АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/8975/15-ц Головуючий І інстанції - Ященко С.О.
Провадження: 22-ц/790/716/17 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів -Овсяннікової А.І., Сащенка І.С,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про виділ майна в натурі, визначення порядку користування житловим приміщенням, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2013 року належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками квартири є відповідачі. Квартира розташована на 1 поверсі п'ятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат житловою площею 45,4кв.м., серед яких 16,4кв.м., 12,2кв.м. та 16,8кв.м., а також кухні площею 5,1кв.м., вбиральні площею 0,9кв.м., ванної кімнати площею 2кв.м., коридору площею 6кв.м. та вбудованої шафи площею 1,6кв.м. Загальна площа квартири складає 61кв.м. Між нею та відповідачами існують протиріччя з питань користування та володіння спільним майном, відповідачі у добровільному порядку відмовляються вирішити питання про порядок користування квартирою.

Просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділити їй у користування житлову кімнату №5 площею 16,4 кв.м., виділити у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житлові кімнати №6 площею 12,2 кв.м., та № 7 площею 16, 98 кв.м., кухню №4, коридор №1, ванну кімнату №3, вбудовану шафу №11 залишити в спільному користуванні співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

В свою чергу ОСОБА_1 у грудні 2015 року звернувся до суду з зустрічним позовом про визначення порядку користування квартирою, в якому посилався на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1. Фактично у вказаній квартирі проживає та мешкає ОСОБА_1 разом з дружиною. ОСОБА_4 приходиться йому матір'ю. Відповідач ОСОБА_3 у вказаній квартирі фактично не мешкає, але має ключі та доступ до останньої. Фактично ОСОБА_3 проживає за іншою адресою, де має інше житло. Будь-які особисті речі ОСОБА_3 у спірній квартирі відсутні. Виділити частки із майна, що є у спільній частковій власності неможливо, оскільки загальна житлова площа, яка може бути поділена складає 45,4 кв.м.. На частку ОСОБА_3 приходиться 15,13 кв.м.; на частку ОСОБА_4 - 11,35 кв.м на частку ОСОБА_1 - 18,92 кв.м. Оскільки він мешкає у квартирі з сім'єю, має протилежну стать від своєї матері та відповідача ОСОБА_3, не може мешкати разом з сім'єю у прохідній кімнаті №7, а відповідач по справі ОСОБА_3 має інше житлове приміщення, де фактично і мешкає, вважає, що виділити частки із майна, що є у спільній частковій власності, неможливо. Проте, вважає, що необхідно встановити порядок користування спільною частковою власністю. Просив визначити порядок користування житловими приміщеннями, шляхом надання ОСОБА_1 у користування кімнати № 6 та № 7 загальною площею 29 кв.м., залишивши кімнату №5 у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та залишивши у спільному користуванні місця спільного користування: кухню, вбиральні, коридор, ванну, вбудовані шафи. У разі можливості здійснити виділ частки майна в натурі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року узадоволені позову ОСОБА_3 відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подалаапеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував той факт, що кімната № 5 площею 16,4 кв.м., яку вона просила виділити в її користування, хоча і має вбудовану шафу, однак вхід до даної шафи іде зі сторони коридору. Таким чином, права інших співвласників жодним чином не обмежуються.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені зустрічного позову та ухвалити нове, яким зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не були враховані фактично складені обставини між сторонами та порядок користування спірною квартирою, що склався. Він, як співвласник спірної квартири , відповідно до вимог ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійснені належного йому права користування та розпорядженням своїм майном у вигляді 5/12 частин вказаної квартири.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наступного. З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, кімната площею 16,4 кв.м. є окремою, у ній розташована вбудована шафа площею 0,3кв.м. Кімната площею 16,8 кв.м. є прохідною, з неї облаштовано вхід до кімнати площею 12,2 кв.м., в якій розташовані три вбудовані шафи площею 0,5кв.м., 0,5 кв.м. та 0,3 кв.м. відповідно. Визначення порядку користування квартирою, який просить ОСОБА_3 є неможливим, оскільки площа кімнати №5, яку вона просить виділити в її користування на 1,27 кв.м. більше, ніж припадає на її частку у праві власності. Крім того, у кімнаті площею 16,4 кв.м. розташована вбудована шафа, яку ОСОБА_3 просить залишити у спільному користуванні, однак доступ до якої у разі виділення кімнати саме їй, для інших співвласників буде обмежений. Співвласник ОСОБА_1 заперечує проти проживання його родини у суміжній кімнаті з ОСОБА_4, оскільки на цей час у них склалися неприязні стосунки. Також зазначив, що на частку ОСОБА_1 припадає 18,92 кв.м. житлової площі, а внаслідок застосування порядку, запропонованого ОСОБА_3 його частка значно зменшиться. Відмовляючи у задоволені зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6214 від 28.09.2016 року технічно неможливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) квартири АДРЕСА_1, відповідно до часток співвласників.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2013 року належить 1/3 частка вказаної квартири; ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2007 року - 1/4 частка квартири, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2007 року - 1/4 частка квартири та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2013року - 1/6 частка квартири (всього ОСОБА_1 належить 5/12 частки квартири).

У відповідності до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, квартира розташована на 1 поверсі п'ятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат житловою площею 45,4 кв.м., серед яких 1-а кімната 16,4 кв.м., 2-а кімната 12,2 кв.м. та 3-а кімната 16,8 кв.м., а також кухні площею 5,1 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею 2 кв.м., коридору площею 6кв.м. та вбудованої шафи площею 1,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 61 кв.м.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пунктом 14 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі, якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири.

Виходячи з цих положень, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі.

З технічного паспорту спірної квартири вбачається, що на частку ОСОБА_3 припадає 15,13 кв.м. житлової площі (20,3 кв.м. загальної площі), на частку ОСОБА_1 - 18,92 кв.м. житлової площі (25,41 кв.м. загальної площі), на частку ОСОБА_4 - 11,35 кв.м. житлової площі (15,25 кв.м. загальної площі).

На підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.05.2016 року по справі була призначена судова будівельно - технічна експертиза.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6214 від 28.09.2016 року технічно неможливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) квартири АДРЕСА_1, відповідно до часток співвласників.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 в частині вимоги про виділення йому в натурі частки майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, оскільки такий виділ провести неможливо.

Як вбачається з технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, кімната площею 16,4 кв.м. є окремою, у ній розташована вбудована шафа площею 0,3кв.м. Кімната площею 16,8кв.м. є прохідною, з неї облаштовано вхід до кімнати площею 12,2кв.м., в якій розташовані три вбудовані шафи площею 0,5кв.м., 0,5кв.м. та 0,3кв.м. відповідно.

Чинним законодавством передбачено, що надання співвласнику у користування частини майна повинно ґрунтуватись на встановленні відповідності між розміром частки співвласника у праві спільної власності та часткою того майна, надання якого вимагає у користування такий співвласник. Лише за домовленістю співвласників може бути допущено відступ від засад відповідності між розміром частки у праві та розміром частки у майні.

У даному випадку, встановити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності неможливо.

Також, у разі виділення позивачу ОСОБА_3 в окреме користування жилої кімнати № 5 площею 16,4 кв.м., будуть порушені права відповідачів, співвласників спірної квартири, оскільки при цьому їм буде обмежено доступ до місць загального користування та їх частки у спільній власності будуть зменшені, що в свою чергу призведе до збільшення частки позивача.

Колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що на теперішній час виділити окремі кімнати кожному зі співвласників, без перепланування спірної квартири немає можливості, оскільки кімната № 7 площею 16,8кв.м. є прохідною. Крім того, буде обмежено іншим співвласникам доступ до вбудованої шафи, яка знаходиться у спільному користуванні всіх співвласників.

Рішення суду відповідає вимогам закону, ґрунтується на матеріалами справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -