Справа № 381/4030/16-ц Головуючий у І інстанції Чернишова Є. Ю.
Провадження № 22-ц/780/936/17 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 46 07.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про припинення дії, яка порушує право, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки та будинку по АДРЕСА_1

Сусіднім землекористувачем та власником будинку по АДРЕСА_1 є відповідач.

Оскільки відповідач здійснює самовільне будівництво, чим порушує будівельні, санітарні і пожежні норми, позивач просив зобов'язати відповідача припинити дії щодо здійснення самочинного будівництва, що порушує її право.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права позивач просить рішення суду скасувати і позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки і розміщених на ній житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.10.2014 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0315 га за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 24 липня 2013 року, ОСОБА_3 належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Тобто сторони є власниками суміжних земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що за зверненням позивача до Фастівської міської ради від 27.07.2016 року № С35.1485.4 з питання самовільного будівництва сусідкою ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 питання було розглянуто комісійно з виходом на місце та факти здійснення самовільного будівництва дійсно мали місце. У зв'язку з цим, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зобов'язано здійснити перевірку, вжити відповідних мір реагування та притягнути порушників до адміністративної відповідальності.

Відповідно до листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, посадовою особою департаменту з метою проведення позапланової перевірки в серпні 2016 року був здійснений виїзд за вказаною адресою, однак у зв'язку з відсутністю суб'єкта містобудування провести перевірку не було можливим.

Також із наданих документів вбачається, що в період з 27.09.2016 року по 03.10.2016 року у присутності відповідача була проведена перевірка дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності на об'єкті будівництва та в результаті якої був складений акт від 03.10.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 розпочато виконання будівельних робіт з реконструкції частин житлового будинку до подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на підставі виявлених порушень винесено припис № С-0310/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідач по справі 08.09.2016 року отримав будівельний НОМЕР_1 на реконструкцію частини житлового будинку із збільшенням геометричних розмірів за рахунок прибудов з обладнанням на цокольному поверсі будинку господарського приміщення, який був виданий відділом містобудування та архітектури Фастівського міськвиконкому, 19.09.2016 року повідомив Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про початок виконання будівельних робіт, і таке повідомлення було зареєстроване під номером №10/10-К-1909/6 відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМ України від 13.05.2011 р. №466 (а.с. 28-29, 50-53).

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач прав позивача не порушує.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, за змістом ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва певні особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України вимоги про припинення самочинного будівництва можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорту забудови земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_3 має право на проведення реконструкції частини будинку, здійснивши для цього необхідні дії, та отримавши відповідні документи, а тому проведення такої реконструкції не можна в даному випавку вважати самочинним будівництвом.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що позивач має довести ті обставини, на які він посилається я на підставу своїх вимог.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що позивач не довів, що діями відповідача порушуються його права. У справі не має доказів про те, що здійснюючи реконструкцію будинку відповідачем порушені будівельні, санітарні або пожежні нормі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що здійснюючи реконструкцію будинку відповідачем порушені будівельні, санітарні або пожежні нормі не підтверджено документально.

Крім того позивач є співвласником свого будинку, який не поділений у натурі, що також є визначальним фактом, який не може свідчити про порушене право.

При цьому у разі відсутності порушеного права позивач не наділений суб'єктивним правом звернення до суду із заявленими вимогами.

За таких обставин позовні вимоги позивача та його апеляційна скарга є необґрунтованими, та такі, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді