Єдиний унікальний номер 234/1543/17 Номер провадження 22-ц/775/655/2017
Головуючий у 1 інстанції : Бакуменко А.В. Єдиний унікальний номер 234/1543/17
Доповідач: Новікова Г.В. Номер провадження 22-ц/775/655/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Никифоряка Л.П.,Осипчук О.В.,

при секретарі: Молдованові Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про захист прав споживачів, усунення перешкод в користуванні власністю, про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 02 серпня 2006 року між ним та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір, відповідно до якого йому було надано в кредит грошові кошти в сумі 50000 грн. зі сплатою 18 процентів річних, строком до 01 серпня 2013 року. По закінченню цього строку банк з вимогами до суду не звертався.

Кредит ним погашено не в повному обсязі, були порушені з банком вимоги кредитного договору. Кошти, які він перерахував на погашення кредиту були зняті з його поточного рахунку готівкою співробітниками Краматорського відділення банку, в зв'язку з чим з вини відповідача помилково нараховані як відсотки , так і штрафні санкції за кредитом.

Крім того, йому стало відомо, що на ? частину його майна, в тому числі на всю квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт. Це незважаючи на те, що право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП «БТІ» 21.12.1998 року за №31765 в рівних частках за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації міськвиконкому 16.12.1998 року за розпорядженням №4075/4 від 16.12.1998 року.

Просив розірвати кредитний договір, укладений 02 серпня 2006 року між ним та АКБ «Укрсоцбанк» в зв'язку зі спливом строку позовної давності; скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1, що належить в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4, та зобов'язати АКБСР «Укрсоцбанк» повернути документи на вказану квартиру; виключити з реєстру обтяжень нерухомого майна відомості щодо арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Краматорського міського суду від 10 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є передчасним, незаконним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Строк договору закінчився 1 серпня 2013 року, однак Банк з вимогами до суду не звертався. Згідно ст.6 п.1 та п.2 договору кредиту банк не бажає виконувати свої обов'язки, строк дії договору закінчився 01.08.2013 року, про що зазначено в договорі, інших строків умовами договору між ним та банком не передбачено. Вважає, що суд помилково дійшов висновку про те, що арешт квартири не можна зняти, тому що не виконаний договір кредиту, але ж співвласники квартири не є поручителями по договору, тому не мають нести відповідальність на рівні з ним. Вказав, що арешт накладається тільки на майно, яке є його особистою власністю, тобто на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

В судове засідання з»явився ОСОБА_1. Представник банку та представник ВДВС Краматорського міського управління юстиції в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою представником банку Дегтярьовим Є.В., спеціалістом ВДВС Краматорського міського управління юстиції - Оконенко К.С. (а.с.61).

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2006 року між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено договір кредиту №335і/2006, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000грн., зі сплатою 18 процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості згідно графіку, визначеного у п.1.1. договору терміном до 01.08.2013 року. Згідно п. 7.3.договору договір набрав чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань .

В забезпечення виконання даного зобов'язання між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 02.08.2006 року укладено договір іпотеки № НД 335і/2006, згідно з яким іпотекодавцями передано нерухоме майно: ціла 3-хкімнатна квартира АДРЕСА_1 і належить іпотекодавцям в рівних частках на праві приватної власності.

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа №2-716 від 18.02.2011 року, виданого Краматорським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат на загальну суму 244369,90грн. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення .

Судом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 до цього часу не виконав, внаслідок чого згідно сальдової відомості за кредитними контрактами клієнта станом на 24.02.2017 року має заборгованість за кредитом, яка становить 54319,70грн. (а.с.35).

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що зобов'язання за договором кредиту не припинено, тому підстав для розірвання договору за спливом строку давності не має.

Такий висновок суду є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи і узгоджується з положеннями ст..651 ЦК України, якою передбачені підстави для зміни або розірвання договору. І такої підстави як сплив строку давності для пред'явлення вимог про виконання зобов'язань ст..651 ЦК України не передбачено.

Пунктом 7.3.договору кредиту між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» 02.08.2006 року передбачено , що договір набрав чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань .Умовами укладеного договору також не передбачено такої підстави розірвання договору як сплив строку позовної давності для пред'явлення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Звертаючись із позовною заявою до суду про розірвання договору, позивач посилався на те, що закінчився строк виконання договору кредиту 01.08.2013 року, банк протягом строку позовної давності не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, а тому є підстави для розірвання договору кредиту.

Судом встановлено,що 22.08.2011 року державним виконавцем державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції накладено арешт на все майно,що належить боржникові ОСОБА_1 у виконання рішення Краматорського міського суду від 18.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБСР «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 244369,90 грн..

За повідомленням державного виконавця державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів.

Сам позивач не оспорює, що зобов'язання по кредитному договору перед банком не виконані,кредит погашено не в повному обсязі.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що розірвання договору з тих підстав, що сплив строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором, не передбачено ні законом ні умовами договору.

Оскільки відсутні підстави для розірвання договору кредиту, то суд правильно дійшов висновку про те, що немає підстав для скасування арешту, накладеного державним виконавцем на виконання рішення суду про стягнення з позивача заборгованості за оспорюваним кредитним договором.

Доводи про те, що накладено арешт на всю квартиру, в той час як члени його родини не брали кредит і повинен відповідати лише він своїм майном,не можуть бути взяті до уваги, так як спростовуються встановленими обставинами. ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є майновими поручителями згідно договору іпотеки 02.08.2006 року, згідно з яким іпотекодавцями передано нерухоме майно: ціла 3-хкімнатна квартира АДРЕСА_1 і належить іпотекодавцям в рівних частках на праві приватної власності.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий : Судді: