Справа номер 237/469/17
Провадження номер 2-о/237/73/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Кучко Я.Ю.

При секретарі Мишко Д.О.

За участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Курахове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Новоукраїнська сільська рада, про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник) звернулася до Марїнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту прийняття спадщини (а.с.1-2).

В обґрунтування доводів заявник зазначала, що зі своїм чоловіком ОСОБА_2, вона прожила в шлюбі з 26.02.1972 року до самої його смерті, тобто до 26.04.2014 року, від шлюбу дітей не мали. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Шкільна, 24,с. Новоукраїнка, Марїнський район, Донецька область, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та земельної ділянки для ведення особистого підсобного селянського господарства.

Заявник стверджує, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя заповіт не склав, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом. Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги. У визначений законом строк, вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину, так як проживала з померлим на час відкриття спадщини.

Так, заявник просить суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка складається з житлового будинку, земельної ділянки в розмірі 0, 2500 гектарів для обслуговування житлового будинку та земельної ділянки в розмірі 0,0722 гектарів для ведення особистого підсобного селянського господарства після смерті чоловіка заявника - ОСОБА_2.

Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для реалізації законних прав на спадкове майно.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Новоукраїнської сільської ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість заявлених вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 26 лютого 1972 року (а.с.5).

ОСОБА_2 помер 26.04.2014 року у віці 73 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05 травня 2014 року, виданим виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Марїнського району Донецької області серії І-НО № 785946 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема у вигляді:

1/2 частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копію договору про купівлю-продаж, зареєстрованого Марїнським бюром технічної інвентаризації 27.11.2000 року (а.с.7-8).

земельної ділянки в розмірі 0, 2500 гектарів для обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.09.2015 року (а.с.12-14).

земельної ділянки в розмірі 0,0722 гектарів для ведення особистого підсобного селянського господарства, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.09.2015 року (а.с.15-17).

Факт наявності спадкового майна після смерті ОСОБА_2 підтверджується технічним паспортом КП «Марїнське бюро технічної інвентаризації» від 12.02.2001 року (інвентарний номер 2-143, реєстровий номер 436) на ? частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.11.2007 року (а.с.18-23).

ОСОБА_1 є дружиною та спадкоємцем першої черги ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу, виданого 26 лютого 1972 року, актовий запис № 7 серії І-НО № 351539 (а.с.6).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується записом у паспорті ОСОБА_1 серії ВС 457137, виданим 06.11.2000 року Марїнським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.3-4).

Відповідно до довідки Новоукраїнської сільської ради № 501 від 05.05.2014 року заявник ОСОБА_1 дійсно проживала сумісно зі своїм чоловіком ОСОБА_2 на день його смерті 26.04.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно абзацу другого п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «;Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_2 (померлого 26.04.2014 року) за законом, який претендує на спадщину є його дружина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1216,1223, 1234, 1236, 1258, 1261,1268,1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Новоукраїнська сільська рада, встановлення факту прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 26.04.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кучко Я.Ю.

Дата документу 14.02.2017