Справа № 2/756/1733/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Мушкетик І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „ОТП Банк" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення коштів посилаючись на те, що він як позивач з 2000 р. мав страховий поліс компанії «Medlife Insurance» в доларах США. Весь обсяг страхової суми (33149,28 дол. США, 15.07.2014 р. даною компанією було перераховано на поточний рахунок позивача в відділенні № 57 ПАТ «ОТП Банк» - відповідача.

Але всупереч чинному законодавству відповідачем частину коштів у розмірі 12824,62 дол. США було перераховано на рахунок позивача в доларах США, а залишок коштів у розмірі 20324,66 дол. США було продано та зараховано на рахунок позивача в гривні в сумі 237595,28 грн. та відповідно в подальшому видано Позивачеві в гривні. У своїй відповіді на звернення позивача від 07.08.2014 р. щодо повернення страхових виплат в доларах США, відповідач зазначає, що відповідно до п. 1.8. Постанови НБУ № 496 «Про затвердження Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні» від 29.12.2007 р., виплата переказу (переказів), що надійшов (надійшли) в іноземній валюті з-за кордону на користь фізичної особи, у сумі, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 150000 грн. за місяць, здійснюється в гривнях і зараховується на поточний рахунок отримувача переказу (переказів).

Тому позивач вважає такі дії відповідача, щодо видачі залишку коштів у розмірі 20324,66 дол. США, що в еквіваленті складає 237595,28 грн. неправомірними.

Як вказує позивач, в дійсності п. 1.8. вищезазначеної постанови НБУ було виключено саме 15.07.2014 р. тобто в день зарахування Позивачеві коштів, на підставі постанови НБУ № 423 від 15.07.2014 р. Як вбачається із виписки з особового рахунку від 25.08.2016 р. оспорювану суму було отримано Позивачем двома частинами 12.08.2014 р. та 14.08.2014 р.

Як вважає позивач, за таких умов п. 1.8. постанови НБУ № 496 від 29.12.2007 р. станом як на дату зарахування позивачу коштів - 15.07.2014 р., так і на дату їх видачі був не чинним оскільки був виключений на підставі постанови НБУ від 15.07.2014 р. № 423.

Тому просить суд стягнути із відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 11086, 90 дол. США (із розрахунку 20 324,66 доларів США - 9237,76 дол. США, тобто сума яка підлягала виплаті мінус сума яка фактично виплачена) та сплачений судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача просить суд підтримав позовні вимоги у повному об'ємі.

Представник відповідача у судовому засіданні не визнав у повному об'ємі та надав суду письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Як з'ясовано судом та не заперечуються сторонами, 15.07.2014 р. компанією «Medlife Insurance» було перераховано страхову суму у розмірі 33149,28 дол. США на рахунки ОСОБА_1, які відкриті у відповідача - ПАТ «ОТП Банк». При цьому частину коштів у розмірі 12824,62 дол. США було перераховано на рахунок позивача в доларах США, а залишок коштів у розмірі 20324,66 дол. США було продано та зараховано на рахунок позивача в гривні в сумі 237595,28 грн. та відповідно в подальшому видано Позивачеві в гривні.

У відповідності до п. 8 ст. 7 Закону України «Про Національний банк», однією із функцій Національного банку (надалі НБУ) є здійснення банківського регулювання та нагляду на індивідуальній та консолідованій основі.

На підставі ст. 56 Закону України «Про Національний банк України». Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які с обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно віл Форм власності, а також для фізичних осіб.

Як з'ясовано судом, правила здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні, які затверджені постановою Правління Національного банку України № 496 від 29.12.2007р. регулюють перекази за поточними валютними неторговельними операціями, що здійснюються за дорученням і на користь фізичних осіб. При цьому п. 4 постанови Правління НБУ № 270 від 12.05.2014 р. про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті було внесено до Правил НБУ № 496 від 29.12.2007р. наступні зміни, а саме: в Главі 1 після п.1.7 вказаних правил, було доповнено п. 1.8 такого змісту: «Виплата переказу (переказів), що надійшов (надійшли) в іноземній валюті з-за кордону на користь фізичної особи, у сумі, що дорівнює або перевищує в еквіваленті /50000 гривень за місяць, здійснюється в гривнях і зараховується на поточний рахунок отримувача переказу (переказів)"

Зі слів представника відповідача, у відповідності до п. 8 постанови Правління НБУ № 270 від 12.05.2014 р., вказана постанова набирала чинності і з 20.05.2014 року та діє до 20.08.2014 р. При цьому, згідно з п. 5 постанови Правління НБУ № 270 від 12.05.2014 р., на час дії цієї постанови інші нормативно-правові акти Національного банку України діють у частині, що не суперечать ній постанові.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона І боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор чає право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як з'ясовано судом та не заперечується представником позивача, спірна трансакція відбулась у період дії постанови Правління НБУ № 270 він 12.05.2014 р. І дана позиція Банку була доведена до відома позивачу листом від 05.09.2014 р. за Вих. № 005-6/1073/1. При цьому у відповідності до п. 1.8 Правил НБУ № 496 від 29.12.2007 р. було виключено в день проведення спірної транзакції, а саме 15.07.2014 р. на підставі постанови Правління НБУ України № 423 від 15.01.2014 р. про внесення змін до деяких нормативно-правових актів НБУ.

Як вбачається з Постанова Національного банку України «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» №423 від 15.07.2014р. є нормативно-правовим актом, що визначає права і обов'язки громадян. При цьому вказана постанова правління НБУ набрала чинності лише 21.07.2014 р., тобто після дня проведення спірної транзакції, яка відбулась 15.07.2014 р.

Таким чином суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, а тому відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись постановою Правління НБУ України № 423 від 15.01.2014 р. «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів НБУ», ст. 4, 5, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 192, 193, ст. 530, 533, 625, 654, ст. 1060, 1061 ЦК України, ст. 10, 57, 58-60, 88, 212-215, ст. 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ К.А. Васалатій