" дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Стаття ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), передбачає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, для чого наділений відповідним правами та повноваженнями.

Стаття 129-1 Основного Закону України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), та ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.14р. №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 при винесенні постанови від 20.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження та не вчинення наступних дій (перевірки добровільноо виконання рішення, накладення штрафу на боржника діяв неправомірно та з порушенням Законом України "Про виконавче провадження", а тому необхідно зобов'язати державного виконавця вчинити передбачені ст.ст. 18, 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII) заходи примусового виконаня рішення неупереджено, своєчасно і в повному обсязі.

Суд звертає увагу на те, що 05.10.2016 року набув чинності Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII), в звязку з чим Закон України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами) втратив чинність. Таким чином, наступні дії державний виконавець буде здійснювати відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси ОСОБА_2 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 при вчиненні виконавчих дій порушено, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 11, 25, 75, 82 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999р. № 606-ХІV зі змінами), ст.ст. 7, 13 Закону України "Про державну виконавчу службу", п.3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.14р. №6, ст.ст. 14, 383-387 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, щодо не перевірки виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26.04.2016 року по справі № 127/23598/14-ц (виконавчий лист № 127/23598/14-ц, виданий 26.05.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області) не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, щодо невинесення постанови про накладення на боржника ОСОБА_4 штрафу в порядку ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов'язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 вчинити передбачені ст.ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII) заходи примусового виконаня рішення неупереджено, своєчасно і в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, у відсутність яких вона постановлена, - протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: