1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7311/16-ц 2-з/335/17/2017
про забезпечення позову
6 лютого 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту, довіреності, договору дарування.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 липня 2016 р. провадження у зазначеній справі було відкрито.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що предметом позову є визнання недійсними правочинів щодо вищевказаного нерухомого майна. Відповідач є власником вказаного майна, в нього знаходяться правовстановлюючі документи, а тому існує реальна вірогідність відчуження вищезазначеного майна, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Позивач у судовому засіданні підтримав заяву про забезпечення позову.
Відповідач та його представник проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечували, оскільки відповідач не має наміру відчужувати майно. Крім того, справа розглядається тривалий час, і до цього часу відповідач не вчинив жодних правочинів, спрямованих на відчуження цього майна.
Третя особа у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надіслала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути заяву про забезпечення позову за відсутності третьої особи.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані суду матеріали суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір з приводу визнання недійсними довіреності від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 на дарування частини квартири АДРЕСА_2, земельної ділянки та житлового будинку № 38 по вулиці Квітуча, 38, довіреності від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 на дарування цінних паперів, договору дарування вищезазначеної квартири, укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, договорів дарування земельної ділянки та вищезазначеного жилого будинку, укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, договору дарування цінних паперів, заповіту від імені ОСОБА_6 від 8 липня 2015 р.
Отже, позов стосується оспорювання договорів та заповіту, на підставі яких майно, на яке просить накласти арешт позивач, було відчужене ОСОБА_3
На підтвердження вимог про забезпечення позову представником позивача надано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається, що дійсно відповідач ОСОБА_3, громадянин ОСОБА_7 Федерації, станом на 04.02.2017 значиться власником вищезазначеного майна на підставі вказаних позивачем правочинів.
Зазначені посилання представника позивача відповідають положенням статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, якою передбачено можливість звернення сторін кримінального провадження до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково. Також, суд враховує і те, що на даний час в розпорядженні суду відсутня інформація про хід досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у даній справі необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірне нерухоме майно. При цьому, судом враховується, що арешт майна не перешкоджатиме господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, а також не порушить прав відповідача, оскільки арешт нерухомого майна не перешкодить праву відповідача володіти та користуватися цим майном.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову та наявність підстав для його задоволення.
Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсними заповіту, довіреностей, договорів дарування накласти арешт на:
житловий будинок № 38 по вулиці Квітучій у м. Запоріжжі;
Інформація відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»:
Стягувач: ОСОБА_1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає: м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 42, квартира 55.
Боржник: ОСОБА_3, громадянин ОСОБА_7 Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Копію ухвали для виконання направити до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.
Ухвала на підставі частини девятої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в 5-денний строк з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала може бути предявлена до виконання протягом трьох років, починаючи з наступного дня після її прийняття.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 6 лютого 2017 р.

Повний текст ухвали виготовлено 9 лютого 2017 р.

Суддя А.В. Шалагінова