Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2017 Справа №607/6329/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Фабрика меблів «Нова» про стягнення невиплаченої середньої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобовязання надати трудову книжку та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Фабрика меблів «Нова» про стягнення невиплаченої середньої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобовязання надати трудову книжку та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона звільнена із посади обліковця складу готової продукції цеху №5 ПП «Фабрика меблів «Нова» на підставі її заяви від 01 грудня 2015 року. За період часу з 01 жовтня 2015 року по 01 грудня 2015 року, незважаючи на неодноразові звернення, відповідач на виплатив позивачу заробітну плату у сумі 8000 грн. та не видав трудової книжки. Дії підприємства щодо невиплати заробітної плати, невидачі трудової книжки, порушили право позивача та гарантії як працівника, що призвели до значних матеріальних витрат та моральних страждань, чим завдали моральної шкоди, яку позивач оцінила у 5000 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з ПП «Фабрика меблів «Нова» невиплачену заробітну плату за період з 01,10.2015 року по 01.12.2015 року 8000 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку на час винесення судового рішення, моральну шкоду 5000 грн., зобовязати ПП «Фабрика меблів «Нова» видати ОСОБА_1 трудову книжку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позивачем позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із наказу №133-в від 05 серпня 2015 року, винесеного ПП «Фабрика меблів «Нова», наказано перевести з 05 серпня 2015 року обліковця цеху №5 ОСОБА_1 на посаду обліковця складу готової продукції цеху №5. Додатково закріпити за ОСОБА_1 наступні обовязки: склад продукції цеху №5,6; склад транзитний продукції цеху 35; склад продукції цеху 35 (гурт); склад скла цеху №5,6; склад фурнітури №5,6; дільниця вітражів; дільниця гофри; дільниця скла цехів №5,6; склад бракованих матеріалів фурнітури та скла цехів №5,6; бухгалтер по паливу; ведення дорожнього транспорту «Березовиця» (дорожні листи).

02 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до генерального директора ПП «Фабрика меблів «Нова» із заявою, в якій просить звільнити її з роботи 02 грудня 2015 року у звязку із зміною місця проживання.

Наказом ПП «Фабрика меблів «Нова» №297-к від 02 грудня 2015 року ОСОБА_1, обліковця, з 02 грудня 2015 року звільнено з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

В день звільнення 02 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримала повний розрахунок і їй виплачена заробітна плата за листопад в сумі 1299,57 грн. (утримано 162,84 грн., до виплати 1136,73) та за грудень в сумі 108 грн. (утримано 5.53 грн., до видачі 102,93 грн.). Всього на руки ОСОБА_1 одержала 1240,20 грн., про що свідчать видатковий касовий ордер від 02 грудня 2015 року та відомість про виплату грошей №1548 за грудень 2015 року.

Відповідно до довідки про доходи №Н від 13 липня 2016 року, виданої ПП «Фабрика меблів «Нова», ОСОБА_1 отримала загальну суму доходу за період з 01.06.2015 року по 02.12.2015 року в розмірі 8182,30 грн., в тому числі за грудень 2015 року сукупний дохід становив 108,46, сума до виплати 102,93 грн.

02 грудня 2015 року під вих. №885/1 та 04 березня 2016 року під вих. №65 ПП «Фабрика меблів «Нова» надсилало ОСОБА_1 письмові звернення про необхідність зявитися до відділу управління персоналом ПП «Фабрика меблів «Нова», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 2а (3 поверх) для отримання трудової книжки. Додатково у звернення повідомляється, що трудова книжка може бути надіслана її власнику поштою, однак це дозволяється тільки за письмовою згодою власника трудової книжки.

02 грудня 2015 року комісією в складі начальника відділу управління персоналом, бухгалтера, охоронця ПП «Фабрика меблів «Нова» складено акт про відмову від підписання наказу про звільнення з роботи та журналу обліку трудових книжок і вкладишів до неї, з якого вбачається, що 02 грудня 2015 року о 10 год. 20 хв. в присутності представників комісії начальник відділу управління персоналом прочитала обліковцю цеху №5 ОСОБА_1 зміст наказу №297-к про звільнення з роботи від 02.12.2015 року, і передала даний наказ ОСОБА_1. запропонувавши розписатись в пункті «з наказом ознайомлена», однак остання (ОСОБА_1П.) відмовилась це зробити. Також з метою видачі трудової книжки начальником відділу управління персоналом було запропоновано розписатись ОСОБА_1 в особистій картці і книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них, однак з невідомої причин остання відмовилась від підпису даних документів та покинула приміщення.

25 квітня 20916 року ОСОБА_1 звернулась до генерального директора ПП «Фабрика меблів «Нова» із заявою, в якій просить видати їй трудову книжку 25 квітня 2016 року у звязку з тим, що з роботи її розраховано ще в грудні 2015 року для подальшого працевлаштування, та виплатити її заробітну плату за місяць жовтень та листопад і решту коштів, передбачених законом при звільненні з роботи.

На вказану заяву начальник відділу управління персоналом 29 квітня 2016 року під вих.. №200 надіслав на адресу ОСОБА_1 повідомлення, в якому просить зявитися до відділу управління персоналом ПП «Фабрика меблів «Нова», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 2а (3 поверх) для отримання трудової книжки.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом та відшкодуванням шкоди, якщо її завдано.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 були виплачена заробітна плата та проведено розрахунок в день звільнення, про необхідність зявитися для отримання трудової книжки позивач повідомлялась неодноразово письмово.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення законних прав призвели чи могли призвести до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагають для нього додаткових зусиль організації свого життя.

Врахувавши вищевказані обставини та вимоги закону, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Фабрика меблів «Нова» про стягнення невиплаченої середньої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобовязання надати трудову книжку та стягнення моральної шкоди у звязку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 64, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Фабрика меблів «Нова» про стягнення невиплаченої середньої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобовязання надати трудову книжку та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_2