Справа № 128/3733/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б.,при секретарі- Кіяниця А.О.,

за участю- представника позивача -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2016 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов позивачем обґрунтовано тим, що 22 жовтня 1999 року помер його батько ОСОБА_6 в с. Комарів Вінницького району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,5414 га в межах згідно з планом, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва. Вказує, що спадкоємцями першої черги після смерті батька є він , його дружина померлого ОСОБА_3, син ОСОБА_4- відповідачі у справі. Вказує, що ніхто із спадкоємців спадщину після смерті батька і прийняв і на неї не претендує. Спору с приводу спадкового майна в родині не існує.

Зазначає, що він звернувся до нотаріусу з приводу оформлення спадщини ,однак нотаріус відмовив йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкова справа не заводилась і заяв про прийняття спадщини до контори не надходило. Шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини він пропустив, оскільки на час смерті батька ОСОБА_6 він був неповнолітній і родина взагалі не знала про існування державного акту на право приватної власності на землю.

Просить суд, з посилкою на ст. 1272 ЦК України надати йому додатковий строк в два місці для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька.

Позивач ОСОБА_2, до судового засіданні незявився по невідомим для суду причинам, про дату , час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі підтримав, з підстав викладених у ньому, та надав пояснення аналогічні зазначеним у ньому. Суду доповнив, що спору між сторонами не існує, оскільки відповідачі погодилися щоб спадщину прийняв позивач. Вважає , що відмова нотаріуса перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району, також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд , з урахуванням міркування представника позивача, який не заперечував , вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає позов необґрунтований та такий, що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, помер 22.10.1999 року в с. Комарів Вінницького району Вінницької області, як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином померлого ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 13-14).

Позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, але нотаріус відмови у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки позивачем не надано правовстановлюючі документи з підтвердженням реєстрації права власності у встановленому законом порядку на спадкове майно, що підтверджується листом з Вінницької районної державної нотаріальної контори № 2488/02-17 від 16 вересня 2016 року (а.с. 12).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як наведено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 діяли норми ЦК УРСР, якими було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках дружина, діти.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Судом встановлено , що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а його батько ОСОБА_6, помер 22.10.1999 року, тобто на день відкриття спадщини позивач був неповнолітнім.

Відповідно до листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16.09.2016 року №2488/02-17, після смерті ОСОБА_6 спадкових справ не заводилося. (а.с.12), також з даного листа вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку не у звязку з пропуском ним шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини , як позивач зазначає у позові, а у звязку з відсутністю у нього оригіналу правовстановлюючого документу на землю з підтвердженням реєстрації права власності у встановленому законом порядку.

За положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Тому , в межах заявленої позивачем позовної вимог, суд відмовляє у її задоволені оскільки в даному випадку, позивачем обраний невірний спосіб захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, що не позбавляє його права на звернення до суду у передбаченому законом порядку.

Тобто , спору про право з підстав позову не існує, оскільки нотаріус відмов позивачу з іншої підстави , ніж зазначено в обґрунтування позовної вимоги позивачем.

Керуючись ст.ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 30 січня 2017 року.

Суддя: