Справа № 489/885/17
Номер провадження 2/489/1138/17
Іменем України
06 квітня 2017 р.
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді Тихонової Н.С.,
при секретарі - Бреженюк Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про зняття арешту з нерухомого майна,
В лютому 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги мотивував тим, що 18.03.2016 р. померла його матір ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді будинку № 59 по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві. Вказаний будинок належав померлій на праві власності. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно накладено арешт.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд зняти арешт з житлового будинку № 59 по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві, накладений ОСОБА_2 Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів від 13.05.1983 р. № 541 Про відвід заводу підйомно-транспортного обладнання земельної ділянки, під проектування та будівництво житлового будинку по вулиці Першотравневій»; виключити архівний запис про арешт житлового будинку № 59 по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.
Відповідно до заяви, позивач заявлені вимоги підтримав, просив про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача ОСОБА_2 миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не зявився, згідно заяви просив про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечував.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, згідно заяви просив про розгляд справи без його участі, покладаючись на розсуд суду.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3.
18.03.2016 р. ОСОБА_3 померла.
З а життя їй на праві власності на лежав житловий будинок № 59 з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудженнями та будівлями по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві .
Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку.
ОСОБА_3 був складений Заповіт 28.05.1991 р., відповідно до якого належний їй на праві власності жилий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудженнями та будівлями, що знаходиться в м. Миколаєві по вулиці Первомайській, 59, вона заповідала синові ОСОБА_1.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.
Відповідно до ст. ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
У встановленому законом порядку позивач звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3
Проте, згідно Розяснення Другої миколаївської ДНК від 16.12.2016 р. позивачу було повідомлено, що на житловий будинок № 59 по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві, який входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 миколаївською державною нотаріальною конторою накладено арешт, на підставі рішення № 541 від 13.05.1983 р. Однак назву органу, яким прийнято дане рішення не вказано. В звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину до зняття накладеного арешту неможливо,
В звязку з вказаними обставинами позивач звернувся до Державного архіву Миколаївської області з метою ознайомлення з документами, на підставі яких відповідачем накладено арешт на спадкове майно.
Згідно Довідки виданої Державним архівом Миколаївської області вбачається, що позивач 03-09 листопада 2016 р. працював у читальному залі архіву з документами виконавчих комітетів Миколаївської обласної ради народних депутатів та Ленінської районної Ради народних депутатів м. Миколаїв за 1983 р., в яких рішення про арешт будинку № 59 по вулиці Першотравнева у м. Миколаєві не виявив.
Натомість з матеріалів справи вбачається, що позивачем було виявлено, що за № 541 від 13.05.1983 р. Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради було прийнято Рішення про відведення заводу підйомно-транспортного обладнання земельної ділянки, під проектування і будівництво житлового будинку по вулиці Першотравневій.
Згідно п. 2 вказаного Рішення заводу було відведено земельну ділянку під проектування та будівництво житлового будинку по вул. Першотравневій за рахунок повного вилучення земельних ділянок та зносу житлових будинків №87,89 по вул. Гоголя, №107,109 по вул. Першотравневій, які належали громадянам на праві приватної власності.
Відповідно до п. 5 зазначеного Рішення нотаріальній конторі та відділу внутрішніх справ Ленінського районного виконкому припинити прописку та продаж будинків, які підлягають знесенню.
Так, в подальшому позивач звернувся до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» з приводу накладення арешту на житловий будинок його матері.
Згідно Довідки виданої «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.12.2016 р. за № 3341 ОСОБА_1 повідомлено, що інформація щодо накладення арешту на житловий будинок № 59 по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві відсутня.
У відповідності до Інформаційного листа ОСОБА_2 Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 07.02.2017 р. вбачається, що на теперішній час неможливо встановити факт припинення обтяження на нерухоме майно через відсутність повної інформації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо документів, на підставі яких було накладено обтяження на Житловий будинок № 59 з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудженнями та будівлями по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що вникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності . Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення - за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час неможливо встановити правову підставу накладення відповідачем арешту на майно матері позивача, неможливість оформлення позивачем спадкових прав після смерті матері через арешт спадкового майна та вирішення цього питання в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Разом з тим вимоги позивача щодо виключення архівного запису про арешт житлового будинку з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомості є зайвими, оскільки дане Рішення суду, відповідно до якого знято арешт зі спадкового майна є безпосередньою підставою для вчинення відповідними державними органами виключення таких відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомості.
Оскільки , відповідно до ухвали суду позивача було звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне віднести його за рахунок держави.
На підставі ст.ст. 16,391 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити частково.
Зняти арешт з житлового будинку № 59 по вулиці Першотравневій в м. Миколаєві, накладений ОСОБА_2 Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за Рішенням №541 від 13.05.1983 р. (орган не зазначено).
Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Н.С.Тихонова