Справа № 127/2822/17
Провадження № 2/127/2214/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2017 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про оскарження висновку комісії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про скасування висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 01.11.2016 року за підписом заступника міського голови, яким було визнано недоцільним визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком.

Вивчивши зазначену позовну заяву, суд дійшов до висновку, що провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав передбачені статтею 16 ЦК України, а відповідно до ч. 2 якої ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, що прямо визначається спеціальним законом, який регламентує цивільні правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гласить, що «при вирішенні його цивільних прав та обовязків … кожен має право на … розгляд його справи…судом.». Однак Європейський Суд з Прав Людини не раз висловлювався, що право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа ОСОБА_5 проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Улянов проти України)).

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту, як наведено вище, передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обовязковою є участь органу опіки і піклування, який подає письмовий висновок щодо розвязання спору, з яким суд може не погодитись, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

З аналізу норм ст.ст. 158, 159 СК України вбачається, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання.

З огляду на вищезазначені норми права, вимога про визнання незаконним та скасування висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради щодо доцільності визначення місця проживання дитини за одним з батьків, не може бути самостійним способом захисту, так як спір між батьками з цього приводу на даний час розглядається Вінницьким міським судом Вінницької області.

Оскільки висновок органу опіки і піклування є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обовязків у батьків щодо місця проживання дітей, то він не порушує прав та обовязків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про місце проживання дітей.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви оскаржуваний висновок органу опіки та піклування був наданий Виконавчим комітетом Вінницької міської ради на вимогу Вінницького міського суду Вінницької області при розгляді справи про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом з аналогічними позовними вимогами, які відповідач просить ухвалити на його користь. Таким чином, даний висновок є одним із доказів, який досліджується судом при розгляді справи і оцінюється ним в сукупності з іншими доказами по справі, суд може не погодитися з даним висновком. Вказаний висновок не встановлює ніяких зобовязань для особи, не встановлює, не змінює, не припиняє ніяких правовідносин, носить рекомендаційний характер щодо сторони по справі, його оскарження нормами законодавства не передбачене. Наразі єдиним органом, який може прийняти рішення про визначення місця проживання дитини є суд для якого висновок органу опіки та піклування не є обовязковим і носить рекомендаційний характер.

Відповідно до статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру, або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Отже, оскільки оскаржуваний висновок є доказом при розгляді справи про визначення місця проживання дитини, має рекомендаційний характер, правова оцінка цього висновку надається при вирішенні іншої цивільної справи, його оскарження в судовому порядку не передбачено законом, отже, позов про його скасування не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Окрім наведеного суд звертає увагу позивача на те, що позов може бути предявлено до фізичної або юридичної особи яка володіє цивільною процесуальною дієздатністю. Враховуючи те, що позов предявлено не до виконавчого комітету Вінницької міської ради в структурі якого діє орган опіки та піклування, а до органу опіки та піклування, який не є окремою юридичною особою, а тому вказаний орган не може виступати відповідачем у справі.

Відповідно до ст.122 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі в разі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про скасування висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 01.11.2016 року за підписом заступника міського голови, яким було визнано недоцільним визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком.

Розяснити позивачу, що оцінка висновку органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком надається судом при розгляді справи про визначення місця проживання дитини.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: