Провадження № 22ц/784/545/17 Суддя першої інстанції Скарницька І.Б.
Справа№471/1109/16-ц
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю представника позивача - Мірошниченка А.О.,

відповідачки - ОСОБА_3,

представника відповідачки - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2017 року за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «імені Мічуріна» (надалі - СТОВ «ім. Мічуріна») до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

7 листопада 2016 року СТОВ «ім. Мічуріна» звернулось до суду з позовом, який уточнило в подальшому, до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 листопада 2013 року між ним та відповідачкою було укладено договір оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчується 19 червня 2019 року.

Проте, з весни 2015 року ОСОБА_3 систематично чинила перешкоди СТОВ "ім. Мічуріна" у користуванні орендованою земельною ділянкою, а саме самостійно обробляла передану земельну ділянку, засівала та збирала врожай, чим перешкоджала сільськогосподарській діяльності товариства.

Посилаючись на викладене, СТОВ «ім. Мічуріна» просило суд зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий НОМЕР_1 площею 7,21 га. протягом дії договору оренди до закінчення терміну його дії, а саме до 19 червня 2019 року, шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати на цій земельній ділянці будь-які сільськогосподарські роботи.

Відповідач не визнавала позовні вимоги, стверджуючи, що між сторонами існувала усна домовленість про розірвання договору та повернення земельної ділянки.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні СТОВ «ім. Мічуріна» земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 7, 21 га., протягом дії договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та СТОВ «ім.. Мічурина» до закінчення терміну дії договору, а саме до 19 червня 2019 року шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати на даній земельній ділянці будь-які сільськогосподарські роботи. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема судом не враховано, що між сторонами існувала усна домовленість про розірвання договору та повернення земельної ділянки відповідачці.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є належним користувачем - орендарем земельної ділянки і в силу ст. 27 Закону України «Про оренду землі» має право на усунення перешкод у користуванні цією земельною ділянкою, а відповідач - орендодавець земельної ділянки зобов'язана не чинити перешкод орендарю.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 7,21 га в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області (а. с. 37).

25 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та СТОВ "ім. Мічуріна" було укладено договір оренди землі, строком на 5 років. Договір було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 червня 2014 року за № 13869020 (а.с. 27-33).

Відповідно до ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ст. 95 Земельного кодекс України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку на рівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, та усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Враховуючи наведене, позивач має право на захист своїх невизнаних прав в тому числі і від власників земельних ділянок у спосіб, визначений ним в позовній заяві.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що за усною домовленістю між сторонами договір оренди було розірвано та ОСОБА_3 користування своєю земельною ділянкою правомірно, є безпідставними з огляду на таке. За змістом п. 12.3 вказаного договору, його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін та рішення суду на вимогу однієї зі сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Позивач заперечував будь-яку домовленість з відповідачкою щодо зміни або розірвання договору оренди. Проте, відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів за правилами ст.ст. 58,59 ЦПК України на спростування доводів СТОВ «ім. Мічуріна», хоча відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України це є її процесуальним обов'язком.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення матеріального чи процесуального права, а відтак підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Братського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І.Козаченко

Л.М.Прокопчук