Справа №539/535/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, мотивуючи тим, що постановою Головного державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 26 грудня 2016 р. виконавчий лист № 539/535/16-ц, виданий 29 червня 2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про усунення перешкод у користуванні квартирою № 3 по вул. Вл. Бєлоруса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом вселення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням повернуто їй, стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вважала дану постанову незаконною, оскільки вона не вчиняла ніяких дій, які можна розцінити як перешкоджання проведенню виконавчих дій. Однак саме державним виконавцем не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення. 12.12.2016р. нею на адресу державного виконавця було направлено лист про те, що вселення та проживання в квартирі малолітнього сина без матері неможливе. У цій квартирі зараз ніхто не проживає. Також неможливим є надання державному виконавцю договору найму житлового приміщення, оскільки саме ОСОБА_3 відмовляється його підписати. У даній квартирі зараз ніхто не проживає.

На підставі викладеного скаржник ОСОБА_1 прохала суд : визнати неправомірною постанову Головного державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 26 грудня 2016 р. про повернення стягувачу виконавчого листа та зобовязати Головного державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 поновити дане виконавче провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 скаргу підтримали та прохали її задовольнити.

Головний державний виконавець Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала, вважала, що оскаржувана постанова є правомірною.

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце його проведення відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечував, мотивуючи тим, що оспорювана постанова не порушує прав скаржника, оскільки не є перешкодою для повторного предявлення до виконання виконавчого документу стягувачем до виконання в межах встановленого законом строку.

Зясувавши обставини справи, суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 13.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця. Даних про час отримання скаржником копії оскаржуваної постанови від 26.12.2016 року матеріали справи не містять.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і вселення та вирішено усунути перешкоди у користуванні квартирою №3 по вул.. В.Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом вселення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4 та зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні даним житловим приміщенням.

Крім цього, рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зобовязано ОСОБА_1 укласти оплатний договір найму з власником квартири №3 по вул.. В.Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області ОСОБА_3 відповідно до ст. 811 ЦК України та чинного законодавства при вселенні до вказаної квартири, а також вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у визначеному угодою розмірі та строки.

Постановою державного виконавця від 11.07.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №51602710 з виконання виконавчого листа про усунення перешкод у користуванні квартирою №3 по вул.. В.Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом вселення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4 та зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні даним житловим приміщенням.

Постановою державного виконавця від 14.07.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №51656865 про зобовязання ОСОБА_1 укласти оплатний договір найму з власником квартири №3 по вул. В.Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області ОСОБА_3 відповідно до ст. 811 ЦК України та чинного законодавства при вселенні до вказаної квартири, а також вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у визначеному угодою розмірі та строки.

06.06.2016 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_1 письмову пропозицію (оферту) укласти письмовий договір найму житла та 2 екземпляри складеного на його умовах договору.

18.06.2016 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_3 відмову від укладення договору з мотивів занадто обтяжливих умов договору в частині квартплати, фактичного проживання в квартирі інших осіб (квартирантів) та обмеження строку дії договору.

У липні 2016 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_3 власну пропозицію щодо укладення договору найму житла, складений на її умовах договір оренди.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вживаючи заходи щодо укладення договору оренди, так і не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди житла, а саме - квартири №3 по вул. В.Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 12.10.2016 року заяву державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області про встановлення порядку виконання рішення суду та відстрочення виконання рішення суду задоволено частково. Встановлено порядок виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі №539/535/16-ц від 11.05.2016 року таким чином, що вселення ОСОБА_1 до квартири №3 по вул. В. Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області має бути здійснено одночасно із укладенням ОСОБА_1 оплатного договору найму з власником квартири №3 по вул. В. Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області ОСОБА_3 відповідно до ст. 811 ЦК України та чинного законодавства при вселенні до вказаної квартири. Вселення малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до квартири №3 по вул. В. Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області має бути проведено безвідносно до вселення до даної квартири ОСОБА_1 та укладення нею оплатного договору найму з власником квартири №3 по вул. В. Бєларуса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області ОСОБА_3 та за згодою ОСОБА_1.

28.10.2016 р., 29.11.2016р., 14.12.2016 р. державним виконавцем направлялися на адресу ОСОБА_1 листи про надання письмової згоди на вселення малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та укладеного із ОСОБА_3 договору найму житла з розясненнями про те, що у разі ненадання згоди на вселення дитини та договору найму житла такі її дії будуть розцінені як перешкоджання провадженню виконавчих дій та слугуватимуть підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вимоги вказаного листа ОСОБА_1 не виконано та направлено державному виконавцю заяви від 12.12.2016 р., 21.12.2016 р., у яких ОСОБА_1 зазначила, що вселення дитини неможливе, оскільки у даній квартирі зараз ніхто не проживає, договір найму укласти неможливо у звязку з відмовою ОСОБА_3 його підписати на її пропозицію.

Постановою Головного державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 26 грудня 2016 р. виконавчий лист № 539/535/16-ц, виданий 29 червня 2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про усунення перешкод у користуванні квартирою № 3 по вул. Вл. Бєлоруса (колишня Плеханова), 5 в м. Лубни Полтавської області, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом вселення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням повернуто стягувачу ОСОБА_1 на підставі п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Разом із тим, суд вважає, що дані обставини не можна розцінювати, як перешкоджання ОСОБА_1 провадженню виконавчих дій з огляду на наступне.

Так, можливість надання ОСОБА_1 договору найму житла , укладеного із ОСОБА_3, обумовлена можливістю досягнення нею та ОСОБА_3 згоди щодо всіх істотних умов даного договору, при цьому ОСОБА_1 пропонувала ОСОБА_3 укласти даний договір на своїх умовах.

Ухвалою суду від 12.10.2016 року встановлено порядок виконання рішення суду від 11.05.2016 року таким чином, що вселення ОСОБА_1 до квартири має бути здійснено одночасно із укладенням ОСОБА_1 оплатного договору найму з власником квартири ОСОБА_3 відповідно до ст. 811 ЦК України та чинного законодавства при вселенні до квартири.

Що стосується не надання згоди ОСОБА_1 на вселення до квартири малолітньої дитини, то в контексті ухвали суду від 12.10.2016 року про встановлення порядку виконання рішення суду та самого рішення суду від 11.05.2016 року, у якому питання щодо вселення дитини ставилося саме ОСОБА_1, то вказана згода залежить у даному випадку від волевиявлення саме ОСОБА_1, при тому, що між сторонами не має спору щодо визначення місця проживання дитини та за взаємною згодою між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дитина на даний час проживає разом із матірю.

Таким чином, не надання ОСОБА_1 згоди на вселення дитини до квартири за відсутності укладеного договору найму житла із ОСОБА_3, тобто відсутності власних підстав для вселення до квартири, не можна вважати перешкоджанням ОСОБА_1 вчиненню виконавчих дій у даному виконавчому провадженні. За відсутності підстав для власного вселення у квартиру, питання надання згоди на вселення до неї дитини залежить виключно від волевиявлення ОСОБА_1, із якою на даний час дитина проживає.

Враховуючи викладене, відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 перешкоджає провадженню виконавчих дій, суд вважає за необхідне, перебуваючи в межах заявлених скаржником вимог, визнати оскаржувану постанову державного виконавця неправомірною.

Разом із тим, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог скарги в частині зобовязання державного виконавця поновити виконавче провадження з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Таким чином, ЗУ «Про виконавче провадження» врегульовано питання щодо тих дій державного виконавця, які він має вчинити в майбутньому у випадку , коли судом постанова державного виконавця визнана незаконною.

У випадку невчинення державним виконавцем даних дій, заінтересована особа не позбавлена права звернутися з відповідними вимогами до суду, разом із тим, суд не може вирішувати вимоги скаржника на майбутнє.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 387 ЦПК України,

УХ В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця задовольнити частково.

Постанову Головного державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 26 грудня 2016 р. у ВП № 51602710 про повернення стягувачу виконавчого листа № 539/535/16-ц, виданого 29 червня 2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про усунення перешкод у користуванні квартирою № 3 по вул. Вл. Бєлоруса, 5 в м. Лубни Полтавської області, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом вселення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням на підставі п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» визнати неправомірною.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_7 Ю. А.