Справа № 355/105/17
Провадження № 4-с/355/4/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення скарги на рішення державного виконавця

про накладення арешту на майно

02 лютого 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Баришівського районного відділу ДВС Баришівського РУЮ Головного територіального управління юстиції в Київській області про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Баришівського районного відділу ДВС Баришівського РУЮ Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно звернувся ОСОБА_1

Скаржник скаргу обґрунтовує тим, що 14.12.2016 року головним державним виконавцем Баришівського районного відділу ДВС Баришівського РУЮ ОСОБА_2 винесена постанова про накладення арешту на майно боржника при виконанні виконавчого листа №2-805, виданого 10.09.2010 року Баришівським районним судом Київської області відповідно до рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту пред,явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 вважає постанову протиправною оскільки арешт на майно накладений у зв,язку із заборгованістю по аліментах. Аліменти він сплачує вчасно і не має заборгованості, а стягувач ОСОБА_3 з приводу наявності заборгованості по аліментах до ДВС не зверталася. Скаржник вважає, що постанова підлягає скасуванню, де йому слід поновити строк для її оскарження та зобов,язати головного державного виконавця повідомити відповідні установи: Регіональний сервісний центр МВС України в Київській області, Управління Держгеокадастру у Баришівському районі, Державну інспекцію сільського господарства в Київській області про зняття арешту з майна ОСОБА_1.

Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання на розгляд скарги не з,явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд скарги не з,явилася. В телефонному режимі повідомила суд про те, що не заперечує проти поданої скарги.

Від начальника Головного територіального управління юстиції в Київській області Баришівського районного відділу ДВС надійшов лист від 01.02.2017 року, про те що заборгованості по аліментам за боржником ОСОБА_1 немає.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження , де зазначено, що до компетенції судів віднесено розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та вирішення ряду питань виконавчого провадження за зверненнями його учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про виконавче провадження » примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства Юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України « Про державну виконавчу службу ».

Відповідно до ст. 6 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець зобов,язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.11 Закону України « Про виконавче провадження » державний виконавець зобов,язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону «Про виконавче провадження», право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Судом встановлено, що 11.04.2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження про примусове виконання судового рішення відповідно до виконавчого листа про стягнення аліментів.

На переконання суду державний виконавець виконувала свої посадові обов,язки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його описі, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчим документом звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені в боржника, вилучаються.

У разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Суд, задовольняючи скаргу, вважає за потрібне скасувати постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження і зняти арешт з майна боржника від 14.12.2016 р. в зв,язку з тим, що він не має заборгованості перед стягувачем з поновленням йому строку на оскарження постанови.

Керуючись ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.383 ЦПК України, Закону Про виконавче провадження, постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови від 14.12.2016 року головного державного виконавця Баришівського районного відділу ДВС Баришівського РУЮ Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 при виконанні виконавчого листа №2-805, виданого 10.09.2010 року Баришівським районним судом Київської області та скасувати зазначену постанову.

Зобов,язати головного державного виконавця Баришівського районного відділу ДВС Баришівського РУЮ Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 повідомити відповідні установи: Регіональний сервісний центр МВС України в Київській області, Управління Держгеокадастру у Баришівському районі, Державну інспекцію сільського господарства в Київській області про зняття арешту з майна ОСОБА_1 жителя ІНФОРМАЦІЯ_2..

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_5