Номер провадження: 22-ц/785/337/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Таварткіладзе О.М.,

при секретарі - Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням належного йому автобусу «IVEKO PEGASO», внаслідок зіткнення з автомобілем марки «NISSAN QASHQAI» під керуванням водія ОСОБА_2 22.08.2012 року.

Уточнивши вимоги, просив про стягнення 67529,80 грн. на відшкодування майнової шкоди та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої переживаннями з приводу пошкодження майна, порушенням нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, неправомірною поведінкою відповідача.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 25.06.2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3І 67529,80 грн. на відшкодування майнової шкоди та 43848 грн. на відшкодування моральної шкоди, 6857,69 грн. - судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на спотворення працівниками міліції протоколу про дорожньо транспортну пригоду, відсутність своєї вини у пригоді, отримання ОСОБА_3 страхового відшкодування від страхової компанії і відсутність права вимоги, а також надто завищений розмір завданої шкоди, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 22.08.2012 року, о 02 годині 30 хвилин, керуючи у стані алкогольного спяніння автомобілем марки «NISSAN QASHQAI», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху та скоїв дорожньо транспортну пригоду в м. Рені Одеської області, по вул. Комсомольській, з пасажирським автобусом марки «IVEKO PEGASO», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1ст.130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Зазначена постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності була предметом перевірки в апеляційному порядку і постановою апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013 року постанова Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012 року залишена без змін.

ОСОБА_2 є власником автомобіля «NISSAN QASHQAI», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 є власником пасажирського автобусу «IVEKO PEGASO», державний номер НОМЕР_2.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як володілець джерела підвищеної небезпеки зобовязаний відшкодувати завдану ним шкоду іншому власнику, майно якого зазнало пошкоджень внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що відповідає вимогам ст1188 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не був винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди спростовуються вищезгаданими судовими рішеннями, якими встановлено фактичні обставини пригоди, вину останнього, рішення набрали законної сили, а відтак є обовязковими, виходячи з принципу обовязковості судових рішень, визначеного ст.124 Конституції України та ст.61 ЦПК України.

Відповідно до полісу №АВ /6937523 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності відповідальність власника автобусу марки «IVEKO PEGASO» застрахована ПАТ «Страхова Група «ТАС» (а.с.497,т.1), але страхового відшкодування ОСОБА_3 за полісом обовязкового страхування не отримував, в добровільному порядку страхування не здійснював, такі обставини підтверджені кількома відповідями страхової компанії на адресу суду (а.с.498, 523,525,528 т.1).

За відповіддю ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВІЄННА ОСОБА_4», у якій була застрахована відповідальність водія ОСОБА_2, ніхто не отримував страхове відшкодування з приводу дорожньо транспортної пригоди, оскільки жоден з учасників пригоди до них не звертався (а.с.545,т.1).

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про отримання ОСОБА_3 страхового відшкодування від страхової компанії ґрунтуються на припущеннях і підставою для відмови у задоволенні позову бути не можуть.

Разом із тим, неможна погодитися із висновком суду в частині визначення розміру майнової та моральної шкоди, оскільки до таких висновків суд прийшов із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, в основу рішення суду покладений звіт оцінювача №800/1212 від 29.12.2012 року (а.с.146-165,т.1), складений на підставі рахунків ТОВ «Четін-Автомотив» №1 від 01.11.2012 р. (а.с.159,т.1); акту виконаних робіт ТОВ «Четін-Автомотив» (а.с.161,т.1); рахунку ТОВ «Ельфа ОСОБА_5» № 66 від 29.11.2012р. на суму 17 334,00 грн. (а.с.160,т.1).

Проте судом не звернуто увагу на те, що у зазначених документах існують розбіжності щодо різної вартості нормо-годин на проведення ремонтних та регулювальних робіт в акті виконаних робіт ТОВ «Четін Автомотив» №1 від 28.12.2012 року (а.с.161,т.1), а також невідповідності акту виконаних робіт №1 рахунку №66 від 29.11.2012 року ТОВ «Ельфа ОСОБА_5 Сервіс» (а.с.160,т.1) щодо вартості скла, а також кількості замінених стекол.

Наявність зазначених розбіжностей не була усунена під час судового розгляду, жодна оцінка доводам відповідача щодо невідповідності суми завданого збитку дійсним обставинам надана не була, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства.

Крім того, підґрунтям для визначення розміру моральної шкоди став висновок експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області від 29.05.2014 року, за яким грошовий розмір завданої шкоди може складати 36 мінімальних заробітних плат, розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятий на момент винесення рішення судом.

Водночас критерії визначення розміру моральної шкоди передбачені ч.2ст.23 ЦК України, за якими суд з врахуванням вимог розумності і справедливості при визначенні розміру шкоди повинен виходити з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а відтак жодним чином не пов'язаний із рекомендаційними висновками експерта щодо її розміру.

Зважаючи на викладене, рішення суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, тому підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом призначалися судові експертизи щодо розміру завданої майнової шкоди, за наслідками яких можна вважати встановленими наступні обставини.

На час визначення вартості матеріального збитку шляхом експертного дослідження автобус був відновлений.

Експертними висновками підтверджений факт наявності розбіжностей у первинних документах щодо здійсненого ремонту автомобіля, які полягали у невідповідності нормо-годин на проведення ремонтних та регулювальних робіт ТОВ «Четін Автомотив», а також відсутності належного підтвердження факту оплати певних видів робіт (а.с.553,т.1, а.с. а.с.101-117,т.3)

Висновком судової автотоварознавчої експертизи від 12.01.2015 року визначено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «IVEKO PEGASO», внаслідок дорожньо - транспортної пригоди 22.08.2012 року, складає 28002,14 грн., при цьому дослідження вартості робіт здійснювалося виходячи з орієнтовної калькуляції вартості нормо годин на проведення робіт (а.с.550-564,т.1).

Висновком повторної судової автотоварознавчої експертизи Одеського науково дослідницького експертно - криміналістичного центру МВС України в Одеській області визначено, що вартість матеріального збитку складає 59650 грн. за умов, що ТОВ «Четін Автомотив» є підприємством, яке дійсно провело відновлювальний ремонт, а дані, зазначені в акті виконаних робіт, є його фактичними витратами (а.с.101-117,т.3).

Виходячи з таких висновків судових експертиз, кожен із яких відповідно до ст.147 ЦПК України має статус письмового доказу і оцінюється в їх сукупності з іншими доказами, встановленні факту наявності розбіжностей у первинних документах щодо вартості робіт та замінених деталей, з врахуванням вимог методики визначення суми збитку, вартість завданої шкоди має бути визначена на підставі відомостей, встановлених експертом 12.01.2015 року.

Так, висновок повторної експертизи побудований на фактичних витратах підприємства, яке не є спеціалізованим у ремонті таких автобусів та фактично складений під умовою, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас висновок експертизи від 12.01.2015 року, хоча і піддавався перевірці за клопотанням ОСОБА_3 через недотримання порядку надання відомостей про орієнтовну калькуляцію вартості нормо - годин на проведення робіт, проте за умов встановлення факту наявності розбіжностей щодо вартості нормо годин у первинних документах, визначення вартості збитку на підставі орієнтовних відомостей щодо таких видів робіт є більш обєктивним, оскільки допускається методикою проведення експертизи за умов відсутності належних відомостей за первинними документами. Крім того, площа та характер (ступінь) пошкоджень складових частин, які підлягали заміні та відновленню (ремонту), визначалися експертом відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 18.09.2012 року, фотографій транспортного засобу, які не викликали заперечень з боку сторін.

Втім, викладені обставини, незважаючи на недоліки первинних документів щодо оформлення здійснених витрат, не спростовують самого факту завдання шкоди ОСОБА_2, і потерпіла особа має право на відшкодування, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства: справедливості, добросовісності та розумності, тому стягненню на відшкодування майнової шкоди підлягають 28002,14 грн.

Враховуючи, що пошкодження майна призвело до вимушених змін у житті позивача, забрало тривалий час для відновлення становища, яке існувало до порушення права, втрату майном товарної цінності внаслідок його пошкодження, очевидність неправомірної поведінки відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем у стані спяніння, обґрунтованими є вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка з врахуванням засад цивільного законодавства підлягає стягненню в розмірі 10000 грн.

За час розгляду справи позивач зазнав судових витрат на суму 10966 грн. (а.с.2,142,163,173,181,200,209,320т.1,а.с.17т.3), які підлягають стягненню з відповідача частково пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в порядку ст.88 ЦПК України в розмірі 3545,76 грн.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25 червня 2014 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 28002,14 грн., на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., судові витрати в розмірі 3545,76 грн. в решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: