Дата документу 16.01.2017
Справа № 334/3521/16-ц
Провадження № 2/334/414/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

Встановив :

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява від ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, який був зареєстрований 11 липня 1992 року відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів Запорізької області.

В позові зазначено, що 11 липня 1992 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету м.Запоріжжя був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено відповідний запис. Після одруження позивачка отримала прізвище ОСОБА_2.

Спільне життя з відповідачем стали погіршуватися з 2012 року, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя не проживають разом, не ведуть спільного господарства, проживають за окремими адресами та взагалі не спілкуються між собою. Позивачка вважає, що підстав для збереження сімї неможливі, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Також позивачка вважає недоцільним надання їм строку для примирення, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги.

У судове засідання позивачка не зявився, проте надала суду письмову заяву про можливість слухати справи без її участі на підставі викладених у позовній заяві фактів. Також, позивачка зазначила, що у разі не явки у судове засідання відповідача, вона не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся згідно ч.9 ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявляв, заперечень проти позову не надавав.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними.

Оскільки у судове засідання належним чином повідомлений відповідач не зявився, суд, на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані у судовому засіданні письмові докази , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення.

У судовому засіданні було встановлено, що 11 липня 1992 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету м.Запоріжжя був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено відповідний актовий запис №953. Після одруження позивачка отримала прізвище ОСОБА_2.

Спільне життя з відповідачем стали погіршуватися з 2012 року, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя не проживають разом, не ведуть спільного господарства, проживають за окремими адресами та взагалі не спілкуються між собою.

Зазначено, що підстав для збереження сімї неможливо, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, тому надання їм строку для примирення вважається недоцільним.

Відповідно до ст..24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.

Згідно з ст.. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу у тому числі і на припинення шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, а також письмових пояснень позивача, моральні цінності спільного життя між сторонами зруйновані. Вони втратили почуття любові та поваги, тому підстав для збереження сімї немає та поновлювати спільне життя вони не бажають.

За нормами ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них .

Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 10,16,58, 60,64, 212,213, 224-226 ЦПК України, ст.ст.24, 56, 105,110,112,113,115 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 11 липня 1992 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету м.Запоріжжя, актовий запис № 953 - розірвати.

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу РАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: Ісаков Д. О.