Провадження № 4-с/522/25/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження, зацікавлені особи Головний державний виконавець Біляївського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, ПАТ «ФІНРОСТБАНК», головний державний виконавець Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій, із врахуванням збільшення, зменшення та уточнення вимог, просив:

Визнати неправомірними:

1.постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50433636;

2.постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 18.3.2016 року про стягнення виконавчого збору;

3.постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у рамках виконавчого провадження № 50433636;

4. постанову головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 25.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52720390;

Зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1; зняти заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, накладені Постановою головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

Зобовязати головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, у випадках, передбачених приписами Закону 2016 (статті 59 ч. 3, інші) начальника відповідного відділу державної виконавчої служби усунути порушення прав скаржника: скасувати: постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50433636; постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 18.3.2016 року про стягнення виконавчого збору.

Скасувати :

1.постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у рамках виконавчого провадження № 50433636;

2.постанову головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 25.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52720390;

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначив, що12.03.2016 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50433636 з примусового виконання виконавчого листа №2-824/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФінростБанк» заборгованості в сумі 913 526, 55 грн.. Між тим, дану постанову заявник вважає неправомірною та такою, що прийнята з порушення вимог чинного на той чай Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки у порушення вимог п.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV, виконавче провадження було відкрито на підставі к/копії виконавчого листа № 2-824/11 від 13.03.2014 року; з порушенням вимог територіальної юрисдикції, прописаних в частині 1 статті 20 Закону № 606-ХІV - у виконавчому листі зазначена адреса реєстрації проживання боржника: м. Одеса, вул. Ніжинська, 46; - на яку не поширюються функції Суворовського районного відділу ДВС м. Одеси щодо вчинення виконавчих дій; у порушення вимог ч.1 ст. 31 Закону № 606-ХІV постанова державного виконавця не доведена до відмова (не направлена та не вручена) боржнику. Постанова державного виконавця від 12.03.2016 року винесена на підставі заяви банку, у якій адреса боржника зазначена АДРЕСА_1, при цьому, документального підтвердження місця проживання боржника за вказаною адресою банком не надано. Також, державний виконавець Боржемський С.І. виніс Постанову про відкриття ВП з грубим порушенням приписів пункту 2 частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 22 Закону 1999, згідно яких Виконавчий лист може бути предявлений до виконання протягом року з наступного дня після набрання с/рішенням законної сили. Рішення суду, за яким видано виконавчий лист №2-824/11, набрало законної сили 06.12.2013 року, тобто строк предявлення виконавчого листа закінчився 07.12.2014 року. Проте не зважаючи на це 12.03.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Також, державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у рамках виконавчого провадження №50433636 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.05.2016 року, яку до теперішнього часу ОСОБА_1 не отримав. В обґрунтування неправомірності даної постанови заявник посилається на те, що адреса боржника зазначена у постанові не відповідає дійсності; постанова винесена у рамках виконавчого провадження, відкритого неправомірно; винесена державним виконавцем до надання боржнику можливості та строку для самостійного виконання вимог виконавчого листа. У порушення вимог ч.3 ст. 57 Закону України № 606-ХІV арешт було накладено на майно, яке за вартістю значно перевищує суму стягненню за виконавчим листом.

Також, заявник вважає неправомірною постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 18.3.2016 року про стягнення виконавчого збору, прийняту у рамках виконавчого провадження №50433636, адже постанова про застосування стягнення виконавчого збору ґрунтувалася на незаконно створеному та відкритому виконавчому провадженні, прийнята без попереднього проведення державним виконавцем юридично значущих дій (сповіщенні боржника про відкриття виконавчого провадження, направлення йому копій постанов), після здійснення яких закон надає право застосовувати дії примусового виконання.

У подальшому, керуючись п.10 ч.1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець закінчив виконавче провадження ВП №50433636 з примусового виконання виконавчого листа №2-824/11, виданого судом 13.03.2014 року, про що виніс відповідну постанову від 19.09.2016 року. Також, згідно даної постанови від 19.09.2016 року, з метою повного виконання рішення суду виконавчий документ був спрямований до ВДВС Біляївського РУЮ.

25.10.2016 року головним державним виконавцем Біляївського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №2-824/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.03.2014 року, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФінростБанк» заборгованості у сумі 913 526, 55 гривень. Між тим, дана постанова державного виконавця прийнята на підставі постанови державного виконавця Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 від 19.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження і по суті з урахуванням положень пунктів 2.7; 2.8 «Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого ...», затвердженого Наказом Мінюсту 17.5.2004 року № 38/5 зі змінами (надалі - Порядок), що діяв до 29.09.2016 року, то є Постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження (аналогічні приписи містить Глава V, пункт 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Мінюсту від 29.9.2016 року № 512/5, зареєстрована в МЮ 30.9.216 року № 1302/29432 і набрала чинності згідно пункту «6» Наказу МЮ з 5.10.2016). Згідно супровідного листа Суворовської ДВС від 19.9.2016 року вих № 44102, документи Виконавчого провадження частково направлені в Біляївську ДВС; інша частина документів Виконавчого провадження зберігається в архіві Суворовської ДВС, на обкладинці закінченого Виконавчого провадження зазначено номер - «237/8».

Між тим, на думку заявника, така постанова головного державного виконавця Біляївського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2016 року є похідною від постанов державного виконавця Суворовського відділу ДВС м. Одеси (про відкриття провадження від 12.03.2016 року та про закінчення цього ж виконавчого провадження від 19.09.2016 року), а тому з урахуванням викладених обставин вважає її неправомірною та просить скасувати. Також, зазначив, що у порушення приписів пунктів 2.7, 2.8 Порядку, державний виконавець Олефір С.В. не виконав і вимог ст.. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.6.2016 року № 1404-VII, який вступив в дію з 5 жовтня 2016 року. - відкрив виконавче провадження без наявності оригіналу Виконавчого листа № 2-824/11 від 13.3.2014 року або його дублікату та, при відсутності Постанови посадової особи Суворовського ДВС м. Одеси про передачу матеріалів виконавчого провадження саме до Біляївського відділу ДВС в Одеській області, як то передбачено приписами пункту 2.2. Порядку, що діяв до 29.9.2016 року, відкрив виконавче провадження.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсною скаргою.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 11.02.2017 року) подану скаргу та обставини, якими вона обґрунтована, підтримав та просив задовольнити. Крім того пояснив, на теперішній час свої зобовязання перед ПАТ «ФінростБанк» ОСОБА_1 виконав, погасивши суму заборгованості за кредитним договором №1/00048 від 08.12.2006 року.

Представник Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 11.05.2016 року) у судовому засіданні вимоги скарги не визнав, в обґрунтування своїх пояснень надав до суду письмові заперечення та з урахуванням них просив або відмовити у задоволенні скарги, або залишити її без розгляду у звязку з пропущенням строків звернення до суду.

Інші особи до суду не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Суд, за згодою осіб, які брали участь у справі, на підставі ст.. 386 ЦПК України, ухвалив слухати за відсутності зацікавлених осіб - головний державний виконавець Біляївського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, ПАТ «ФІНРОСТБАНК».

Ухвалою суду від 27.04.2017 року провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження, зацікавлені особи Головний державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, ПАТ «ФІНРОСТБАНК», головний державний виконавець Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3, в частині вимог щодо оскарження постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 18.03.2016 року про стягнення виконавчого збору у рамках виконавчого провадження №50433636 було закрито.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги на підставі наступного.

Судом встановлено, що 27.01.2011 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення по цивільній справі №2-824/11, за яким було задоволено позов ПАТ «ФінростБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ ФІНРОСТБАНК заборгованість за кредитним договором № 1/00048 від 08.12.2006р., яка станом на 11.05.2010 року, складає всього 913 526,55 грн., рішення набрало законної чинності 06.12.2013 року.

13 березня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №2-824/11 про стягнення з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2; місце реєстрації: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ФІНРОСТБАНК(65104, м. Одеса, пр-т. ОСОБА_5, 13; п/р № 5 в АТ ФІНРОСТБАНК, МФО 328599, ) заборгованість за кредитним договором № 1/00048 від 08.12.2006р., яка станом на 11.05.2010 року, складає всього 913 526,55 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за кредитом 786 704,07 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками 97 974,82 грн.; - пеня за порушення строку сплати кредиту за період з 26.03.2010 до 11.05.2010 20 766,83 грн.; - пеня за порушення строку сплати відсотків за період з 09.07.2009 до 11.05.2010 8 080,83 грн..

З витребуваного судом з Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області матеріалів виконавчого провадження №50433636, відкритого 12.03.2016 року, судом встановлено, що 10 березня 2016 року ПАТ «ФінростБанк» звернувся до відділу ДВС з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа по справі №2-824/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.03.2014 року. У поданій заяві боржник зазначив, що боржник фактично мешкає за іншою адресою АДРЕСА_1. При цьому, до заяви додав лише виконавчий лист та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.10.2015 року №187.

12.03.2016 року головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області (на теперішній час Суворовський відділ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області) ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження №50433636 з примусового виконання вказаного виконавчого документу №2-824/11 від 13.03.2014 року, про що винесену відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження, та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду до 18.03.2016 року.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2016 року адреса боржника була вказана згідно заяви банку АДРЕСА_3.

Згідно супровідного листа, наявного у матеріалах виконавчого провадження, копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена за вищевказаною адресою боржника та поштова кореспонденція поверталась на адресу відділу ДВС з відміткою працівника Укрпошта про закінчення терміну зберігання.

Також, як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження №50433636, на підставі заяви стягувача постановою №В-8/237 від 05.05.2016 року головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у рамках виконавчого провадження №50433636 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення 1 004 921, 93 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

У подальшому, 19.09.2016 року головним державним виконавцем Боржемським С.І. у рамках виконавчого провадження №50433636 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, за якою провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-824/11 від 13.03.2014 року було закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби).

У постанові від 19.09.2016 року вказано, що «виконавчі дії проводились за адресою АДРЕСА_4. Відповідно до акту державного виконавця за вказаною адресою боржник фактично не мешкає. Згідно довідки ДПІ в Суворовському районі м. Одеси боржник як ФОП у ДПІ в Суворовському районі м. Одеси не зареєстрований. Згідно довідки УПФУ в Суворовському районі м. Одеси боржник зареєстрований як пенсіонер в УПФУ Приморського району. Згідно довідки РЕВ-2 УДАІ ГУМВС України в Одеській області автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровані : земельна ділянка за №146-а по вул.. Гагаріна, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, та за №1-а, пров. 10, Дачно-садове товариство «Вітамін», с. Нерубайське, Біляївський район, Одеська область». Також, з посиланнями на ч.5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено, зо з метою повного виконання рішення суду виконавчий документ спрямований до ВДВС Біляївського РУЮ для звернення стягнення на вказані земельні ділянки.

У рамках виконавчого провадження ВП №50433636 головним державним виконавцем Боржемським С.І. 18.03.2016 року також винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

З матеріалів виконавчого провадження Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області №778/12, наданих суду на виконання ухвали від 16.03.2017 року, судом встановлено, що 21.10.2016 року Біляївським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області було отримано постанову державного виконавця Суворовського відділу ДВС м. Одеси про закінчення виконавчого провадження від 19.09.2016 року, винесену у звязку з направленням за належністю виконавчого документу виконавчого листа №2-824/11 від 13.03.2014 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси.

Разом з постановою до Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області було направлено: копії довідок АДБ, РЕВ-2, ПФУ, акту державного виконавця, ДПІ в Суворовському районі м. Одеси, постанови про стягнення виконавчого збору та витрат, копія постанови про накладення арешту на майно, копії інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначене підтверджується супровідним листом Суворовського відділу ДВС м. Одеси від 19.09.2016 року за №44102.

25.10.2016 року головним державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-824/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.03.2014 року.

Поштова кореспонденція була направлена боржнику за адресою АДРЕСА_5..

Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання; усі субєкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій її території; обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина пята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ст..1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на день ухвалення рішення суду, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону передбачені наступні засади виконавчого провадження. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV ( в редакцій чинній на момент винесення оскаржуваної постанови від 12.03.2016 року). Підставою для вжиття заходів примусового виконання рішень є виконавчий документ, який предявлений до виконання в установленому Законом порядку. Виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

Згідно до ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно до ч.2 та 5 вказаної статті Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV ( в редакцій чинній на момент винесення оскаржуваної постанови від 12.03.2016 року), згідно якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Таким чином, як вбачається із зазначеної статті Закону, право вибору місця виконання належить стягувачу в межах вимог статті 20 цього Закону.

Згідно до ст.. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV ( в редакцій чинній на момент винесення оскаржуваної постанови від 12.03.2016 року), строк предявлення виконавчого листа становив 1 рік з наступного дня після набрання рішенням суду юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно до ст.. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV ( в редакцій чинній на момент винесення оскаржуваної постанови від 12.03.2016 року), Державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ст.. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV ( в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ст. 11 вказаного Закону від 21.4.1999 року № 606-ХІV, Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

Між тим, з матеріалів справи суд вбачає, що строк предявлення до виконання виконавчого листа №2-824/11, виданого судом 13.03.2014 року, був встановлений до 06.12.2014 року. Проте, оскаржувана постанова головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області (на теперішній час Суворовський відділ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області) ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження була постановлена ним 12.03.2016 року.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання державного виконавця Боржемського С.І. на положення п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких строк предявлення виконавчого документу до виконання переривається у разі його предявлення його до виконання.

Суд вбачає, що виконавчий лист №2-824/11 від 13.03.2014 року вже предявлявся до виконання та 28.10.2014 року був повернутий державним виконавцем на підставі п.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідна відмітка на виконавчому листі.

Дійсно, згідно вимогг ст.. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (на момент виникнення спірних правовідносин), Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явленням виконавчого документа до виконання;

Між тим, згідно ч.ч.2 та 3 вказаної статті, після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, з урахуванням вищевикладених норм, виконавчий лист №20-824/11, виданий 13.03.2014 року Приморським районним судом м. Одеси, після його повернення 28.10.2014 року мав бути предявлений до виконання на протязі року з дати повернення, тобто 28.10.2015 року.

Проте, з відповідної заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа банк звернувся до Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області лише 10.03.2016 року, тобто пропустивши строк предявлення виконавчого листа до виконання.

Однак, не зважаючи на це, без виконання вимог ст.. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV ( в редакцій чинній на момент винесення оскаржуваної постанови від 12.03.2016 року), державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрив виконавче провадження №50433636, про що виніс оскаржувану постанову від 12.03.2016 року.

При цьому, суд також враховує, що у порушення ст.. 20 Закону України «Про виконавче провадження», без належних документів щодо місця проживання боржника саме у Суворовському районі м. Одеси, прийняв виконавчий лист №2-824/11 від 13.03.2014 року до свого провадження.

Також. згідно до ст.. 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.4.1999 року № 606-ХІV, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно частини першої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в минулій редакції), у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно частини другої ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» (в минулій редакції), у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

У виконавчому листі була вказана наступна адреса боржника : АДРЕСА_5.

Суд вбачає, що державним виконавцем було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника та 01.04.2016 року було надано відповідь, згідно якої зазначено, що ОСОБА_1 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, але знятий з обліку 05.06.2012 року м. Сімферополь.

При цьому суд вбачає, що уся кореспонденція в рамках виконавчого провадження №50433636 направлялась ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_6. При цьому вихід на місце державний виконавець здійснив лише 02.09.2016р.

У подальшому, без отримання належних доказів щодо отримання боржником відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2016 року, державним виконавцем здійснюються дії щодо примусового виконання рішення суду, а саме 05.05.2016 року приймається постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у рамках виконавчого провадження № 50433636;

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що доводи, вказані скаржником, державним виконавцем не спростовані, суд констатує, що у порушення вимог чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області неправомірно відкрив виконавче провадження №50433636 з примусового виконання вказаного виконавчого документу №2-824/11 від 13.03.2014 року, та постановив відповідну постанову від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження, та здійсненні у подальшому виконавчі дії ( а саме накладено арешт та заборону відчуження майна постановою від 05.05.2016 року).

Тому цій частині вимоги ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки, матеріали виконавчого провадження №50433636 на теперішній час не знаходиться Суворовському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, то суд не може згідно заявлених вимог зобовязати начальника відповідного відділу державної виконавчої служби усунути порушення прав заявника: скасувати постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50433636;

Однак, виходячи з положень ч.2 ст. 387 ЦПК України, вважає за можливе скасувати вказані постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50433636 та від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у рамках виконавчого провадження № 50433636.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виконавче провадження №52720390 з примусового виконання виконавчого листа №2-824/11 від 13.03.2014 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси, відкрите 21.10.2016 року Біляївським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області також з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки строк предявлення виконавчого листа закінчився ще 28.10.2015 року.

У свою чергу доказів стосовно того, що стягував звертався до суду чи державного виконавця з вимогами щодо поновлення строків його виконання суду не надано.

Крім того, за розглядом справи судом встановлено, що на теперішній день заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором №11/00048 від 08.12.2006 року відсутня та з боку банка до ОСОБА_1 немає жодних претензії за вказаним кредитним договором. Зазначене підтверджується довідкою банку №2343 від 08.07.2016 року, повідомленням про припинення іпотеки №2338 від 06.07.2016 року, доданих до матеріалів справи.

При цьому в частині вимог ОСОБА_1 щодо зняття арешту з усього майна, що належить ОСОБА_1, зняття заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, накладені Постановою головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, суд відмовляє з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.. 59 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ч.4 вказаної статті.

У свою чергу, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 вказаної ст..59 Закону).

На день розгляду скарги такого рішення суду про зняття арешту немає, при цьому дане питання має вирішуватись в порядку позовного провадження, з огляду на вимоги скарги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 169, 208-209, 212-215, 218, 383 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними:

1.постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50433636;

2.постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у рамках виконавчого провадження № 50433636;

3. постанову головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 25.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52720390;

Cкасувати :

1. постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50433636;

2.постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у рамках виконавчого провадження № 50433636;

3. постанову головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 25.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52720390;

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Домусчі Л.В.

27.04.2017