У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 року, яке набрало законної сили, задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідач в особі свого представника звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно ОСОБА_1 в межах суми 103909 грн., яке зберігається за місцем проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1, а також арешту 1/3 частини цієї квартири, що належить ОСОБА_1, застосованих під час розгляду справи ухвалами суду від 18.01.2013 року і від 25.02.2013 року. Необхідність скасування цих заходів представник мотивував тим, що заходи забезпечення позову призвані забезпечити виконання рішення суду, а строк предявлення до виконання рішення на користь позивача в силу Закону України «Про виконавче провадження» обчислюється одним роком. Між тим з дня набрання рішенням законної сили пройшло майже три роки, протягом яких стягувач у виконавчому провадженні мала можливість отримати присуджене їй за рішенням суду за рахунок арештованого майна, проте не скористалася цією можливістю. Розпорядження ж нею своїм правом на власний розсуд не повинно межувати з порушенням права боржника як власника, яке (порушення) відбувається за умови збереження заходів забезпечення позову.

Оскільки заходи забезпечення позову не є постійним явищем, їхнє застосування не може тривати без обмеження в часі на тлі невжиття самим стягувачем ніяких дій щодо виконання рішення, просить задовольнити заяву і скасувати арешт майна його довірителя.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги заяви. Просить про її задоволення. Крім того, зауважив на тому, що за наявності відкритого виконавчого провадження арешт може бути накладений на підставі постанови державного виконавця, що також свідчить на користь доводів про процесуальну недоцільність збереження заходів забезпечення, застосованих судом.

Позивач проти задоволення клопотання заперечує, пояснивши, що за її заявою Шевченківським відділом державної виконавчої служби відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду. На теперішній час рішення не виконано. Боржник ані в добровільному, ані в примусовому порядку не вчиняє дій з його виконання. Арешт не лише не втратив процесуальної актуальності, а навпаки, після того, як відповідачем задоволено вимоги іпотекодержателя вказаної квартири публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», - і претензії фінансової установи до нього, які стосувались і належної йому нерухомості, вичерпані, саме на допомогу цього заходу у виконанні рішення суду і розраховує позивач.

ЇЇ представник підтримав доводи своєї довірительки, зазначивши, що метою заходів забезпечення позову є дієве виконання рішення суду, між тим рішення до теперішнього часу не виконане, позивач не байдужа до його виконання, оскільки вчасно звернулась до виконавчої служби, яка відкрила виконавче провадження, тому наявність арешту повністю виправдана інтересами ефективного виконання рішення.

Вивчивши доводи заяви, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, виходячи з таких міркувань.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 року, яке набрало законної сили, повністю задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (а. с. 37). З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за правочином у сумі 103909 грн., а також судовий збір в розмірі 1147 грн. 30 коп.

Під час розгляду справи судом застосований захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно ОСОБА_1 в межах суми 103909 грн., яке зберігається за місцем проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1, а також у вигляді арешту 1/3 частини цієї квартири, що належить ОСОБА_1 (а. с. 10, 23).

В силу ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Як випливає з частини 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Наведене положення цивільного процесуального законодавства означає, що скасування застосованих заходів забезпечення позову можливо після набрання законної сили рішенням суду про відмову у задоволенні позову.

Проте позов ОСОБА_2 задоволений повністю, протягом строку виконавчої давності позивач звернулась до уповноваженого органу з заявою про відкриття виконавчого провадження, яке на час розгляду цієї заяви існує, а сума боргу станом на 14 березня 2017 року, як випливає із інформації старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, не сплачена.

У звязку з викладеним, через важливу роль вказаних заходів в забезпеченні права особи на отримання судового захисту повною мірою, суд не вбачає процесуальних підстав для винесення рішення на користь відповідача.

Наведені міркування узгоджуються із змістом розяснень пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, відповідно до якого заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З наведеного випливає, що хоча заходи забезпечення позову і мають тимчасовий характер, проте у випадку задоволення позову, в забезпечення якого вони застосовувалися, їхню дію належить зберігати до виконання рішення суду, оскільки передумови для їхнього застосування не припинені.

Згадані доводи, як зазначено, не дають підстав для скасування застосованого ухвалами суду від 18.01.2013 року та від 25.02.2013 року арешту належного відповідачеві майна.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 154, 292-294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після проголошення ухвали, а особами, у чию відсутність її проголошено, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Щаслива