Справа № 304/1210/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ФАЗИКОШ Г.В.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, на заочне рішення Перечинського районного суду від 25 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 23.09.2016 звернувся до суду із указаним позовом до Ворочівської сільської ради Перечинського району мотивуючи таким. 29.12.2007 померла мати позивача ОСОБА_3, а 06.04.2008 помер батько позивача ОСОБА_1, який був головою домогосподарства № 163 в с. Ворочеві Перечинського району, заповіту він не залишив. Позивач є єдиним спадкоємцем за батьком за законом. Будинок, що розташований за указаною вище адресою, входить до складу спадщини за батьком позивача. Позивач після смерті батька переїхав до цього будинку, дбав про нього, ремонтував тощо.

Звернувшись до Ворочівської сільради, позивач отримав хибні розяснення про те, як саме йому слід діяти щодо прийняття спадщини. 07.09.2016 позивач подав до Перечинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на яку отримав розяснення, що шестимісячний строк для прийняття спадщини ним пропущений, однак, він має право звернутись до суду для вирішення питання про додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на ці обставини, вказуючи, що внаслідок невірного розяснення працівниками сільради відповідного питання він вважав себе таким, що прийняв спадщину, а дізнавшись про помилку вчиняє дії для її виправлення, ґрунтуючись на положеннях ст.ст. 1221, 1223, 1261, 1269-1271 ЦК України, позивач просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання як спадкоємцем за законом заяви про прийняття спадщини за батьком ОСОБА_1, який помер 06.04.2008.

Заочним рішенням Перечинського районного суду від 25.10.2016 у позові відмовлено.

Позивач оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Зазначає, зокрема, що є єдиним спадкоємцем за батьком, причина пропуску строку, визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини (неправильне розяснення в сільській раді порядку спадкування), є поважною. Наразі право власності на спадкове майно залишається неоформленим, позивач є єдиним спадкоємцем за батьком і обраний ним спосіб є єдиним, що уможливлює прийняття спадщини. Просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, взявши до уваги, що сторони про час і місце розгляду справи апеляційним судом повідомлявся, у судове засідання не зявилися, позиція позивача викладена та обґрунтована письмово, за відсутності в справі даних про причини неявки до суду позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 відхиливши клопотання ще одного представника позивача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи як необґрунтоване, розглянувши справу за правилами ст. 77 ч. 1, ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, були ОСОБА_5, який помер 06.04.2008 (у Свідоцтві серії І-ФМ № 139771 про смерть, виданому повторно Виконкомом Ворочівської сільради Перечинського району 10.07.2012, зазначений як «Планка Михайло»), і ОСОБА_3, яка померла 29.12.2007 (а.с. 3, 4, 6).

У довідці від 12.07.2012 № 447, виданій Виконкомом Ворочівської сільради, зазначено, що ОСОБА_1 був головою домогосподарства будинку № 163 в с. Ворочеві (а.с. 7), а в довідці цього Виконкому від 02.02.2015 № 19 указано, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, не зареєстрований, але з квітня 2012 року проживає за адресою: с. Ворочево, № 163 (а.с. 8). У реквізитах договору про надання правових послуг адвоката від 03.08.2015, укладеного ОСОБА_1 із адвокатом ОСОБА_2, містяться дані про видачу ОСОБА_1м. паспорта серії ММ № 489618 Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області 30.03.2000 (а.с. 19-20).

Листом від 07.09.2016 № 149/01-16 Перечинська держнотконтора на запит ОСОБА_1 повідомила порядок дій спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, щодо прийняття спадщини та щодо встановленого законом порядку дій у разі пропуску подання заяви про прийняття спадщини, а також пропонувала позивачу звернутися до суду для вирішення питання щодо можливості визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за померлим батьком (а.с. 9).

У справі немає доказів звернення позивача до Ворочівської сільради по розяснення порядку дій, необхідних для прийняття спадщини (час, форма звернення, відповідь на нього, інші обставини, що мають значення), як немає й доказів подання до Перечинської держнотконтори заяви про прийняття спадщини за спадкодавцем ОСОБА_1, на яку посилається ОСОБА_1 у своїй позовній заяві. Звернення до нотаріуса за відповідним розясненням не є тотожним поданню заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.ч. 1, 2 ЦК України (норми матеріального права в редакції, чинній на час відкриття спадщини). Не додані такі докази й до апеляційної скарги.

Юридично значимою дією, яка свідчить про прийняття спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, спадщини є подання ним до нотаріальної контори заяви про її прийняття, таку заяву, за загальним правилом, слід подати не пізніше шести місяців починаючи з часу відкриття спадщини (ст. 1220 ч. 2, ст. 1268 ч. 1, ст. 1269 ч.ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України). Позивач поставив питання про реалізацію судовим порядком свого права на спадкування, для чого просив суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ч. 3 ЦК України).

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Мінюсту України від 03.03.2004 № 20/5 (реєстрація в Мінюсті України від 03.03.2004 за № 283/8882) (Інструкція), передбачено, що на підставі однієї з перерахованих у п. 231 цієї Інструкції заяв, що надійшла першою (заяви про прийняття спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, претензії кредитора тощо), заводиться спадкова справа на імя померлого. За правилами, встановленими ст.ст. 1296-1298 ЦК України, ст.ст. 66-68 Закону України «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII), п.п. 205-211 Інструкції, спадкоємцю, який прийняв спадщину, за його заявою після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину, зокрема, за законом, при цьому, перевіряється наявність спадкової справи. Розділами 2-4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5 (реєстрація в Мінюсті України від 22.02.2012 за № 282/20595) (Порядок), чинного на час звернення позивача до суду, указані питання загалом регулюються так само. Законодавство не встановлює заборони для спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини як таку. Видача свідоцтва про право на спадщину є нотаріальною дією (ст. 34 ч. 1 п. 3 Закону № 3425-XII).

Відмова у вчиненні нотаріальної дії оформлюється мотивованою постановою нотаріуса із розясненням порядку її оскарження (ст. 49 ч. 3 Закону № 3425-XII, п. 32 Інструкції, п. 3 Глави 13 Розділу І Порядку). За наявності умов для реалізації права на спадкування шляхом вчинення нотаріальних дій вимоги про визнання права на спадщину, вимоги спадкоємця про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню судом не підлягають, а в разі відмови нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Документи, що повязуються зі спадкуванням та оформлення відповідних прав, приєднуються до спадкової справи.

З матеріалів справи випливає, що спадкова справа за ОСОБА_1, який помер 06.04.2008, у Перечинській держнотконторі відсутня, тож відсутня й обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії, зокрема відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину, що перевіряється при розгляді справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За відсутності доказів звернення спадкоємця з метою реалізації права на спадкування до нотаріуса у встановлений законом спосіб і доказів належної відмови у вчиненні нотаріальної дії в юридичному розумінні, оскільки розяснення нотаріуса на прохання особи окремих положень законодавства щодо спадкування до таких доказів не належить (відсутність відповідних юридичних фактів), доводи позивача та відповідні підстави позову щодо відсутності умов для реалізації права на спадкування у позасудовий спосіб є передчасними та не можуть вважатися належно обґрунтованими. Вже лиш ці обставини унеможливлювали задоволення позову саме з тих підстав, з яких він був предявлений.

Щодо підстав, якими власне обґрунтовувалася предявлена позивачем вимога по суті, то суд першої інстанції правильно застосував вищенаведені норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, рішення суду ухвалене з дотриманням норм процесуального права. Суд дійшов вірного висновку про невиконання покладеного на позивача обовязку доказування в належний процесуальний спосіб обставин, що відносяться до предмету доказування та мають істотне значення, передусім поважності причин строку для прийняття спадщини (ст. 10 ч. 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60, ст. 179 ч. 1 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 308 ЦПК України та з урахуванням положень ст. 303 ч. 1 цього Кодексу апеляційну скаргу, яка законності рішення суду не спростовує, слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 303 ч. 1, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, відхилити, заочне рішення Перечинського районного суду від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскар¬жена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді