02.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/2288/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,?

встановив:

18.03.2016 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що 05.07.2010 року вона влаштувалась на роботу до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» на посаду спеціаліста з охорони об*єктів.

13.07.2015 року була переведена за заявою на посаду начальника зміни служби охорони об*єктів ТОВ «Вуглепромтранс».

Причиною переведення на іншу посаду стали непорозуміння з керівництвом.

Після переведення керівництво ТОВ «Вуглепромтранс» різними способами почали змушувати звільнитись з роботи.

Результатом таких дій з боку керівництва стало притягнення до дисциплінарної відповідальності 22.12.2015 року та 04.02.2016 року та звільнення 02.03.2016 року.

Згідно наказу №20-н від 22.12.2015 року ОСОБА_1, як начальнику зміни служби охорони обєктів було оголошено догану, у звязку із: не виконанням оперативного керівництва робітниками зміни; ігнорування своїх посадових обовязків; порушення п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.9, 2.12, 2.13 посадової інструкції. Наслідком не виконання вказаних дій стала крадіжка матеріалів на суму 900,00 грн.

Однак, вказана інструкція була надана на ознайомлення лише 22 грудня 2015 року, тобто у день винесення наказу №20-н від 22.12.2015 року.

При цьому, з самим наказом була ознайомлена лише 30 грудня 2015 року.

Згідно наказу №4-н від 04.02.2016 року ОСОБА_1, як начальнику зміни служби охорони обєктів було оголошено догану, у звязку із: не виконанням оперативного керівництва робітниками зміни; систематичного ігнорування своїх посадових обовязків; порушення п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.9, 2.12, 2.13 посадової інструкції.

02.03.2016 року був винесений наказ №33к про звільнення ОСОБА_1 за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП.

Підставою звільнення було встановлення факту відсутності на робочому місці 04.02.2016 року, 06.02.2016 року та 08.02.2016 року.

ОСОБА_1 зазначила, що дійсно була відсутня на робочому місці у вказаний період, однак причиною відсутності не був прогул, а знаходження у відпустці та хвороба.

02.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про надання відпустки, як одинокій матері.

Однак, відповідачем було відмовлено у прийнятті заяви, у звязку з чим, вона направила дану заяву поштою.

Відповідач отримав заяву про надання відпустки 09.02.2016 року та одразу надав відпустку у період з 09.02.2016 року по 18.02.2016 року.

04.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до лікарні та лікарі визначили хворобу, однак у звязку з тим, що була надана відпустка по догляду за дитиною та у неї виникла необхідність виконувати свої обовязки матері, нехтуючи своїм здоровям покинула лікарню.

Згідно наказу про звільнення та запису у трудовій книжці, ОСОБА_1 звільнили 18.02.2016 року, тобто під час знаходження у відпустці.

Не законність звільнення, а також систематичне, безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності стало наслідком завданням моральної шкоди.

На підставі вищезазначеного просить визнати незаконним та скасувати наказ №20-н від 22.12.2015 року, виданий ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс», про оголошення ОСОБА_1 догани; визнати незаконним та скасувати наказ №4-н від 04.02.2016 року, виданий ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс», про оголошення ОСОБА_1 догани; визнати незаконним та скасувати наказ №33к від 02.03.2016 року, виданий ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс», про звільнення ОСОБА_1 та поновити її на посаді начальника зміни у ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс»; стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 55000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 323,69 грн./ день та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 05.07.2010 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ТОВ «Димитроввантажтранс» на посаду спеціаліста з охорони обєктів. /а.с.10/

13.07.2015 року за заявою від 27.01.2016 року / том.1 а.с.213/ ОСОБА_1, була переведена на посаду начальника зміни служби охорони обєктів ТОВ «Димитроввантажтранс»

Відповідачем відносно позивача винесено наказ 20-н від 22.12.2015 року про оголошення догани у звязку з тим, що 09.12.2015 року дорожніми майстрами ОСОБА_6, ОСОБА_7 на 10 км. перегона Новатор-Капітальна та 5 км. перегона Новатор-Нова виявлено крадіжку матеріалів верхньої будови колії на загальну суму 900грн. В ході проведеного розслідування виявлено, що начальником зміни служби охорони обєктів ОСОБА_1 не була організована робота сторожів (мобільних) по огляду та охороні перегонів підприємства, на протязі зміни ОСОБА_1 зі сторожами (мобільними) ОСОБА_8, ОСОБА_9 на черговому автомобілі обїжджали тільки станції та переїзди. Аналогічні порушення посадових обовязків начальником зміни служби охорони ОСОБА_1 допущено 03.12.2015 року, 05.12.2015 року та 17.12.2015 року./том.1 а.с.11/

З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена була 30.12.2015 року, на що дала свої пояснення в яких зазначила, що ознайомилася з посадовою інструкцією начальника зміни служби охорони обєктів ТОВ ««Димитроввантажтранс» лише 22 грудня 2015 року . /том.1 а.с.11 на звороті/

Також, 04.02.2016 року відповідачем відносно позивача винесено наказ 4-н про оголошення догани у звязку з тим, що в січні 2016 року в ході проведення контролю роботи GPS і аналізу руху автомобілів ТОВ «Димитроввантажтранс» керівництвом служби охорони було виявлено неналежне виконання посадових обовязків начальником зміни ОСОБА_1, сторожами (мобільними) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час чергування в нічну зміну з 11.01.2016 року на 12.01.2016 року, а саме: 11.02.2016 року сторожі (мобільні) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в порушення п.п.2.1, 2.2 Інструкції по охороні праці №99 прибули для заступлення на зміну і отримання інструктажу по охороні праці на ст.. Новатор в 21-41 годин на черговому автомобілі разом з начальником зміни ОСОБА_1 Далі з 22 годин до 0год. 56 хв. начальник зміни ОСОБА_1 зі сторожами (мобільними) ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на черговому автомобілі обїжджали тільки станції та переїзди, огляд ж/д перегонів. таким чином начальник зміни не організовував охорону перегонів, чим порушила п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.9, 2.12, 2.13 своєї посадової інструкції, а сторожі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не здійснювали обхід ж/д колій, чим порушили п.п.2.1, 2.2 Інструкції по охороні праці №99, п.2.2 робочої інструкції. /том.1 а.с.87-88/ Ознайомлена ОСОБА_1 була з даним наказом 25.02.2016 року.

В акті від 02.02.2016 року зазначено, що на оперативній нараді 02.02.2016 року по розбору порушення трудової дисципліни в службі охорони начальнику зміни ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення з порушення трудової дисципліни, вчиненого в нічну зміну з 11.01.2016 року на 12.01.2016 року. В присутності членів оперативної наради ОСОБА_1 надати письмові пояснення відмовилась. /том1 а.с.102/

Згідно наказу №179 від 20 серпня 2015 року було внесено зміни в робочу інструкцію охоронців колій і штучних споруд служби охорони обєктів ТОВ ««Димитроввантажтранс», затверджену наказом №21а від 01.02.2011 року, посадову інструкцію начальника зміни служби охорони обєктів ТОВ ««Димитроввантажтранс», затверджену наказом №161а від 01.08.2011 року: слово «охоронець» у всіх відмінках в розділах і пунктах інструкції, замінено на слово «сторож (мобільний) у відповідних відмінках./том.1 а.с.209/

Згідно журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці, 03.11.2015 року ОСОБА_1 провела цільовий інструктаж по сторожам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з інструкції по охороні праці №99 / том.1 а.с.199/

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з'ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148).

Відповідно до ст..149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від правопорушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як на правову підставу притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, в наказі зроблено посилання на те, що позивачка не здійснювала оперативне керівництво зміни, систематично ігнорувала посадові обовязки , порушення п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.9, 2.12, 2.13 посадової інструкції начальника зміни.

Згідно вимог ч.1 ст.147 КЗпП України стягнення на працівника може бути накладено за порушення трудової дисципліни, тобто за наявності дисциплінарного проступку.

Згідно змісту ст.147 КЗпП дисциплінарним проступком є порушення працівником трудової дисципліни, визначеної правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємств, установ, організацій, та невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, обумовлених трудовим договором.

Оскільки підставою для накладення дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, то при цьому необхідною його умовою притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність дисциплінарного проступку.

Вчинення працівником дисциплінарного проступку має бути доведено в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки іншої форми викладу змісту дисциплінарного проступку законодавством про працю не передбачено.

Наказ №20-н від 22.12.2015 року та наказ №4-н від 04.02.2016 року не доводить вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. В наказі не викладено фактичних обставин проступку, тобто не викладено в чому ж полягає суть правопорушення.

Згідно змісту наказу №20-н від 22.12.2015 року та наказу №4-н від 04.02.2016 року ОСОБА_1 порушено: п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.9, 2.12, 2.13 посадової інструкції начальника зміни «Завдання та обов'язки» .

Пунктами 2.1, 2.2, 2.4, 2.9, 2.12, 2.13 Посадової інструкції ОСОБА_1 визначено, що вона зобов'язана п.2.1 спільно з керівництвом підприємства приймати участь в здійсненні контролю за роботою підприємства у нічний час, а також у вихідні та святкові дні. Забезпечувати надійний захист обєктів підприємства від розкрадань та інших злочинних посягань.

п. 2.2 інструкції передбачає, що переміщення по обєктам, станціям і прилеглим територіям, перегонам Капітально-Новатор, Новатор-Нова, Нова-Центральна та у полосі відчуження.

п.2.4 інструкції передбачає маршрут переміщення, черговість та час знаходження на обєктах визначати самостійно, в залежності від ситуації.

п.2.9 інструкції - згідно із робочим графіком контролювати роботу сторожів (охоронців), визначати маршрут переміщення, черговість переміщення та час знаходження на обєктах.

п. 2.12 інструкції передбачає детальне знання охоронюваних обєктів: розташування, специфіку, їх особливості і уразливі міста.

п. 2.13 інструкції передбачає здійснення оперативного керівництва і контролю за несення служби на постах. /том.1 а.с.14-15/

Посилання в наказі №20-н від 22.12.2015 року та наказі №4-н від 04.02.2016 року, що ОСОБА_1 порушила трудову дисципліну, а саме: п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.9, 2.12, 2.13 посадової інструкції начальника зміни, не підтверджує вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Посилання відповідача на посадову інструкцію жодним чином не підтверджує факту дисциплінарного проступку.

Крім того, відповідачем було порушено порядок накладання дисциплінарного стягнення, оскільки всупереч вимогам п.31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, позивач не був ознайомлений з наказом протягом трьох днів. Фактично з наказом №20-н позивачка ознайомилася 30.12.2015 року, а з наказом 4-н від 04.02.2016 року ознайомилася лише 25.02.2016 року.

Оскільки, наказом №20-н від 22.12.2015 року та наказом №4-н від 04.02.2016 року не доводиться вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, то наказ №20-н від 22.12.2015 року та наказ №4-н від 04.02.2016 року є незаконним і підлягає скасуванню.

Згідно наказу від 18.10.2016 року, ТОВ ««Димитроввантажтранс» змінило назву на ТОВ «Вуглепромтранс»/том.2 а.с.88/

Вирішуючи позовні вимоги в частині поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася з заявою на ім.*я директора ТОВ «Димитровважтранс» про надання їй відпустки без збереження заробітної плати 04,06,08,10,12,14,16,18,20,22,24,26,28 лютого 2016 року./том.1 а.с.222/

Однак, заяву від 02.02.2016 року про надання відпустки без збереження заробітної плати на 4,6,8,10,12,14,16,18,20,22,24,26,28 лютого 2016 року директором ТОВ «Димитровважтранс» прийнято не було, оскільки вказана заява складена не вірно, а саме не зазначена причина з якої необхідно надати відпустку та числа вказані в заяві відповідають робочим дням підряд по графіку роботи на лютий 2016 року, отже кількість календарних днів перевищує встановлений ст..26 ЗУ «Про відпустки» /том.1 а.с.226/

В той же день, 02.02.2016 року позивачка написала нову заяву на ім.*я директора ТОВ «Димитровважтранс» про надання їй додаткової відпустки згідно ст..19 ЗУ «Про відпустки» з 04.02.2016 року по 13.02.2016 року тривалістю 10 календарних днів, яку відправила поштою. Отримано заяву ТОВ «Димитровважтранс» лише 09.02.2016 року / том.1 а.с.223/

Листом від 10.02.2016 року ТОВ «Димитровважтранс» повідомило ОСОБА_1, що заяву про надання оплачуваної відпустки як одинокої матері з 04.02.2016 року по 13.02.2016 року отримали тільки 09.02.2016 року, у звязку з чим надати соціальну відпустку можливо лише з 09.02.2016 року. Оскільки, статус одинокої матері може змінитися в будь-який час, необхідно надати в строк до 18.02.2016 року підтвердити наявність підстав для надання відпустки./том.1 а.с.226/

11.02.2016 року на адресу ТОВ «Димитровважтранс» надійшов лист №85327, в якому знаходилась заява від ОСОБА_1 про надання частини невикористаної відпустки з 14.02.2016 року по 28.02.2016 року. Заява датована 09.02.2016р./том.1 а.с.227/

Листом від 12.02.2016 року ТОВ «Димитровважтранс» повідомило ОСОБА_1, що чергова відпустка за 2014-2015 рік використана, в 2016 році згідно графіка запланова чергова відпустка в вересні 2016 року, для використання відпустки частинами необхідно належним чином оформити заяву./том.1 а.с.228/

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 не зявилася до ТОВ «Димитровважтранс» для вирішення питання, щодо надання їй відпустки.

Згідно довідки начальника охорони, графік роботи на лютий 2016 року позивачці ОСОБА_1 встановлено денні зміни 4,6,8,10,12,14,16,18,20,22,24,26 та 28 лютого./том. 1 а.с.216/

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці, 04.02.2016 року, 06.02.2016 року та 08.02.2016 року, що підтверджується рапортом на почасові роботи/том.2 а.с.35/ та актами комісії /том 1 а.с.217,218,219/.

Листом від 08.02.2016 року директор ТОВ «Димитроввантажтранс» звернувся до профспілкової організації ТОВ «Димитроввантажтранс» з проханням надати дозвіл на звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ст. КЗпП за прогули./том.1 а.с.232/

09.02.2016 року профспілковий комітет ТОВ «Димитроввантажтранс» направив на адресу позивачки повідомлення про необхідність їй зявитись 12.02.2016 року о 08-30 год. на засідання профспілкового комітету, в звязку з поданням адміністрації про звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП./том.1 а.с.237/.

Згідно виписки з протоколу №19 засідання профспілкового комітету ТОВ «Димитроввантажтранс» від 25.02.2016 року, прийнято рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 згідно п.4 ст.40 КЗпП за прогули, в тому числі відсутність на роботі 04.02.2016 року більше трьох годин на протязі дня без поважних причин./том.1 а.с.233/

Судом встановлено, що на засіданні профспілкового комітету ТОВ «Димитроввантажтранс» позивачка відмовилася пояснити причини відсутності на робочому місці більше ніж 3 години 04.02.2016 року, та не надала документів, що підтвердили б поважність причини відсутності.

Згідно наказу ТОВ «Димитровважтранс» №33-к від 02.03.2016 року, позивачка ОСОБА_1 була звільнена 18.02.2016 року за прогули ( в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом дня), тобто на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі акту відсутності працівника на робочому місці 04.02.2016 року, 06.02.2016 року, 08.02.2016 року./а.с.13/

Судом встановлено, що 04.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Димитровської центральної лікарні з діагнозом «гострий апендицит».

Згідно листа непрацездатності ОСОБА_1 перебувала на стаціонарі з 04.02.2016 року по 04.02.2016 року, однак в відмітках про порушення режиму зазначено, що ОСОБА_1 самостійно покинула відділ 04.02.2016 року о 13-00 год./ том.2 а.с.49/

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що ОСОБА_1 04.02.2016 року не зявилася на роботу з поважних причин, оскільки перебувала в Димитрівській центральній лікарні з діагнозом «гострий апендицит».

В обґрунтування поважності причини неявки на роботу 04.02.2016 року, 06.02.2016 року та 08.02.2016 року позивачка посилалася на те, що самовільно покинула лікарню, у звязку з тим що їй поставили невірно діагноз, оскільки згідно результатів УЗІ у неї було виявлені інші захворювання. Але не зважаючи на вищезазначене, лікарі наполягали на операцію з видалення апендициту. Після чого, вона не бажала більше знаходитись в лікарні та покинула її, оскільки їй потрібно було доглядати за сином ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 (в лютому було повні 17 років)

Крім того, зазначила, що після того як покинула лікарню вона три дні лежала не підводячись, поступово їй стало краще та 08 лютого 2016 року разом з сином - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до лікарні, де йому було поставлено діагноз ГРВЗ, і хворів він до 11.02.2016 року.

Всі дії позивачки свідчать про те, що вона могла у будь-який зручний для неї спосіб повідомити по телефону про причини неявки на роботу 04.02.2016 року, 06.02.2016 року та 08.02.2016 року. Крім того, позивачка не зявилася на підприємство для того, щоб урегулювати питання з відпустками та робочими днями 04.02.2016 року, 06.02.2016 року та 08.02.2016 року, які потім були визнані як прогули. Також, позивачка мала можливість звернутися до іншої медичної установи за допомогою у звязку з поганим самопочуттям, однак цього не зробила.

Таким чином, позивачкою не доведено, що 06.02.2016 та 08.02.2016 року вона була відсутня на роботі з поважних причин. Будь - яких доказів про поважність причин відсутності на роботі в зазначені дні позивачка суду не надала.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Постанова № 9) при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до вимог ч.1 ст.43-1 КЗпПУкраїни розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадках звільнення з підприємства, де немає первинної профспілкової організації.

З огляду на викладене, суд вважає, що звільнення позивача відбулося відповідно до вимог п.4 ч.1 ст 40 КЗпП України, у звязку з чим позовні вимоги про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу №33 від 02.03.2016 року, не підлягають задоволенню за безпідставністю.

Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 55 000,00 грн. виходив з наступного.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом з тим, позивачкою належних та допустимих доказів наявності завданої моральної шкоди, суду не надано. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди.

На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З ч.2, 3 ст.88 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст.ст. 40 п.4, 232-236 КЗпП України, керуючись ст.10,27,31,60,61,79,88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №20-н від 22.12.2015 року, виданий ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс», про оголошення ОСОБА_1 догани.

Визнати незаконним та скасувати наказ №4-н від 04.02.2016 року, виданий ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс», про оголошення ОСОБА_1 догани.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс», ІПН:001799192 на користь держави судові витрати у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Остапенко Н.Г.