РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мацишин Л.С.,

при секретарі Сафроновій К.М.,

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 26 січня 2017 року в м.Моспіно Донецької області від атеросклеротичний кардіосклероз.

В обґрунтування вимог, посилається на те, що у січні 2017 року вона звернулась до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою отримання свідоцтва про смерть, на що отримала письмову відмову, у звязку з тим, що медичне свідоцтво про смерть видано на неконтрольованій органами державної влади України території та рекомендацію звернутись до суду. Просить задовольнити заяву та встановити факт смерті матері ОСОБА_2

В судовому засіданні заявник, допитана в якості свідка пояснила, що вона є донькою ОСОБА_2, яка померла 26 січня 2017 року в м.Моспіно Донецької області, від атеросклеротичний кардіосклерозу. Її мати довгий час хворіла, але в грудні 2016 року захворіла на пневмонію, проводили лікування, але не допомогло. Встановлення факту смерті матері їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть та оформлення права на спадщину, просить задовольнити її заяву.

Представник заінтересованої особи - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Від останнього надійшла заява про розгляд справу за його відсутністю.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі відсутніх учасників процесу, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

Свідок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в судовому засіданні пояснив, що він є зятем померлої ОСОБА_2, яка померла 26 січня 2017 року та яку поховали на кладовищі в м.Моспіне Донецької області 27 січня 2017 року, очевидцем чого він був.

Заслухавши заявника, яка була допитана як свідок, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно приписів п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 132 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією паспорта серія ВН 269430, виданого 16 квітня 2006 року Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій (а.с.4).

Згідно довідки про тимчасове проживання без реєстрації від 09 березня 2017 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації по адресі м.Добропілля м-н Сонячний, 29/51. (а.с.10)

Померла ОСОБА_2 зареєстрована за адресою м.Донецьк п-т Партизанський, 66 а / 39, що підтверджується копією паспорта серія ВВ 734723 виданого 22 березня 1999 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій.

Як пояснила заявниця, яка була допитана в якості свідка, що її батьки після окупації м.Донецька переїхалаи в м.Моспіне Донецької області в будинок її батьків.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м.Моспіне Донецької області, є рідною дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 26 січня 2017 року.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №9 від 26 січня 2017 року, яка видана комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №12 м.Донеька» ДНР, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 26 січня 2017 року, причина смерті хронічна серцева-недостатність ІІІ ступеня Атеросклеротичний кардіосклероз.

Як вбачається з відмови у проведені державної реєстрації смерті від 08 лютого 2017 року Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 26 січня 2017 року, так як заявницею пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 р.№545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

З оглянутих в судовому засідання фотографій з місця поховання вбачається місце поховання ОСОБА_2, 27 січня 1948 року - 26 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи викладене, надані заявником лікарського свідоцтва про смерть, є незаконним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справі проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 26 січня 2017 року в м.Моспіно Донецької області і дають суду підстави для задоволення заяви.

Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 Іванівни, заінтересована особа - Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 26 січня 2017 року в м.Моспіно Донецької області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для державної реєстрації факту смерті особи.

Судя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_6

11.04.2017