Номер провадження № 2/522/3698/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Гасуляк С. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Одесміськелектротранс», за участі третіх осіб ОСОБА_2, ПРАТ СК «Арсенал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Одесміськелектротранс» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 337,58 гривень та моральної шкоди у розмірі 2 000,00 гривень. При цьому посилається на те, що 23.10.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі тролейбуса ЗІУ-9, д/н 844,який належить КП «Одесміськелектротранс» та автомобілями НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3О та «TOYOTAAURIS» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок зіткнення автомобіль НОМЕР_3, що належить позивачу на праві приватної власності, отримав механічні ушкодження.

Вина водія ОСОБА_2В в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеса від 08 грудня 2015 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого с.124 КУпАП.

В результаті вищезазначеного ДТП автомобіль НОМЕР_4 зазнав механічних пошкоджень у вигляді деформації ЛКЛ та ін., про що свідчить відповідний акт огляду транспортного засобу.

Згідно Висновку №6433 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 листопада 2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 5 337, 58 грн.

Крім того, позивач зазначила, що їй було заподіяно моральну шкоду, що вважається в душевних стражданнях з приводу вищезазначеного, а також сильного нервового та емоційного потрясіння внаслідок неможливості протягом тривалого часу використовувати власний транспортний засіб. Тому моральна шкоду оцінила в розмірі 2 000, 00 грн., яку також просить стягнути на її користь з КП «Одесміськелектротранс».

Вказані обставини стали підставною для звернення позивача до суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача КП «Одесміськелектротранс» позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові.

Треті особи ОСОБА_2 та представник ПРАТ СК «Арсенал», про час, дату та місце судового засідання сповіщались належним чином, однак до суду не зявились без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за відсутності суду не надавали та не заявляли.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частко з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 23.10.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу та тролейбуса ЗІУ-9, д/н 844, який належить КП «Одесміськелектротранс» та автомобілями НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3О та «TOYOTAAURIS» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4

В результаті вищезазначеного ДТП автомобіль НОМЕР_4 зазнав механічних пошкоджень у вигляді деформації ЛКЛ та ін., про щосвідчитьвідповідний акт огляду транспортного засобу.

Згідно Висновку №6433 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 листопада 2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 5 337, 58 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одесивід 08 грудня 2015 року, водій ОСОБА_2був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого с.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 4«Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визнано, що на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоровю у звязку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завданням шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно.

Посилаючись на вищезазначений Висновок сторона позивача просить стягнути з відповідача у якості відшкодування матеріальної шкоди саме зазначену суму 5 337,58 грн.

В запереченні на позов, представник відповідача наголошував на тому, що відповідальність КП «Одесміськелектотранс» за відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю, працездатності, майну третіх осіб застрахована відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту між КП «Одесміськелектотранс» та ПРАТ «СК Арсенал страхування» № 38/15-ДЦВ/О/1/ У-У/2015/177 від 13 березня 2015 року, про що відповідно вказано у предметі договору. Та додатку №2 з переліком трамваїв та тролейбусів, підлягаючи страхуванню, а саме пасажирських тролейбусів ЗиУ-9, №844.

Згідно із п.6.1. Додаткової угоди №1 від 13 березня 2015 р. до договору, ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб складає 100 000 грн (сто тисяч гривень).

Відповідно до п. 17.4.3. Договору, при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити виплати страхового відшкодування у передбачений Договором строк, з урахуванням умов, передбачених п.21.13 цього Договору. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені, розмір якої зазначений у п.24.1. Договору.

У звязку з вище вищевикладеним, представник відповідач КП «Одесміськеелектротранс» у заперечені на позов зазначив що є неналежним відповідачем по даних зобовязаннях, зобовязання щодо виплат матеріальної шкоди покладаються на ПрАТ «СК Арсенал страхування».

Суд не погоджується з запереченнями відповідача проти позовних вимог, виходячи зі змісту п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» яким визначено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдав ачем шкоди.

Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Враховуючи, що стороною відповідача не доведено факт письмового повідомлення відповідачем страховика ПрАТ «СК Арсенал страхування» про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась 23.10.2015 р. близько 10 год. 05 хв., за участю його працівника ОСОБА_2В, який на той час виконував свої трудові обовязки, тобто не надано жодних доказів які б свідчили про виконання відповідачем вимог п. 33.1.4 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з вище зазначеного суд вважає, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, 5 337, 58 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте позивач ОСОБА_1О не довела суду, що своїми діями КП «Одесміськелектротранс» наніс їй психологічні (моральні) страждання. Позивач не довела характер немайнових витрат, не надала суду доказів щодо нестабільності свого душевного стану, не довела вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках» не надала підтверджень своїх суджень щодо «душевних страждань, а також сильного нервового та емоційного потрясіння».

Виходячи з вище зазначеного суд вважає, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, 2000, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, керуючись вищевикладеним, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 208-209, 224-233, 218 ЦПК України, суд.,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з КП «Одесміскеелектотранс» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5) суму матеріальної шкоди у розмірі 5 337, 58 гривень.

Стягнути з КП «Одесміскеелектотранс» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5) витрати на проведення експертизи у розмірі 1 105, 92 гривень та суму судового збору у розмірі 551, 20 гривень.

В задоволеннні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю Бойчук