АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/801/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 20 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: Приватний нотаріус Тальнівського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

25 серпня 2016 року ОСОБА_8 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем свого чоловіка - ОСОБА_10, який помер 04.12.2007.

ОСОБА_10 на праві власності належала, зокрема, земельна ділянка площею 2948 кв.м, розташована по вул. Шевченка, 60 в с. Поташ Тальнівського району Черкаської області.

20 серпня 2007 року секретар Потаської сільської ради Тальнівського району Черкаської області посвідчила довіреність від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 без присутності довірителя.

11 вересня 2007 року на підставі вказаної довіреності приватним нотаріусом Тальнівського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9 був посвідчений договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки між ОСОБА_11, який діяв від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року встановлено вину секретаря Потаської сільської ради у підробленні довіреності, складеної від імені ОСОБА_12, та закрито кримінальне провадження у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, позивачка просила суд на підставі ст. ст. 203, 215, 388 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_13, відповідно до якого ОСОБА_6 купила земельну ділянку площею 2948 кв.м. в с. Поташ, Тальнівського району, по вул. Шевченка, 60; зобовязати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_8 вказану земельну ділянку.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, та посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 04 грудня 2007 року помер ОСОБА_10 (а.с. 6).

Згідно довідки Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори № 3963/02-14 від 05.10.2016 року після смерті ОСОБА_13 17 квітня 2008 року була заведена спадкова справа № 890/2008 щодо майна померлого.

Для оформлення своїх спадкових прав до нотаріальної контори звернулась дружина померлого ОСОБА_8, яка прийняла спадщину, та син померлого ОСОБА_14, який відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_8 (а.с. 42).

ОСОБА_8 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема і на житловий будинок № 60 по вул. Шевченка, в с. Поташ, Тальнівського району Черкаської області 23.11.2010 року (а.с. 52).

Разом з тим, 23.11.2010 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2948 кв.м, розташовану по вул. Шевченка, 60 в с. Поташ Тальнівського району Черкаської області через відсутність документу, що підтверджує право власності померлого на це майно, а саме Державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 12).

В подальшому позивачці стало відомо про те, що спірна земельна ділянка була відчужена за договором купівлі-продажу за довіреністю.

Згідно довідки відділу Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області №3576 від 18.08.2009, відповідно до книги записів реєстрації державних актів, 04.07.2006 на імя ОСОБА_10 зареєстровано державний акт серії ЯГ 626556 на право власності на земельну ділянку площею 0,2948 га, розташовану в с. Поташ по вул. Шевченка, 60, для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 11.09.2007 року між ОСОБА_11, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 і діє від імені ОСОБА_10 по довіреності, посвідченій виконкомом Потаської сільської ради Тальнівського району 20.08.2007 за №93, та ОСОБА_6, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, остання купила земельну ділянку площею 2948 кв.м., розташовану в с. Поташ Тальнівського району по вул. Шевченка за №60 для ведення особистого селянського господарства.

Той факт, що позивачці нічого не було відомо про цей договір, викликали у неї сумнів у тому, що її покійний чоловік вчиняв будь-які дії з відчуження цього майна, обумовив її звернення до органів внутрішніх справ з відповідною заявою про вчинення злочину.

Ухвалою Тальнівського районного суду від 27 квітня 2016 ОСОБА_15, яка була секретарем Потаської сільської ради та посвідчила довіреність від імені ОСОБА_10, звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 366 КК України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому ОСОБА_15 вину визнала повністю та не заперечувала проти закриття справи (а.с.18).

Під час розгляду кримінальної справи встановлено, що 20.08.2007 ОСОБА_15, будучи службовою особою - секретарем Потаської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, близько 09 години, знаходячись в службовому кабінеті у приміщенні Потаської сільської ради Тальнівського району Черкаської області в с. Поташ в присутності ОСОБА_11 та на прохання останнього, незаконно, протиправно, умисно, без присутності ОСОБА_10 склала текст довіреності від імені ОСОБА_10, ОСОБА_11, а близько через десять хвилин, достовірно знаючи, що підпис від імені ОСОБА_10 у виготовленому нею ж паперовому документі підроблений, зареєструвала цю довіреність у журналі реєстрації нотаріальних дій Потаської сільської ради Тальнівського району Черкаської області під номером 93, після чого видала її ОСОБА_11

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.09.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, слід визнати недійсним, оскільки при його укладанні від імені ОСОБА_10 діяв ОСОБА_11 по довіреності, посвідченій виконкомом Потаської сільської ради Тальнівського району 20.08.2007 за №93, яка є підробленою. Так як ОСОБА_10 помер, встановити чи було його волевиявлення на укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки не можливо. Таким чином, оскільки довіреність, на підставі якої від імені ОСОБА_10 діяв ОСОБА_11, є підробленою, суд вірно прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу укладено із порушенням ст. 203 ЦК України, а саме відсутнє волевиявлення продавця ОСОБА_10

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно встановив, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - ОСОБА_10, не з його волі іншим шляхом, а саме внаслідок службового підроблення довіреності №93 щодо уповноваження ОСОБА_11 продати належну ОСОБА_10 земельну ділянку.

Таким чином, в порядку ст. 388 ЦК України вказана земельна ділянка підлягає поверненню позивачці, оскільки вона є спадкоємцем власника цього майна ОСОБА_10

Колегія суддів також погоджується із правильністю застосування судом першої інстанції положень статей 256-257, 261 ЦК України, та висновком щодо не пропущення позивачкою строку позовної давності.

Так, право на звернення до суду із даним позовом у ОСОБА_8 виникло лише після доведення факту підроблення довіреності, на підставі якої було укладено спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки. Дані обставини були встановлені ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року.

Із позовом до суду ОСОБА_8 звернулась 25 серпня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо повного задоволення позовних вимог ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції винесено законне та обгрунтоване рішення, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2017 року залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: Приватний нотаріус Тальнівського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання до8говору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :