Справа № 754/1372/17
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Логвинської Карини Леонідівни, старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Клітченко Оксани Анатоліївни та начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хорошка Олександра Олександровича, визнання незаконним та скасування постанов, треті особи: Київська місцева прокуратура № 4 і управління координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувшись до суду з вищевказаною скаргою, не погоджується із діями і бездіяльністю працівників виконавчої служби та винесеними ними постановами.

Вважаю, що скарга не відповідає вимогам ст. 119 та розділу VІІ ЦПК України.

Зокрема, скаргу подано в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦПК України, Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07,11.2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо. З урахуванням передбаченого законом строку розгляду такої скарги проведення попереднього судового засідання не є обов'язковим.

У порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і у скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів того, в чому конкретно полягає порушення прав, свобод і інтересів заявника та чи є він взагалі стороною виконавчого провадження і чим конкретно це підтверджується.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07,11.2014 року, відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

У порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів, щодо наявності правових підстав для оскарження постанов, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у порядку, визначеному ЦПК України.

Згідно зі ст. 16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів, про які конкретно постанови йдеться в п. 7 прохальної частини скарги.

Крім того, в порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів того, про яку конкретно справу йдеться в п. 9 прохальної частини скарги та які є правові підстави для об'єднання цієї справи з даною скаргою і чим конкретно це підтверджується.

Також у порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів, які б свідчили про дотримання заявником вимог ч. 1 ст. 386 ЦПК України, щодо кола учасників судового процесу при розгляді скарг на дії державних виконавців або інших посадових осіб ДВС, якою не передбачено таких учасників судового процесу, як треті особи.

За таких обставин, скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Логвинської Карини Леонідівни, старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Клітченко Оксани Анатоліївни та начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хорошка Олександра Олександровича, визнання незаконним та скасування постанов, треті особи: Київська місцева прокуратура № 4 і управління координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: