АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/128/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Бізнес-Гранд» про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Бізнес-Гранд» про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 липня 2007 року між ним та ПП «Бізнес-Гранд» був укладений Договір № 7 про пайову участь у будівництві, відповідно до умов якого сторони домовились про спільну участь в реалізації проекту щодо будівництва (добудови та реконструкції) торгівельного центру за адресою вул. Гагаріна, 55/1 у м. Черкаси.

ОСОБА_7 п. 3.12 вказаного Договору розмір пайової участі позивача становить 1 050 000 гривень. Пайовий внесок може бути здійснений грошовими коштами, будівельними матеріалами або сплатою будівельних робіт.

ОСОБА_7 розподілу приміщення від 15 січня 2008 року позивач отримує площі, що розташовані на першому поверсі торгівельного центру за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 загальною площею 165,6 кв.м.

Позивач, на виконання умов вказаного договору, передав відповідачу будівельні матеріали на суму 623000 гривень та вніс в касу відповідача грошові кошти на суму 402000 гривень, виконавши за договором зобовязання у повному обсязі.

28 серпня 2008 року обєкт нерухомості за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 був введений в експлуатацію. 01 жовтня 2008 року відповідач отримав Свідоцтво на право власності на весь обєкт будівництва на своє імя, що суперечить умовам Договору № 7 про пайову участь у будівництві від 09 липня 2007 року стосовно частки позивача у новій добудові.

ОСОБА_7 п. 6.4 Договору право власності на індивідуально-визначене майно (реконструйовані та новостворені (збудовані) приміщення) в обєкті сторони набувають в момент виділення в натурі на підставі ОСОБА_7 виділення в натурі, що підписується сторонами в порядку відповідно до п. 6.3, з обовязковою реєстрацією в органах БТІ.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про складення відповідного ОСОБА_7, проте відповідач ухилявся від його укладення.

20 листопада 2008 року на пропозицію відповідача між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору № 7 про пайову участь у будівництві від 09 липня 2007 року, якою перенесено термін підписання акту виділення в натурі належної позивачу частки майна у розмірі 165,6 кв.м. нерухомості за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 на 02 квітня 2012 року.

На протязі березня квітня 2012 року позивач намагався звязатися з представниками ПП «Бізнес-Гранд», проте відповідач ухилявся від виконання своїх зобовязань.

Крім того, ОСОБА_6 стало відомо, що відповідач має намір здійснити розрахунки за своїми борговими зобовязаннями з банківськими установами нерухомістю, в якій є і належна позивачу частка майна.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 просив суд зобовязати ПП «Бізнес-Гранд» підписати ОСОБА_7 виділення в натурі належної йому частки майна в розмірі 165,6 кв.м. на першому поверсі торгівельного центру за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1; визнати за позивачем право власності на вказану частку нерухомого майна; визнати Свідоцтво на право власності серія САС № 284505 недійсним; зобовязати КП ЧООБТІ вчинити дії, щодо реєстрації прав власності ОСОБА_6 на дане нерухоме майно.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2012 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на частку нерухомого майна, а саме: на приміщення 1-56, площею 156,5 кв.м.; 1-57 площею 5.2 кв.м.; 58 - площею 2 кв.м. та 59 площею 1.9 кв.м., а всього загальною площею 165,6 кв.м., які згідно технічного паспорту на будівлю розташовані на першому поверсі торгівельного центру, розташованого за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Визнано частково недійсним Свідоцтво на право власності серії САС № 284505 від 01 жовтня 2008 року, видане виконавчим комітетом Черкаської міської ради, щодо визнання за ПП «Бізнес-Гранд» на торгівельний комплекс, в частині приміщень: 1-56; 1-57; 58 та 59(які зазначені на першому поверсі поверхового плану на будівлі літ А2, А-1-2), виключивши їх з переліку будівель, які належать ПП «Бізнес-Гранд» з послідуючою реєстрацією права власності за ОСОБА_6

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав умови договору, а тому набув право власності на майно, а відмову в задоволенні позовних вимог, в частині зобовязання КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» обґрунтував тим, що реєстрація майна це обовязок позивача.

Колегія суддів, не може повністю погодитись з такими висновками та мотивами.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 9 липня 2007 року між приватним підприємством «Бізнес-Гранд» (Замовник) та фізичною особою ОСОБА_6 (Інвестор) був укладений договір про пайову участь у будівництві, за умовами якого замовник надає земельну ділянку для будівництва обєкту та здійснює будівництво, а інвестор забезпечує фінансування будівництва обєкта в частині передбаченій умовами договору. Обєктом вказаного договору є добудова та реконструкція торгівельного центру по вул.. Гагаріна 55/1 у м.Черкаси.(а.с.6-8)

Пунктом 3.12 договору встановлено, що пайова участь (пайовим внеском) інвестора у будівництві обєкта є фінансування будівництва обєкту у розмірі 1050000 гривень. Пайовий внесок може бути здійснений грошовими коштами, будівельними матеріалами або сплатою будівельних робіт.

ОСОБА_7 п.2.3 договору інвестор набуває майнові права на участь в проекті.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що після завершення проекту частки сторін в обєкті складаються з індивідуально-визначеного новоствореного майна (збудованих приміщень), які підлягають розподілу та передачі в натурі кожній стороні на підставі акту виділення в натурі, що підписується сторонами в термін не пізніше 15 днів з моменту прийняття обєкта в експлуатацію державною комісією. Термін виділення часток в натурі може бути продовжений за домовленістю сторін.

Відповідно до п.6.4 договору право власності на індивідуально-визначене майно (реконструйовані та новостворені (збудовані приміщення) в обєкті сторони набувають в момент виділення в натурі на підставі акту виділення в натурі, що підписується сторонами в порядку відповідно до п.6.3, з обовязковою реєстрацією в БТІ.

Додатковою угодою №7 від 20 листопада 2008 року сторони домовились викласти п.6.3 в наступній редакції: після завершення проекту частки сторін в обєкті складаються з індивідуально визначеного новоствореного майна (збудованих приміщень), які підлягають розподілу та передачі в натурі кожній стороні на підставі акту виділення в натурі, що підписується сторонами в термін не пізніше 2 квітня 2012 року.(а.с.9)

Частиною 1 статті 177 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

ОСОБА_7 частини 1 статті 182 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Однак передбачене укладеним договором майнове право позивача не було і не могло бути зареєстровано, без згоди іпотекодержателя, яким на час укладення був ОСОБА_3.

Відповідно до статей 526, 527, 530 532 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим обєктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обовязки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Указаними нормами права визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на обєкт інвестування після прийняття такого обєкта до експлуатації.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Такий висновок зазначений в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року в справі №6-2124цс15.

За умовами п.2.3, укладеного між сторонами договору, позивач набуває майнове право, а не саме право власності на нерухоме майно.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України позивачем не доведено, що він є власником спірного нерухомого майна і це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також те, що він втратив документ, який засвідчує його право власності.

Окрім цього 17 червня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (іпортекодержатель) та приватним підприємством «Бізнес-Гранд» (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення іпотекодавцем зобовязань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії від 16 червня 2005 року, майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершене, а саме: торговий комплекс, позначений на плані літ.А-2 та трансформаторну підстанцію літТП, що знаходяться за адресою: м.Черкаси, вул..Гагаріна 55/1 яке стане власністю іпотекодавця після завершення будівництва.(т.1 а.с.128-135)

23 грудня 2005 року між іпотекодаржетелем та іпотекодавцем була укладена додаткова угода до договору іпотеки від 17 червня 2005 року в якій п.1.1 договору викладено в наступній редакції: іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії від 16 червня 2005 року комплекс будівель, а саме: торговий комплекс площею 5025.4 кв.м. (літ.А-2), трансформаторна (літ.Б), дахова котельня площею 51.7 кв.м. (літ.В), що знаходиться за адресою м.Черкаси, вул..Гагаріна 55/1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №151387, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради 12 грудня 2005 року.(т.1 а.с.136,137)

Угодою від 19 квітня 2006 року сторони внесли зміни до іпотечного договору від 17 червня 2005 року і в тому числі п.1.1 виклали в наступній редакції: іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії від 16 червня 2005 року комплекс будівель, а саме: торговий комплекс площею 5024.2 кв.м. (літ.А-2), трансформаторна (літ.Б), дахова котельня площею 51.7 кв.м. (літ.В), що знаходиться за адресою м.Черкаси, вул..Гагаріна 55/1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №151387, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради 12 грудня 2005 року.(т.1 а.с.138)

18 квітня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (іпортекодержатель) та приватним підприємством «Бізнес-Гранд» (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення іпотекодавцем зобовязань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії від 18 квітня 2006 року, наступне нерухоме майно: комплекс будівель, а саме: торговий комплекс площею 5024.2 кв.м. (літ.А-2), трансформаторна (літ.Б), дахова котельня площею 51.7 кв.м. (літ.В), що знаходиться за адресою м.Черкаси, вул..Гагаріна 55/1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №151387, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської 12 грудня 2005 року.(т.1 а.с.143-148)

Вказаними договорами підтверджується, що на час укладення договору №7 про пайову участь між ПП «Бізнес-Гранд» та ОСОБА_6, а це 9 липня 2007 року, майно перебувало в іпотеці Банку.

Частиною 2 статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст..12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Лист голови правління банку (т.1 а.с.72) не свідчить про надання іпотекодержателем згоди на укладення договору про пайову участь, так як: 1) стосується не заперечення виведення частини приміщення торгівельного комплексу з-під застави із умовою виділення її в натурі та оформлення відповідних правовстановлюючих документів; 2) містить дату 19.03.2010 року, тобто після дати укладення договору про пайову участь; 3) є попереднім, остаточне рішення щодо здійснення цієї операції приймається UniCredit Bank Austria.

Оскільки договір про пайову участь у будівництві передбачав набуття права власності на частину майна, яке перебувало в іпотеці, відповідно такий договір є нікчемним, так як ОСОБА_3 (іпотекодержатель) не давав згоди на його укладення.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач оспорює право власності приватного підприємства «Бізнес-Гранд» на майно зазначене в свідоцтві від 1 жовтня 2008 року.

У вказаному свідоцтві (т.1 а.с.42), зазначено наступне майно: торгівельний комплексу, А-2, А1-2; дахова котельня, В; огорожа, 1-3; замощення, І,ІІ.

Однак з укладеного договору на пайову участь не вбачається, що його предметом є саме це майно, оскільки під поняттям «Обєкт» зазначена лише поштова адреса, за якою вже знаходилось нерухоме майно, що перебувало в іпотеці.

Окрім цього на час звернення позивача до суду (28 травня 2012 року), вже існувала постанова Київського апеляційного господарського суду від 10 листопада 2011 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПП «Бізнес-Гранд» про визнання права власності на предмет іпотеки, якою, серед іншого визнано за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на торгівельний комплекс площею 9145.2 кв.м. (літ. , А-2, А1-2), дахова котельня(літ. В) огорожа (№1-3), замощення, І,ІІ, що знаходиться за адресою вул.. Гагаріна 55/1, м.Черкаси.

Не дивлячись на те, що спір у даній справі стосується прав та обовязків ПАТ «Укрсоцбанк», вказана особа до участі в справі залучена не була і на стадії апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вказану помилку виправити не може, оскільки не наділений правом вирішувати питання про залучення нових сторін.

Суд першої інстанції вказані обставини справи та норми права не врахував, а тому помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності, визнання частково недійсним свідоцтва на право власності.

Разом з тим, суд першої інстанції, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо зобовязання КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» оскільки вказана особа не була залучена до участі у справі, а рішення суду, яким суд відновлює порушене право, може стосуватись особи яка таке право порушила і до якої позивачем предявлено позов.

Заява позивача, про застосування правил позовної давності, до строку оскарження рішення суду протирічить як нормам ЦК України так і нормам ЦПК України, оскільки позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.(ч.1 ст.256 ЦК України)

Процесуальні строки строки, в межах яких вчинюються процесуальні дії. (ч.1 ст.67 ЦПК)

Строк на подачу апеляційної скарги є процесуальним строком, а тому правила позовної давності, до процесуальних строків не застосовуються.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, скасуванню.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2012 року, в частині визнання за ОСОБА_6 права власності та визнання частково недійсним свідоцтва на право власності скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до приватного підприємства «Бізнес-Гранд» про визнання права власності та визнання частково недійсним свідоцтва на право власності відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати в сумі 3540 гривень 90 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :