АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Гаврилова О.В.
№22-ц/796/4858/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання причин пропуску звернення до суду поважними, визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на ст. 233 КЗпП України, як на підставу для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 відхилено.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року залишено без змін.

26 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Посилалась на відповідь Національного Банку України вих..№24-0004/8277 від 29.01.2016 p. з доданими до неї документами, яка була отримана 05.02.2015 року, та які свідчать про те, що в період з 10.02.2012 р. по 27.06.2012 р. до відповідача були прийняті на роботу нові працівники на посади, які не були запропоновані їй при звільненні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без розгляду, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року було змінено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року, яке є предметом перегляду даної заяви, а тому саме рішення апеляційного суду і є тим cyдoвим рішенням, яке може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2016р. про залишення заяви без розгляду - скасовано та направлено справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.2 а.с.95-96).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року провадження у справі закрито на підставі п.5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та повернути справу для розгляду у суд першої інстанції. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Закриваючи провадження, суд виходив з того, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, що була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, подана з тих самих підстав, що й аналогічна заява ОСОБА_1, подана до Дніпровського районного суду м. Києва (що є предметом розгляду в даному провадженні), вже розглянута судом апеляційної інстанції, яким в даній справі було ухвалено остаточне рішення.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що 26 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2016р. про залишення заяви без розгляду - скасовано та направлено справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.2 а.с.95-96).

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що виключення з мотивувальної частини вказаного рішення посилання на пропуск строку позовної давності, як на підставу для відмови в задоволенні позову, і залишення рішення в іншій частині без змін, не є обставиною, що дає підстави для висновку про те, що саме Апеляційний суд м. Києва є тим судом, який закінчив розгляд справи вирішенням спору по суті.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року, відповідно до якої просила задовольнити заяву та скасувати рішення в частині відмови визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами в оскаржуваній частині рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року - відмовлено (т.2 а.с.212- 213).

5 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами та його скасування. Вказала, що зазначені в листі ПФУ №29309/05-10 від 21.09.2016 обставини свідчать про порушення відповідачем права позивача на залишення її на роботі, що передбачено ст. 42 КЗпП України, та можливості на працевлаштування. Вважала вказаний документ нововиявленою обставиною та просила задовольнити заяву.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року (т.3 а.с.55-56).

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв'язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

За змістом частини другої статті 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Підстави закриття провадження у цивільній справі визначені у статті 205 ЦПК України.

Зокрема, у пункті 2 частини першої статті 205 ЦПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 223 ЦПК України.

Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору ( позову), який розглядається між тими самими сторони, про то самий предмет спору і з тих самих підстав.

Таким чином, необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі №954/2004.

Закриваючи провадження у справі за заявою ОСОБА_1, що була подана 26 лютого 2016 року про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд виходив з того, що аналогічна заява була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, якій було надано правову оцінку.

Проте, такий висновок суду є передчасним, оскільки Апеляційний суд м. Києва не є тим судом, який закінчив розгляд справи вирішенням спору по суті.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами було відмовлено лише в оскаржуваній частині рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року.

Суд першої інстанції не врахував цих обставин, помилково застосував п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та постановив незаконну ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За вказаних обставин, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому відповідно до ст.311 ЦПК України апеляційний суд скаргу задовольняє частково, скасовуючи ухвалу, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст. 303,304,307,311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді