Номер провадження: 22-ц/785/776/17
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Артеменка І.А., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Михайлов Андрій Олегович на бездіяльність державного виконавця про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, державний виконавець Суворовського ВДВС ОМУЮ Михайлов А.О. звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із скаргою на бездіяльність державного виконавця про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ та зобов'язання вчинити певні дії посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2011 року по справі №2/1519/6632/2011 з нього стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Першим Малиновським ВДВС ОМУЮ відкрито виконавче провадження про примусове стягнення аліментів. У зв'язку зі зміною місця проживання виконавчий лист про стягнення зі скаржника аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, передано із Малиновського до Суворовського ВДВС ОМУЮ.

Скаржник посилається на те, що на час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ, станом на 01.01.2014 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, існувала переплата у розмірі 2799,77 гривень.

Незважаючи на існуючу переплату, державний виконавець Суворовського ВДВС Михайлов А.О. при розрахунку по аліментам помилково встановив заборгованість у розмірі 2154,50 грн., внаслідок чого постановою державного виконавця від 19.11.2015 року у рамках виконавчого провадження №41967682 було накладено арешт на все майно, що належить скаржнику на праві власності.

Про зазначену постанову боржник дізнався лише у грудні 2015 року, під час чергового надання поштових квитанцій про сплату аліментів, постанову не було направлено скаржнику.

02.12.2015 року скаржник звернувся з вимогою повторно зробити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, та з заявою на ім'я начальника ДВС про скасування постанови від 19.11.2015 року, однак листом №3489 від 10.02.2016 року йому було відмовлено у скасуванні арешту, та рекомендовано звернутися до суду.

В зв'язку з наведеним, скаржник просив суд поновити строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Михайлова А.О., що полягає у не знятті арешту з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_2; зобов'язати державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Михайлова А.О. зняти арешт з усього майна ОСОБА_2

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ Михайлова А.О., що полягає у не знятті арешту з усього майна боржника ОСОБА_2.

Зобов'язано державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайлова А.О. зняти арешт з усього майна боржника ОСОБА_2, що належить йому на праві власності.

Вважаючи ухвалу суду незаконною Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеси звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та постановити нову ухвалу якою, у задоволенні скарги відмовити, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів були задоволені, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви до моменту досягнення дитиною повноліття - тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до листа Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ №0642-6906 від 18.03.2013 року, в якому вказано, що на виконанні в Першому Малиновському ВДВС ОМУЮ знаходиться виконавчий лист №1519/2-6632/2011, боржником було повністю сплачено заборгованість по аліментам та станом на 01.03.2013 року заборгованість по аліментам відсутня.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ від 08.02.2014 було відкрито провадження по виконанню виконавчого листа №1519/2-6632/2011, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 06.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви до моменту досягнення дитиною повноліття - тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно розрахунку по сплаті аліментів, затвердженим Начальником Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ 02.06.2014 року, вбачається, що у ОСОБА_2 станом на 01.01.2014 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня і навіть, існує переплата 2799,77 грн.

Постановою державного виконавця Суворовського ВДВС ОМУЮ від 19.11.2015 року, у зв'язку з тим, що боржником рішення самостійно не виконується, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу.

03.12.2015 року на адресу Суворовського ВДВС ОМУЮ надійшла заява ОСОБА_2, згідно якої боржник просив скасувати постанову про арешт його майна, у зв'язку з встановленою помилкою в розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 19.11.2015 року, а саме відсутністю даних про переплату на 01.11.2014 року в розмірі 2400 грн., та просив повторно перерахувати заборгованість по сплаті аліментів.

10.02.2016 року Суворовським ВДВС ОМУЮ було надано відповідь ОСОБА_2, згідно якої зазначено, що відповідно до розрахунку заборгованості від 30.11.2015 року, станом на 01.11.2015 року встановлено заборгованість у розмірі 2154,50 грн, в зв'язку з чим державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження, у скасуванні арешту ОСОБА_2 відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду

В матеріалах справи наявний перерахунок заборгованості по сплаті аліментів №В-23/30 від 10.02.2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2016 року відсутня, існує переплата - 879,73 грн.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

З перерахунку заборгованості по сплаті аліментів №В-23/73 від 01.09.2016 року, затвердженим начальником Суворовського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що станом на 01.08.2016 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_2 відсутня, переплата - 2724,75 грн.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи

Враховуючи викладене, суд обгрунтовано задовольнив заявлені вимоги скарги, визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця, що полягає у не знятті арешту з квартири та зобов'язав зняти такий арешт.

Згідно ст. 385 ЦК України, визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 дізнався про винесену постанову про накладення арешту тільки в грудні 2015 року та звертався до Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції з метою врегулювання спірного питання в позасудовому порядку, однак на звернення скаржнику було відмовлено, в зв'язку з чим він був вимушений звернутися до суду за відновленням його порушених прав, суд правильно вважав, що строк для подачі скарги, було пропущено з поважних причин та поновив його.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильне вирішення судом питання щодо порушення строку та визнання його пропуск з поважних причин, неправильне вирішення судом правовідносин щодо зобовязання державного виконавця здійснити певні виконавчі дії, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованим, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси - відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменка

М.М. Драгомерцький