Провадження № 2-о/761/169/2017
У Х В А Л А

31 березня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Рибак М.А. розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, що з моменту порушення слідчим Генеральної прокуратури України кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.2,3 ст. 358 КК України, тобто з 19.07.2012 року та до моменту направлення вказаної кримінальної справи до суду, тобто до 10.08.2012 року, ані слідчим, ані судом ОСОБА_1 жодний запобіжний захід з тих, що передбачені ст. 149 КПК України, не обирався.

Відповідно до ч.1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

У поданій заяві заявник зазначає, що встановлення вказаного ним факту для реалізації заявником захисту його прав та охоронюваних законом інтересів, як громадянина України.

При цьому, з даної заяви та характеру правовідносин вбачається спір про право, оскільки даний факт згідно змісту заяви може оспорюватись та не визнаватись заінтересованою особою, а тому має бути доведений в порядку позовного провадження.

Відповідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 234, 256, 257, 258 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заяву ОСОБА_1 заінтересована особа - Генеральна прокуратура України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М.А. Рибак