Справа № 487/1292/17
Провадження № 2/487/1154/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Разумовської О.Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

03.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сторони фактично з червня 2016 року припинили шлюбні стосунки та проживання однією сім'єю. Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що сторони втратили порозуміння, перестали знаходити спільну мову, втратили відчуття взаємоповаги та любові одного до одного. На час звернення до суду сторонами припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання. Майнових спорів між сторонами немає. За спільною домовленістю сторін діти залишаються проживати із відповідачкою. Вважає, що примирення між сторонами неможливе, через те, що погіршення шлюбних стосунків почалось вже давно і тому сторони ведуть окремий побут, що спричинило фактичне припинення між ними шлюбних стосунків. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

До судового засідання позивач не з'явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

До судового засідання відповідач не з'явилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2001 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1, та зроблено відповідний актовий запис за №380 в Книзі реєстрації актів про одруження.

Від шлюбу подружжя має двох дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 актовий запис за №707 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, актовий запис за №200.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, через те, що на протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного побуту. Майнового спору сторони не мають. Щодо утримання та виховання дітей між сторонами досягнуто угоди.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14.12.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис №380, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська