Справа № 462/595/16 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/498/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Іванова О.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21 вересня 2016 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за теплову енергію,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» 16952,27 грн. за послуги з центрального опалення за період з липня 2014 року по лютий 2016 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» 2 101,25 грн. інфляційних втрат та 304,65 грн. 3% річних.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» 1378грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що порушує права відповідачів. На думку апелянта, позивач нараховує платежі за комунальні послуги всупереч нормативним актам, якими регулюються такі нарахування. Стверджує, що нарахування повинні здійснюватися за фактично використане теплопостачання згідно лічильника, однак позивач нараховує оплату в чотири рази більшу, що призвело до утворення заборгованості. Зазначає, що заборгованість по лічильнику за теплопостачання в даний час становить 4207,33 грн., яку визнає та згідна оплатити, після перерахунку всіх стягнутих сум виконавчою службою. Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 проживають та зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1. Житлова площа квартири 39,1 кв.м. Балансоутримувачем будинку є ОСББ «Патона-13». (а.с.4).

Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» згідно Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню.

Відповідно, позивач по справі як виробник і виконавець надає відповідачам будинку №13 вул.Патона у м.Львові послуги з теплопостачання, які отримують серед інших і відповідачі квартири №7.

Тарифи з опалення та гарячого водопостачання ЛКП «Залізничнетеплоенерго» для населення встановлюються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та публікуються в офіційних ЗМІ.

Згідно представлених позивачем розрахунків відповідачі заборгували ЛКП «Залізничнетеплоенерго оплату за отримані послуги за період з 01.07.2014 року по 29.02.2016 року в сумі 19 358,17 грн. із яких 16 952.27 грн. сума основного боргу, що складається із 6 755,51 грн. боргу за центральнее опалення та 10 196,76 грн. послуги з гарячого водопостачання . Решту суми 2 101,25 грн. інфляційні втрати та 304, 65 грн. 3% річних.

Відповідачка ОСОБА_3 не заперечила щодо заборгованості по оплаті за отримані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, однак не погоджується з Методикою нарахування таких послуг, вважає її невірною, такою, що сприяє завищеним цінам. Визнає суму боргу 4207,33 грн. Вважає, що всі розрахунки повинні проводитися за фактично отриману теплову енергію, де тепло та гаряча вода розраховуються за одним тарифом, оскільки теплова температура залежить від гарячого водопостачання та проходить по одних носіях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції підставно виходив з вимог статті 20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» згідно якої споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 19 ч.6 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов»язок споживача оплачувати послуги з теплопостачання закріплений також статтею 160 ЖК України, згідно якої члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов»язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до статті 162 ч.3 ЖК України наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відтак, всі повнолітні члени сім»ї особи наймача (на котру відкритий особовий рахунок) є солідарними боржниками по оплаті послуг за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання відповідно до статті 162 ЖК, положень ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо запропонованої відповідачкою методики нарахування , оскільки відповідно до п.12 постанови КМУ №630 від 21 липня 2005 року Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об»єму) квартири ( будинку садибного типу).

Двоставковий тариф на послугу з ЦО ( умовно-змінна й умовно-постійна частини) для категорії населення, розраховано у відповідності до чинного законодавства та встановлено для ЛКП «Залізничнетеплоенерго» постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 17.10.2014 року № 146, зареєстровано у Міністерстві юстиції 31.10.2014 року за № 1376/26153 та офіційно оприлюднено 21.11.2014 року у Офіційному віснику України за № 91 ст.2615.

Колегія суддів вважає за необхідне звільнити відповідачів від оплати інфляційних та 3% річних від суми боргу, враховуючи те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пенсіонери з мінімальною пенсією, незважаючи на те, що ОСОБА_4 все своє трудове життя працював ядерником у Росії, однак в Україні не набув статусу ядерника, хоч фактично ним був. Відповідач ОСОБА_4 на протязі останніх років свого життя, починаючи з 2010 року тяжко хворів, потребував постійного догляду та згідно повідомлення вдповідачки та оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть вбачається, що такий помер у лютому 2017 року.

Дочка ОСОБА_5 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, однак постійне її місце проживання у м.Києві за місцем її роботи. За таких обставин, колегія суддів не вбачає вини відповідачів у свочасній несплаті за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання через вкрай низький рівень матеріального забезпечення, вік та хворобу.

Відтак суму інфляційних втрат та 3% річних, що становить 2405,90 грн ( 2101,25 + 304,65= 2405,90 грн. слід відмінусувати від загального боргу та стягненню піддати 16 952, 27 грн. ( 19 358,17 2405,90 = 16 952,27).

Із врахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягає до скасування з ухваленням в цій частині позовних вимог нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 309 ч.1 п.3 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є невідповідність висновку суду обставинам справи.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині стягнення основного боргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21 вересня 2016 року в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ЛКП « Залізничнетеплоенерго» у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сил из моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

ОСОБА_6