Справа № 310/5517/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Черткової Н.І., при секретарі Димовій Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно транспортного обладнання» про стягнення середнього заробітку за час затримки рохрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання". При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що 16.11.2015 року вона була звільнена з посади сторожа ПАТ «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» за власним бажанням у зв»язку із виходом на пенсію. При звільненні з підприємства з позивачем безпідставно не був проведений розрахунок належних йому на час звільнення коштів та на його вимогу не надана довідка про нараховані та належні суми. Позивач вказав, що тільки 23 серпня 2016 року відповідачем була повністю погашена перед ним заборгованість по заробітній платі. Оскільки, з дня звільнення позивача відповідач не сплатив заробітну плату, то підприємство повинно сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Позивач вказав, що середньоденна заробітна плата за два повних останніх місяці роботи становить 100, 47 грн., тому за період з 16.11.2015 року по 23.08.2016 року відповідач повинен сплатити йому кошті у розмірі 19290, 24 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та прохав прийняти рішення згідно норм чиного законодавства та з урахуванням обставин, викладених у запереченні. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді сторожа по 16.11.2015 року. Відповідно до наказу №15 від 16.11.2015 року позивач звільнився з посади 16.11.2015 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КзПП України, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Статтею116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата усіх належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що остаточний розрахунок із заборгованості по заробітній платі, передбачений ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача проведений відповідачем лише 23.08.2016 року, тому доводи відповідача , що позивачем пропущений строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КзПП України суд не бере до уваги, оскільки остаточний розрахунок мав місце 23.08.2016 року. Позивачем здійснений розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.117 КЗпП України станом на 23.08.2016 року, який за 192 робочих днів затримки за період з 16.11.2015 року по 23.08.2016 року складає 19290,24 грн., виходячи із середньоденного заробітку - 100,47 грн. Суд, перевіривши розрахунок, проведений відповідно до п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, вважає його правильним, а позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні таким, що підлягає задоволенню. Суд вважає, що доводи відповідача про необхідність застосування судом принципів співмірності та справедливості при стягненні середнього заробітку, в даному випадку взяті судом до уваги. Відповідно до правової позиції, сформульованої Верховним Судом України при розгляді цивільної справи в Постанові від 27.04.2016 року, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові суми за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв»язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем, невстановлення судом при розгляді даної справи обставин, які викладені в правовій позиції Верховного Суду від 27.04.2016 року, а також, суд вважає, що нема істотної більшості середнього заробітку, який необхідно стягнути на користь позивача порівняно із розміром недоплаченої суми відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток у розмірі 19290,24 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України, ст. 34 Закону України ""Про оплату праці"", п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, та керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 62, 64, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно транспортного обладнання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» ( , МФО 334851) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 листопада 2015 року по 23 серпня 2016 року у розмірі 19290 (дев"ятнадцять тисяч двісті дев"яносто гривень), 24 копійок. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» (, МФО 334851) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 (п»ятсот п»ятдесят однієї гривні), 20 копійок. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: