Провадження № 2/537/321/2017
Справа № 537/220/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2017 р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Скічко Н В.,

позивач ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини до її повноліття, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини до її повноліття з ОСОБА_2., та прохала ухвалити рішення яким розірвати шлюб, зареєстрований 05 квітня 2014 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області /актовий запис №80/ , стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% від прожиткового мінімуму даної категорії населення на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і до її повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до виповнення дитиною 3-х років.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 05 квітня 2014 року в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області /актовий запис №80/ з відповідачем зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні стосунки між ними припинились у звязку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сімя розпалася, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На примирення та зберігання шлюбу не згодні. Строк на примирення не потрібен.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, прохала суд задовольнити позов, строк на примирення не потрібен.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Судом повно та всебічно зясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду.

Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Подружжя ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 05 квітня 2014 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області /актовий запис №80/

Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сімя розпалася та існує формально. Сторони проживають окремо. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989року, ратифікованою Україною 27.02.1991року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Суд вважає, що зміна місця проживання дитини - завжди травма для неї.

При прийнятті рішення судом враховано, що дитина не визнається самостійним, рівноправним учасником переговорного процесу, а тому дитину необхідно залишити з матірю.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Післяшлюбне прізвище позивача визначити як ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.ст. 180,185 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до виповнення їй 18 років.

Між позивачем та відповідачем по справі ускладнилися відносини.

Відповідно до ст.183 СК України аліменти стягуються у частці від заробітку/доходу/ матері, батька дитини.

Згідно ст.187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана.

Договору між батьками про сплату аліментів на дитину не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров*я та матеріальний стан відповідача ОСОБА_2, стан здоров*я та матеріальне становище дитини. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька, причому обов»язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов»язків щодо дитини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст.150 СК України обов»язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов»язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову.

У разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, який не пов'язаний зі сплатою аліментів (ст. 185 СК України).

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Вимоги позивача ОСОБА_1 обґрунтовані та доведені в судовому засіданні доказами, тому підлягають задоволенню, виходячи з того, що відповідач працює та отримує заробітну плату, а тому з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, 26 вересня 2014року народження в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов*язковому негайному виконанню по справам про аліменти в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 640грн.00коп. та на користь держави в сумі 640грн.00коп.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 213- 215 ЦПК України, ст.ст.109, 110,112-114 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини до її повноліття, - задовольнити .

Шлюб, зареєстрований 05 квітня 2014 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області /актовий запис №80/ між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - розірвати.

Післяшлюбне прізвище позивача, визначити як ОСОБА_2.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, 20 липня 1992року народження аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.01.2017року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1,20 липня 1992року народження аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку до досягнення дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню..

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 640/шістсот сорок/ грн. 00коп. сплаченого позивачем судового збору .

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави 640/шістсот сорок/ грн. 00коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення , може оскаржити рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В.Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06.02.2017р.