Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Комунальне підприємство «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про поділ майна в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив поділити в натурі майно, що є у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до свідоцтва на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 (1/3 частини) та ОСОБА_4 (2/3 частини). На теперішній час представник позивача - ОСОБА_3 - володіє та розпоряджається майном, а саме 2/3 частинами вказаного будинковолодіння на підставі довіреності його матері ОСОБА_4 Зазначив, що останнім часом між ним та відповідачем виникають спори щодо порядку користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення його частки із загального майна в добровільному порядку не досягнуто, а тому бажає поділити об'єкт нерухомості, що перебуває у приватній спільній частковій власності, шляхом поділу будинку в натурі, з метою подальшого безперешкодного здійснення кожним зі співвласників права власності на належну йому частину будинковолодіння. Відповідно до технічного паспорта КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та висновку щодо технічної можливості поділу вищезазначеного об'єкта нерухомого майна, відокремлення часток в натурі не впливатиме на експлуатацію будинковолодіння в цілому, оскільки можливо поділити на дві окремі квартири з присвоєнням окремих поштових номерів.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2015 року позов задоволено.

Поділено в натурі майно, що було в спільній частковій власності, між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, що є власником 2/3 частини будинковолодіння, виділено: житловий будинок літ. «А», а саме: приміщення «II» - 8,50 кв. м, «ІІІ» - 16,50 кв. м, «IV» - 11,30 кв. м; «V» - 6,50 кв. м; «1-3» - 8,10 кв. м; «1-4» - 12,80 кв. м; «1-5» - 2,90 кв. м; «1-6» - 2,60 кв. м; приміщення загального користування - «І», «1-1»; господарські будівлі загального користування.

ОСОБА_5, що є власником 1/3 частини будинковолодіння, виділено: житловий будинок літ. «А-А*», а саме: приміщення «VI» - 4,70 кв. м, «VII» - 9,70 кв. м, «VIII» - 5,90 кв. м; «1-2» - 17,50 кв. м, «1-7» - 16,10 кв. м; приміщення загального користування: «1-1» - 9,20 кв. м, «I» - 3,60 кв. м; господарські будівлі загального користування.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2015 року закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Питання права апеляційного оскарження урегульовано ст. 292 ЦПК України, згідно із ч. 1 якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду суддя-доповідач відповідно до статей 292-295 ЦПКповинен перевірити: чи передбачена законом можливість апеляційного оскарження ухвали; наявність в особи, яка подає скаргу, права на апеляційне оскарження судового рішення; чи дотримано строк на подання апеляційної скарги; відповідність апеляційної скарги формі та змісту, встановлених законом, і переліку додатків до неї; чи сплачено в належному розмірі та у визначеному порядку судовий збір й витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2015 року, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що вона не має права на апеляційне оскарження вказаного рішення суду першої інстанції, оскільки не брала участі у справі і суд не вирішував питання про її права та обов'язки.

Зокрема, на обґрунтування такого висновку апеляційний суд правильно зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом і витягу про реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_1 сторони у справі (позивач та відповідач) є співвласниками вказаного будинковолодіння.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано вважав, що рішенням суду поділено в натурі вищевказане нерухоме майно, яке перебуває у спільній частковій власності сторін у справі, що не впливає на права осіб, місце проживання яких зареєстроване в цьому житловому приміщенні, зокрема, ОСОБА_6, яка, як установив суд, не є власником цього нерухомого майна.

У зв'язку з цим та із врахуванням предмета і підстав поданого позову, а також характеру спірних правовідносин, безпідставними є доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про її зареєстроване місце проживання за вказаною вище адресою, про не залучення її до участі у справі та про її домовленість зі співвласником нерухомого майна - ОСОБА_4 - про можливість проживання ОСОБА_6 у будинку по АДРЕСА_1.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак