Справа № 680/141/17
№2/680/109/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2017 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Яцини О.І.,

за участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ДП «Новоушицьке лісове господарство» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Новоушицька обєднана територіальна громада про стягнення коштів та відшкодування збитків, завданих внаслідок незаконної порубки дерев,

встановив:

Позивач звернувся із даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказав, що 15 грудня 2016 року посадовою особою ДП «Новоушицьке лісове господарство» ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою встановлено, що ОСОБА_2 вчинив незаконну рубку дерев сосни діаметром від 4 до 9 см в кількості 10 штук та визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.65 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень. В результаті порушення заподіяно шкоду лісу на суму 3552,30 гривень. Незаконна рубка була здійснена на землях, що не відносяться до земель державного лісового фонду, оскільки у кварталі 36 Новоушицького лісництва ДП «Новоушицький лісгосп», що межує з даною земельною ділянкою, незаконної рубки не виявлено. Незаконна рубка була вчинена на землях сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, про що свідчить пояснення в.о. старости с.КуражинНовоушицького району Хмельницької області та випливає із даних публічної кадастрової карти України. Для бчислення шкоди застосовувалися такси передбачені п.2 п.п.3 постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23 серпня 2008 року.

Позивач просив стягнути з відповідача до місцевого бюджету на користь Новоушицької обєднаної територіальної громади розмір шкоди завданої правопорушенням у сумі 3552,30 гривень та витрати на сплату судового збору на свою користь.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовні заяві та уточненнях до неї.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідач в судові засідання не зявився.

Представник третьої особи направив до суду клопотання про слухання справи без його участі, проти позову не заперечив.

Суд, вислухавши доводи представника позивача,перевіривши матеріали справи доказами, дійшов до такого висновку.

15 грудня 2016 року інженером лісових культур ДП «Новоушицьке лісове господарство» ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2 о 18 годині 10 хвилин 11 грудня 2016 року вчинив незаконну рубку дерев сосни діаметром від 4 до 9 см укількості 10 штук, що є порушенням п.1 ст.105 Лісового кодексу України. Внаслідок порушення вимог лісового законодавства державі заподіяна шкода 3552,30 гривень.

Постановою № 17 від 15 грудня 2016 року ОСОБА_2. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП за вищеозначених обставин та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень. Постанова набрала законної сили 25 грудня 2016 року.

Згідно з письмовимипоясненнямимайстра лісу ОСОБА_4, незаконна рубка лісу, що була виявлена 11 грудня 2016 року здійснена на землях, що не відносяться до земель державного лісового фонду. Провівши обстеження у кварталах №35-36, що прилягають до даних земель, незаконної рубки не виявлено.

З письмових пояснень в.о. старости с.КуражинНовоушицького району Хмельницької області ОСОБА_5 суд вбачає, що 11 грудня 2016 року від правоохоронних органів йому стало відомо, що за межами с.Куражин в напрямку с.Калюс зрубано та вантажаться на автомобіль дерева породи сосна, які росли на землях бувшого ТОВ «Світанок». Дані землі частково були розпайовані, але у власність не були передані та являються не витребуваними паями, частина земель взагалі є нерозпайованою у звязку із низькою якістю, тому використовуються як пасовища.

Згідно із розрахунком інженера лісових культур, розмір шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного знесення дерев, становить 3552,30 гривень.

Відповідно до ст.ст. 50, 66 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди і зобов'язаний не заподіювати шкоди природі та відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», громадяни України зобов'язані берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, а також компенсувати шкоду, заподіяну негативним впливом на природне середовище.

Відповідно до частини 3 та 4 ст.1 Лісового кодексу України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Об'єктом лісових відносин є лісовий фонд України та окремі лісові ділянки. Суб'єктами лісових відносин є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни, які діють відповідно до Конституції та законів України.

Так, відповідно до ст.ст.17, 19,107 Лісового кодексу України у постійне користування лісами на землях державної та комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону та захист лісових насаджень. Пункти 1, 2 ч.1 ст.19 Лісового кодексу України приписують, що право самостійного господарювання в лісах та виключне право на заготівлю деревини належить постійним лісокористувачам. Пунктом 4 частини 1 цієї ж статті визначено, що постійним лісокористувачам належить також і право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог ст.4 Лісового кодексу України до лісового фонду України не належать: окремі дерева і групи дерев, чагарники на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Згідно із поясненнями представника позивача у судовому засіданні та матеріалів справи судом встановлено, що незаконна рубка дерев відповідачем вчинена на землях сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, форма власності - державна, що не відносяться до земель державного лісового фонду.

Відповідно до довідки відділу Держземагенства в Новоушицькому районі№99-28-99.1-327/2-17 від 20 березня 2017 року земельна ділянка, на якій проведено вирубку деревГлухманом О.В. є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, знаходиться за межами с.Куражин, відноситься до державної власності і підлягає паюванню частково.

Відповідно до норм ст.1166 ЦК України, ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.105 Лісового кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особи, які нанесли шкоду навколишньому природному середовищу порушенням природоохоронного законодавства несуть цивільну відповідальність і зобов'язані в повному обсязі відшкодувати нанесену ними шкоду.

Відповідно вимог п.4 ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу Українипередбачено, що грошові стягнення за шкоду заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються до спецфондів Державного, обласних та місцевих бюджетів за місцем скоєння правопорушення.

Зазначені норми регулюють лише технічний алгоритм розподілу коштів всередині бюджетів, а не виникнення цивільних прав, що дало б змогу визначити постраждалу внаслідок заподіяння цивільної шкоди особу.

Відповідно до частини другої статті 79 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с. Куражин,Новоушицького району Хмельницької області, а відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом, який передбачає, що землями за межами населеного пункту розпоряджаються відповідні райдержадміністрації.

Відповідно до п. «ґ» ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, пред'являти претензії про від шкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Як вбачається з матеріалів справи ДП «Новоушицьке лісове господарство» звернулося до суду про стягнення із відповідача збитків на користь Новоушицької обєднаної територіальної громади.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка на якій відповідачем здійснено вирубку дерев відноситься до лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Новоушицьке лісове господарство», тому останній не є належним позивачем по справі. Разом з тим чинним законодавством України, на яке зроблені посилання вище, передбачено особливі субєкти звернення до суду з даним позовом.

В силу ст.ст. 1, 4 ЦПК України предявлення позову неналежним позивачем є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.1166 ЦК України, ст. ст. 4, 7-10, 17,19, 105,107 Лісового Кодексу України, ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», керуючись ст.ст.1, 3,10, 11, 60,209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В позові ДП «Новоушицьке лісове господарство» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Новоушицька обєднана територіальна громада про стягнення коштів та відшкодування збитків, завданих внаслідок незаконної порубки дерев - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6