Справа №587/214/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Куц В. І.
Номер провадження 22-ц/788/332/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 лютого 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, стягнення збитків та виплаченої орендної плати, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнив, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,72 га, що знаходиться на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. 05 січня 2005 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі - ТОВ «Агрофірма «Косівщинська») був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років зі сплатою орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5 % від грошової оцінки землі і вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Крім того, 01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір, за умовами якого було збільшено строк оренди земельної ділянки до 10 років та визначено орендну плату в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік.

Посилаючись на те, що відповідач у порушення умов зазначеного договору оренди земельної ділянки за період 2011 - 2013 років не сплачував орендну плату у встановлений строк, ОСОБА_3, збільшивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на його користь 2197 грн. 27 коп., з яких заборгованість з орендної плати - 1671 грн. 14 коп., 3 % річних - 99 грн. 99 коп., інфляційне збільшення заборгованості - 426 грн. 14 коп., та розірвати договір оренди землі від 05 січня 2005 року.

02 березня 2015 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, який в подальшому уточнило і просило суд розірвати договір оренди землі від 05 січня 2005 року та стягнути з останнього 13613 грн. 26 коп. заподіяних збитків та 1443 грн. 01 коп. виплаченої орендної плати за 2013 рік, з урахуванням суми переплати, посилаючись на те, що ОСОБА_3 у порушення п. 29 укладеного договору оренди землі чинить дії, які перешкоджають орендареві користуватись земельною ділянкою, так як передав земельну ділянку, що є предметом укладеного між сторонами договору, у користування третій особі - ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», яке користується вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 10 листопада 2011 року, внаслідок чого були порушені права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська».

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 лютого 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 13 квітня 2016 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилено.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 13 квітня 2016 року у частині вирішення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, стягнення збитків та виплаченої орендної плати залишено без змін.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог про розірвання договору оренди землі, представник позивача посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для розірвання договору оренди землі між позивачем і відповідачем, оскільки вживаний судом термін «несвоєчасна сплата» свідчить про несплату коштів за певний період, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. Отже, представник позивача вважає доведеним факт систематичної несплати відповідачем орендної плати позивачу (протягом двох платіжних періодів підряд) за користування його земельною ділянкою, що є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 24 січня 2000 року належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею ріллі 2,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Косівщинської сільської ради, Сумського району, Сумської області (т.1, а.с.13).

05 січня 2005 року між ним та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років зі сплатою орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5 % від грошової оцінки землі, яка, як зазначено в договорі, вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (т.1, а.с.9-10).

Відповідно до п.36 вказаного договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

Вказаний договір зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» 18 грудня 2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № НОМЕР_2.

19 грудня 2006 року орендодавець ОСОБА_3 передав орендарю ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» вказану земельну ділянку в оренду в натурі у визначених розмірах, про що свідчить складений акт приймання-передачі земельної ділянки (т.1, а.с.10 на звороті).

01 січня 2009 року між сторонами був укладений додатковий договір , за умовами якого п.8 договору оренди землі від 05 січня 2005 року був викладений у новій редакції, а саме: збільшено строк оренди земельної ділянки до 10 років та визначено орендну плату у розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (т.1, а.с.12).

Як вбачається з видаткового касового ордера від 28 листопада 2013 року за № 281112, ОСОБА_3 28 листопада 2013 року була нарахована та виплачена орендна плата за 2011-2013 роки в сумі 3425грн. 78 коп. (т.1, а.с.14, 57, 58).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, а орендна плата за 2011 та 2012 роки була виплачена хоча і з порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі та з урахуванням індексів інфляції і пені, тобто права позивача були відновлені, договірні відносини продовжились, в подальшому аналогічних порушень прав позивача допущено не було. Отримавши орендну плату за 2011 - 2013 роки, позивач не звертався до відповідача із запереченнями проти подальшого обробітку його земельної ділянки, а тому факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання відповідачем договірних зобов'язань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення первісного позову щодо розірвання договору оренди землі, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629, ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон), який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як встановлено ст.ст. 15, 21 вказаного Закону, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частина 1 ст. 27 Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом «д» ч.1 ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Зазначені складові, а саме системність і несплата у розумінні п.«д» ч.1 ст.141ЗК України є необхідною підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Аналізуючи вищенаведені норми права, можна дійти висновку, що законодавець не розкриває поняття терміну «систематичність» щодо кількісних та якісних характеристик, що вказує на недостатню правову визначеність для суб'єктів правовідносин, на яких поширюються зазначені норми матеріального права.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, на яку посилається представник позивача за первісним позовом в апеляційній скарзі, договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Тобто, у зазначеній правовій позиції у повній мірі не розкрита кількісна та якісна характеристика поняття «систематична несплата».

Вищевказана норма не передбачає інших складових, окрім зазначених, а відтак, факт несплати оренди не може включати в себе ані часткової, ані несвоєчасної несплати, які є різними за змістом та наслідками.

Зокрема, наслідком повної несплати є неотримання грошових коштів взагалі, часткової - їх недоотримання, а при несвоєчасній відбувається повна сплата належної суми, але поза межами обумовлених договором строків.

З огляду на зазначене, вбачається, що несплата орендної плати мала місце за 2011 та 2012 роки, проте, ця обставина, за якої права позивача були порушені, перестала існувати після поновлення його прав самим відповідачем, тобто сплати орендної плати в повному обсязі в 2013 році, після чого вказана обставина перейшла в категорію несвоєчасної сплати.

Несвоєчасність платежів, обумовлених договором, свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором (тобто виконання з порушенням строків), проте такі порушення з боку відповідача не дають підстав для розірвання договору із заявлених позивачем підстав.

При цьому, несвоєчасна сплата орендної плати, яка супроводжується повним відновленням порушених прав заявника шляхом прийняття не тільки належних до виплати коштів, але і не передбаченої договором чи іншими домовленостями між сторонами спору переплати, виключає застосування до спірних правовідносин положень п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, оскільки з відновленням прав позивача на час звернення з позовом перестала існувати обставина, за якої його права були порушені, тобто обставина повної несплати орендної плати за 2011-2012 роки, а мала місце обставина несвоєчасної її сплати.

В той же час, представник позивача, як на підставу для розірвання договору оренди землі, посилається на несвоєчасну сплату орендної плати (затримку) і вважає, що це є підставою для розірвання договору оренди. При цьому, він посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-146цс12 від 12 грудня 2012 року, і тлумачить зміст названої постанови таким чином, що підставою для розірвання спірного договору оренди є не систематична несплата орендної плати, а затримка у виплаті орендної плати. Такі твердження позивача колегія суддів вважає помилковими, оскільки названі вище норми права та правова позиція Верховного Суду України у постанові № 6-146цс12 пов'язують підставу розірвання договору оренди землі лише з систематичною несплатою орендної плати, а не з затримкою її виплати.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобов'язань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі, враховуючи обставини того, що з боку відповідача мала місце лише затримка у виплаті орендної плати, яку не можна вважати «систематичною несплатою орендної плати», про що йдеться у п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України.

До того ж, станом на день звернення до суду з даним позовом права позивача були відновлені та після цього договірні відносини між ними продовжились і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем порушено не було. Отже, на даний час відсутнє право позивача на захист, яке підлягало б відновленню у той спосіб, який ним обраний, тобто, шляхом розірвання договору оренди землі.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні. Отже, апеляційну скаргу представника відповідача необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 лютого 2016 року в даній справі частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -