Справа № 358/1417/16-ц Головуючий у І інстанції Корбут В. М.
Провадження № 22-ц/780/2434/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 26.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Верланова С.М.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, який обгрунтувала тим, що відповідач є батьком їх повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Донька навчається на четвертому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Фінанси і кредит» Національного університету біоресурсів і природокористування України. Оскільки відповідач, добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, як це передбачено ст. 199 СК України, тому позивачка, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини його доходів, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 20.10.2016 року і до закінчення навчання - до 23.06.2018 року включно. В іншій частині позову відмовлено. Визначено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної оцінки запереченням відповідача, в порушення норм ст. 199 СК України дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, не врахувавши, що він є інвалідом третьої групи, безробітній, має на утриманні члена сімї матір, яка хворіє та потребує догляду, не є підприємцем, одружений.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів, що він не може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається і тому вимоги позивача є правомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_7, яка є студенткою третього курсу економічного факультету денної форми навчання за державним замовленням в Національному університеті біоресурсів і природокористування України.

Згідно довідки про доходи № 6419 від 20.02.2017 року ОСОБА_4 стипендію не отримує (а.с.58). За проживання в гуртожитку сплачено 3300 гривень (а.с.59). Термін навчання з 01.09.2016 року по 23.06.2018 року (а.с.6).

Із довідки № 106, виданої 19.04.2016 року виконкомом Шупиківської сільської ради, Богуславського району Київської області вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_3 (позивачем по справі) і перебуває на її утриманні (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідач на даний час не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 62,63), з якої вбачається, що останній раз він працював охоронником в ТОВ ім. Бузницького в період з 01.03.2014 року по 30.06.2015 року, звідки був звільнений за погодженням сторін.

ОСОБА_2 перебуває на обліку у Миронівському районному центрі зайнятості, а відтак він має право на допомогу по безробіттю.

Відповідно до ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. № 146 (із змінами), утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю.

Визначаючи розмір аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_4, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку із навчанням остання потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надав доказів тих обставин, що його матеріальний стан не дозволяє надавати матеріальну допомогу доньці.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача перебувають на утриманні мати ОСОБА_8М, ІНФОРМАЦІЯ_2 та його дружина, ОСОБА_9, як на підставу для звільнення від сплати аліментів, колегія суддів не приймає до уваги, тому що відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати повнолітніх дітей на період навчання.

Крім того мати відповідача є пенсіонеркою та отримує пенсію, а дружина, яка працює кухарем в ФОП ОСОБА_10, отримує заробітну плату, саме тому доводи про повне утримання останніх є необґрунтованими.

Посилання на те, що відповідач не може влаштуватися на роботу за станом здоровя, так як згідно висновку МСЕК він є інвалідом третьої групи (загальне захворювання із обмеженою працездатністю) є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 17. ЗУ «Про основи соціальної захищеності людей з інвалідністю в Україні» з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Решта доводів апеляційної скарги не ґрунтується на доказах та законі і не спростовують висновків суду, а також вони були дослідженні в суді першої інстанції та повторного аналізу не потребують.

Таким чином, суд першої інстанції повно зясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: