АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження №22-ц/796/4414/2017 Головуючий у 1 інстанції - Хоменко О.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП БАНК» про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи тим, що 04.12.2007 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки №SL-007|433|2007 від 04.12.2007 року, відповідно до якого вона поручилась за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором №CL-004/433/2007 від 04.12.2007 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору №SL-007|433|2007 від 04.12.2007 року відповідач звернувся з відповідним позовом до Дарницького районного суду м. Києва. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2010 року, яке набрало законної сили 19.05.2015 року, стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за договором кредиту, яка становить на 09.07.2010 року 71 038,18 доларів США, що за курсом НБУ становить 561 281 грн. 62 коп., неустойку і штраф в сумі 58 816 грн. 01 коп. В процесі розгляду зазначеної справи питання про припинення поруки не розглядалось, оскільки позивач вимогу про виконання боргових зобов'язань від відповідача не отримував. Враховуючи, що недотримання порядку повідомлення поручителя про порушення основного зобов'язання виключає можливість відповідальності поручителя, просить визнати договір поруки №SL-007|433|2007 від 04.12.2007 року припиненим на підставі ст.559 ч.4 ЦК України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Обґрунтовує тим, що договір поруки є припиненим у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором вона як поручитель не отримувала.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №SL-007|433|2007, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 75 789 доларів США 64 центи строком до 04.12.2013 року зі сплатою 11,99 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 04.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SL-007|433|2007, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилась за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором №CL-004/433/2007 від 04.12.2007 року.

Відповідно до ст.. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги , порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Як вбачається із матеріалі справи заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 80 721 долар США 92 центи, що еквівалентно 638 171 грн. 36 коп. за курсом НБУ станом на 09.07.2010 року та неустойку у виді пені та штрафу в загальній сумі 58 816 грн. 01 коп., а всього 696 987 грн. 37 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2015 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за договором кредиту 9 683 долари 74 центи, що за курсом НБУ еквівалентно 76 501 грн. 55 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту, яка на 09.07.2010 року становить 71 038,18 доларів, що за курсом НБУ еквівалентно 561 281 грн. 62 коп. та неустойку і штраф в сумі 58 816 грн. 01 коп., а всього 620 097 грн. 63 коп.

Як вбачається з тексту рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2015 року, вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 солідарно з боржником щомісячних платежів за період з 05.01.2009 року по 06.02.2010 року не підлягають задоволенню, оскільки вимоги до поручителя пред'явлені банком більше, ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, а тому в силу ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку (з 05.01.2009 року по 06.02.2010 року).

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині вимог, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Апеляційний суд дійшов висновку, що з боржника та поручителя підлягає стягненню заборгованість по зобов'язанням з 04.02.2010 року по 04.08.2010 року та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів з 04.08.2010 року по 04.12.2013 року.

Зі змісту рішення випливає, що банк скористався своїм правом вимоги дострокового виконання боргових зобов'язань, надіславши відповідні вимоги ОСОБА_4 18.12.2008 року та ОСОБА_2 - 27.05.2009 року.

04.08.2010 року банк звернувся до суду з вимогою до боржника й поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором №CL-004/433/2007 від 04.12.2007 року встановлено до 04.12.2013 року.

Строк дії договору поруки №SL-007|433|2007 від 04.12.2007 року в самому договорі не встановлено.

Таким чином, вбачається, що в рішенні Апеляційного суду міста Києва від 19.05.2015 року вирішено питання щодо пред'явлення вимоги кредитора до поручителя та щодо припинення поруки .

Відповідно до ст.. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що питання припинення поруки позивача за кредитним договором №SL-007|433|2007 та договором поруки №SL-007|433|2007 вже було предметом судового розгляду , порука частково визнана припиненою, в іншій частині заборгованість із боржника та поручителя стягнута в солідарному порядку, а тому підстав для визнання поруки припиненою за цим позовом немає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18 січня 2917 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :