Справа №491/1316/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Дорош В. В.

при секретарі Гула О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Ананьєві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 листопада 2016 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій посилається на те, що вона має на праві приватної власності житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, з господарськими спорудами, в тому числі гаража л. «Д». Також в її користуванні знаходиться земельна ділянка розміром 17/25 частин у спільній з співвласником з кв.1 в цьому ж будинку братом ОСОБА_5.

Позивач зазначає, що між її будинком та будинком відповідачів є проїзд загального користування. В 2016 році відповідачі по справі стали чинити їй перешкоди в користуванні цим проїздом, посилаючись на те, що він належить до їх земельних ділянок, а вона є сторонньою для них людиною. З метою перешкоджання їй користуватися цим проїздом відповідач ОСОБА_2 на його початку встановив металеві ворота та відтепер відповідачі зачиняють ці ворота на замок. Надати їй ключ від них їй вони відмовились.

Позивач вказує, що з цього часу вона не може проїхати до свого двору та гаражу на будь-якому транспорті, завезти до будинку дрова та вугілля, поставити свій автомобіль в гараж і т.д.. Щоб пройти пішки до свого будинку та господарських споруд вона йде чужими подвірями, де привязані собаки та знаходяться звалища сміття, господарські відходи. Бажаючи вирішити цей спір в досудового порядку, вона двічі зверталась до Ананьївської міської ради та просила в складі комісії провести перевірку та зобовязати відповідачів не чинити їй перешкоди в користуванні зазначеним проїздом, однак у відповідь на це отримала формальні відповіді навіть не по суті спору. Наявність воріт на початку проїзду свідчить про наявність перешкоди їй у користуванні цим проїздом. Відповідачі на її прохання в добровільному порядку вирішити це питання та дозволити їй користуватися проїздом відмовляються та заявляють, що вона повинна користуватися для проходу і проїзду подвірям ОСОБА_5, яке було предметом судового спору і судом такої можливості її позбавлено. Іншого шляху до її гаража та подвіря не існує, у звязку з чим просить задовольнити позові вимоги.

В судовому засіданні позивач в повному обсязі підтримала вимоги викладені у позовній заяві і дала відповідні пояснення викладені у позовній заяві з урахуваннями письмових заперечень проти позовної заяви відповідача та його представника. Просить суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник згідно довіреності( а.с.43-а) ОСОБА_3, в судовому засіданні не визнали вимоги позивача та в своїх поясненнях посилалися на письмові заперечення із яких вбачається, що « не погоджується з позовними вимогами, які заявлені ОСОБА_1 та вважає їх безпідставними та не обґрунтованими на підставах викладених нижче.

Предметом позову, на думку позивача є вчинення ним перешкод в користуванні проїздом загального користування в багатоквартирному будинку по вул. В. Виноградова, №2 в м. Ананьєві Одеської області, власником квартири №2 в якому він є.

По перше: ніяких перешкод в користуванні проїздом загального користування співвласникам квартир в будинку по вул. В. Виноградова, №2 в м. Ананьєві Одеської області він не створює.

По друге: він не є власником квартири №2 в будинку по вул. В. Виноградова, №2 в м. Ананьєві Одеської області, як стверджує позивач в позовній заяві, а є власником квартири №3 в зазначеному будинку.

Вони, як співвласники багатоквартирного будинку по вул. В. Виноградова, №2 в м. Ананьєві, є законними користувачами присадибної ділянки до будинку та відповідно користуються проїздом загального користування до їхнього будинку, ніяких конфліктів та сварок між ними не виникає.

Йому взагалі є незрозумілими вимоги та претензії позивача ОСОБА_1 щодо їхнього проїзду загального користування. ОСОБА_1 не є співвласником їхнього будинку та відповідно не має ніяких прав до зазначеного проїзду загального користування.

Вирішення питання проїзду до свого домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_1 має вирішувати з іншим співвласником зазначеного будинку - ОСОБА_6.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №491/1436/13-ц від 22.09.2014 року, на яке посилається позивач - встановлено порядок роздільного користування земельною ділянкою співвласникам домоволодіння по вул. Леніна №8 у м. Ананьєві Одеської області та ОСОБА_1 визначено порядок проїзду до свого домоволодіння.

Зазначене рішення суду не має до нього та його земельної ділянки ніякого відношення та жодним чином не зазначається про те, що позивачу ОСОБА_1 встановлено проїзд до свого домоволодіння через його земельну ділянку.

Порядок роздільного користування встановлено щодо забезпечення проїзду (проходу) співвласників до своїх частин домоволодіння по вул. Леніна №8 у м. Ананьєві Одеської області, а також забезпечення обслуговування та експлуатації стін житлового будинку та господарських будівель, враховуючи визначений статус земельної ділянки, що забезпечує загальний проїзд у дворову частину багатоквартирного житлового будинку по вул. Леніна №10 у м. Ананьєві Одеської області.

Також позивач посилається в позовній заяві на листи Ананьївської міської ради, які на її думку є формальними відписками, які не вирішили питання по суті; та одночасно зазначає, що вказані листи є доказами існування спірного проїзду (невідомо якого), що взагалі є дивним.

Вони як співвласники будинку та законні користувачі присадибної земельної ділянки використовують свою земельну ділянку на власний розсуд - у відповідності до п. 3.25 Державних будівельних норм та вимог Земельного кодексу України.

Крім того, згідно статті 107 Земельного кодексу України основою для встановлення меж є дані земельно-кадастрової документації, та у разі неможливості виявлення дійсних меж здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. У нашому випадку межі присадибної земельної ділянки на багатоквартирний будинок встановлені технічним паспортом на домоволодіння.

Жодного доказу на підтвердження того, що проїзд до домоволодіння позивача ОСОБА_1 має проходити через присадибну земельну ділянку будинку по вул. В. Виноградова, №2 - позивачем не надається, хоча цей обовязок покладається на неї.

Він дотримується правил добросусідства та жодним чином не порушує ніяких прав позивача.

Предявивши вимогу про зобовязання судом щодо його не чинити перешкод в користуванні проїздом загального користування - позивач має надати суду належні та допустимі докази щодо вчинення ним неправомірних дій які призвели до порушення її прав та законних інтересів. За відсутності відповідних доказів - ці твердження позивача є голослівними та надуманими».

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в повному обсязі та підтримала думку і пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника. 09.02.2017 року надала письмову заяву про подальший розгляд у її відсутність та не визнання позовних вимог ( а.с.51)

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та мешканка м. Ананьєва, вул. Незалежності, 18, Одеської області(а.с.5).

Судом досліджені наступні матеріали справи: ксерокопія свідоцтва про право на спадщину серії ВРЕ №517213 від 02 лютого 2011 року, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_7, яка померла 28 грудня 2009 року, є її дочка ОСОБА_1(а.с.6), ксерокопію про державну реєстрацію прав №28910334 від 07 лютого 2011 року, відповідно до якого позивач є власником житлового будинку (17/25 частин), розташованого в м. Ананьєві, вул. Леніна, 8, Одеської області(а.с.7), ксерокопія рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відповідно до якого позовні вимоги задоволено частково та визначено порядок роздільного користування спірною земельною ділянкою та зобовязано відповідача не чинити перешкод в користуванні визначеною цим рішенням земельною ділянкою і належними їй господарськими будівлями(а.с.10-11), ксерокопії схематичного плану оспорюваного проїзду(а.с.12-14), ксерокопія з висновку щодо проведення експертизи на підставі ухвали суду(а.с.15-19), ксерокопія довідки Ананьївської міської ради Одеської області від 23 червня 2014 року щодо розяснень статусу оспорюваної земельної ділянки як проїзду(а.с.20), ксерокопія листа Ананьївської міської ради Одеської області від 20 квітня 2015 року на звернення ОСОБА_8 про розяснення щодо користування проїздом(а.с.21), заява позивача до голови Ананьївської міської ради Одеської області про вирішення питання щодо відкриття їй проїзду(а.с.22), ксерокопія листа Ананьївської міської ради Ананьївського району Одеської області від 17 жовтня 2016 року на звернення позивача, відповідно до якого позивачеві розяснено про наявність рішення суду від 22 вересня 2014 року за її позовом до ОСОБА_5 та про виконання зазначеного рішення(а.с.23), заперечення відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, в яких останні просить відмовити в задоволенні позову з відповідними посиланнями(а.с.41-43).

Відповідно до ст.377 ЦК України:

1. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

2. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.42 ЗК України:

3. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

4. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Відповідно до ст.103 ЗК України:

1. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

2. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

3. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Враховуючи ті обставини, що під час судового розгляду позивач не надала безспірних доказів та не довела обставин про чинення їй перешкод відповідачами в користуванні проїздом загального користування між житловими будинками, розташованими в м.Ананьєві Одеської області по вул.Героїв України (Леніна) 8,Героїв України (Леніна) 10, ОСОБА_9,2, а тому у вимогах позову необхідно відмовити.

Враховуючи дії, поведінку сторін при вирішенні конфліктних ситуацій, а також враховуючи їх особи, та встановлені в судовому засіданні обставини, суд не може вийти за межі заявлених вимог.

Керуючись ст. ст.15,377, 391 ЦК України, ст.ст. 42,103,107 ЗК України , ст. ст.60, 79, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Дорош

Рішення набуло законної сили „___ ____________ 20 ___ р.