АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/489/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 20 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
27 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_10, ОСОБА_11, служба у справах дітей Черкаської міської ради, -
в с т а н о в и л а :
Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу від 27.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрований в реєстрі № 5233 в частині продажу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, належну ОСОБА_6 на праві приватної власності ? частину квартири №61 по бул. Шевченка, 390 в м. Черкаси.

29 березня 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що апеляційним судом не вирішене питання про визнання за нею право власності на спірну частину квартири.

Вивчивши матеріали справи судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадах, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справ» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Позивач вказує, що апеляційним судом не вирішено частину позовних вимог, а саме щодо визнання за нею права власності на ? частину квартиру № 61, що знаходиться в будинку по бул. Шевченка 390 в м. Черкаси.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, у відповідності до зазначеної норми закону позивач відновлюється в правах власника ? частини вищевказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_13 20 січня 2009 року за реєстровим номером 114, зареєстрованого в Державному реєстрі право чинів за номером 3308487 і додаткового визнання за нею цього права не потрібно.

Додаткового захисту право власності позивачки не потребує, про що зазначено в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у відповідності до якої, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Оскільки позивачкою ОСОБА_6 в позовній заяві не ставилося питання про такий спосіб захисту порушеного права як реституція, яка може бути застосована у звязку із визнанням правочину недійсним, колегія суддів апеляційного суду обмежилася лише визнанням частково недійсним договір купівлі-продажу ? частини квартиру № 61, що знаходиться в будинку по бул. Шевченка 390 в м. Черкаси, в частині продажу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, належну ОСОБА_6 на праві приватної власності квартирі.

Керуючись ст. 220, 303, 307, 313 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити по даній справі додаткове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :