Справа № 603/698/13-ц
Провадження № 2/603/3/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду від 10 жовтня 2014 року по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації»; Соколівська сільська рада

про визнання ? права власності на майно подружжя та його поділ,

та за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про визнання права власності на будівельні матеріали та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій вона просить розяснити їй пункти 3, 5 резолютивної частини рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року в частині того, які саме обєкти нерухомого майна розділені судом, їх загальні площі, місце знаходження, із посиланням на документи, що посвідчували право власності на приміщення магазину та приміщення складу-гаражу до його поділу та осіб, яким це майно належало до його розподілу.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, суду подала заяву про розгляд заяви про розяснення рішення в її відсутності та відсутності її представника.

Ознайомившись з поданою заявою та матеріалами справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

При цьому, суд зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В заяві про розяснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Розяснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обовязкового характеру для виконання рішення.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року у справі № 603/698/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» та Соколівська сільська рада задоволено частково. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно п. 3 резолютивної частини Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року судом було розділено нежитлове приміщення (магазину) по вул. Гостинець в селі Соколів Бучацького району Тернопільської області.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 24.12.2014 року рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року в частині поділу нежитлового приміщення (магазину) по вул.Гостинець в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області, змінено, а в частині поділу нежитлового приміщення складу-гаражу по вул.Гостинець в с.Соколів Бучацького району (п.5 резолютивної частини Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16.12.2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини вартості будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаражу по вул.Гостинець 7 в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області і поділ даного приміщення, скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 08.07.2015 року Рішення Монастириського районного суду від 10.10.2014 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини вартості будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаражу по вул.Гостинець 7 в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області і поділ даного приміщення залишено без змін.

Враховуючи те, що п. 3 резолютивної частини рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року був змінений рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 16.12.2014 року, тому вимога про розяснення рішення в даній частині задоволенню не підлягає, оскільки суд, який не ухвалював рішення, позбавлений можливості його розяснювати.

Висновок суду, викладений в п. 5 резолютивної частини Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року (справа №603/698/13-ц), стосувався нежитлового приміщення складу-гаражу який розміщений по вул.Гостинець с.Соколів Бучацького району Тернопільської області.

Мотиви та підстави розподілу нежитлового приміщення складу-гаражу доступно і вмотивовано описаний в описовій та мотивувальній частинах рішення суду.

Згідно матеріалів справи, а саме Експлікації внутрішньої площі до плану будівлі літери «Б» с.Соколів вул.Гостинець №7 (а.с. 203 т.1) поділу підлягало нежитлове приміщення складу-гаражу загальною площею 170,9 кв.м., який розташований на території магазину, що згідно договору купівлі-продажу між Бучацьким районним споживчим товариством та ОСОБА_2 від 12.01.1999 року було придбано останнім.

На переконання суду зазначене рішення є зрозумілим з конкретним описом встановлених обставин та чітким викладом описової та мотивувальної частини із зазначенням висновку суду в його резолютивній частині по суті позовних вимог в частинах поділу нежитлового приміщення складу-гаражу по вул.Гостинець №7 в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області.

Також слід вказати, що судом при розгляді вищевказаної цивільної справи (позовних вимог) досліджені всі обставини справи, їх формулювання знайшло своє відображення в зазначеному рішенні суду, в рішенні конкретно відображено аналіз обставин справи та правового обґрунтування, проаналізовано надані та добуті судом докази, по заявленій позовній вимозі надано висновок суду та містяться посилання на відповідні норми матеріального та процесуального права, а тому з урахуванням зазначеного та вище викладеного ухвалене судом рішення є зрозумілим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для роз'яснення п.5 резолютивної частини рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.10.2014 року у справі № 603/698/13-ц - відсутні, оскільки воно в цій частині є зрозумілим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 221, 210, 293 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення п.п. 3, 5 резолютивної частини рішення Монастириського районного суду Тернопільської області №603/698/13-ц від 10 жовтня 2014 року в частині того, які саме обєкти нерухомого майна розділені судом, їх загальні площі, місце знаходження, із посиланням на документи, що посвідчували право власності на приміщення магазину та приміщення складу-гаражу до його поділу та осіб, яким це майно належало до його розподілу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_4