Справа № 316/991/16-ц
Провадження № 2/316/28/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

"21" квітня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області про примусове виселення з житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» в особі свого представника, звернувся до Енергодарського міського суду 06.07.2017 року з позовною заявою до відповідачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3про їх виселення з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення з відповідачів судового збору.

В судове засідання позивач не зявився, від представника що діє на підставі довіреності (а.с.112) ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Альфа-Банк», позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.164).

Відповідачі у судове засідання не зявилися.

ОСОБА_1 надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника ОСОБА_5 (а.с.144).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 причини неявки не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5, який діє на підставі нотаріальної довіреності (а.с.145) в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях (а.с.132-135).

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила про вирішення даного спору на розсуд суду.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

24.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №0709/0408/55-026 з подальшим внесенням змін та доповнень (а.с.5-9,10,11-12,13).

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельтабанк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого Продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (а.с.39-53).

15.06.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельтабанк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого Продавець погоджується продати права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (а.с.54-61).

На підставі даних Договорів відбулася зміна кредитора, а ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором №0709/0408/55-026 від 24.04.2008 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк».

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати боржнику (Відповідачу по справі) кредит у сумі 12000,00 доларів США, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит та сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі, передбаченій умовами Кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 24.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір №0709/0408/55-026-Z-1 з подальшим внесенням змін та доповнень (а.с.17-19,20,21-22), відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира №49, що знаходиться за адресою: Запорізької області м. Енергодар в будинку № 24 по вулиці Козацька.

Відповідно до Свідоцтва про право власності №6237 від 18.03.2008 року, дана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.23) та право власності зареєстровано у ДКП «Енергодарське БТІ» за ОСОБА_1, що підтверджуєтьмя відповідним Витягом (а.с.27).

ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого Банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на заставне майно та 16.09.2013 року Енергодарським міським судом Запорізької області винесено рашення, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0709/0408/55-026 від 24.04.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру №49, що знаходиться за адресою: Запорізької області м. Енергодар в будинку № 24 по вулиці Козацька (а.с.34-35) та видано виконавчий лист (а.с.36).

23.07.2015 року ВДВС було відкрито виконавче провадження (а.с.37).

Після відкриття виконавчого провадження Банку стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітю дитину.

Згідно з довідками з Сектору реєстрації, відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_1, зареєстрована за даною адресою з 22.08.1997 року (а.с.92), ОСОБА_2 з 16.05.2008 року (а.с.97), ОСОБА_3 з 16 травня 2008 року (а.с.93).

З даних довідок випливає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєструвалися після укладення Іпотечного договору.

Позивач зазначає, що відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, забороняється передавати на прилюдні торги обєкті нерухомості із зареєстрованими неповнолітніми особами. У звязку з цим подальша реєстрація ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі що є предметом іпотеки, на думку позивача унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя. Проте судом встановлено, що ОСОБА_3 народився 19 квітня 1999 року та станом на день винесення рішення 21 квітня 2017 року, йому виповнилося 18 років та він є повнолітнім.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави, а саме, заставою нерухомого майна.

Правовідносини щодо іпотеки (застави нерухомого майна) врегулювані Законом України «Про іпотеку», відповідно до ст.1 якого, передбачено, що іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Стаття 589 ЦК України передбачає, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави Заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Однак, в Постанові Верховного суду України від 3 лютого 2016 року по цивільній справі № 6-2947цс15 міститься правовий висновок, відповідно до якого, вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення (ч.2 ст.40 ЗУ «Про іпотеку») стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини другої статті 39 цього Закону таке рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч.4 ст.9 ЖК України, ст.109 ЖК України та ст.ст.39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Крім того, відповідно до п.4 Іпотечного договору, Іпотекодавець свідчить зокрема, що на підставах, передбачених чинним законодавством, на предмет Іпотеки може бути звернено стягнення; даний Договір підписаний Іпотекодавцем добровільно; при укладанні цього Договору Іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сімї і осіб, які мають право користуватися даним предметом Іпотеки; за адресою місцезнаходження предмету Іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися предметом Іпотеки.

Також суд ще раз наголошує на тому, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, станом на день винесення рішення 21 квітня 2017 року, є повнолітнім. Таким чином малолітні та/чи неповнолітні діти за адресою знаходження предмету іпотеки не зареєстровані.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи все вищевикладене, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов переконання що вимоги позивача в частині виселення відповідачів з житлового приміщення квартири, яка є предметом іпотеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд прийшов наступних висновків:

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно меморіального ордеру від 14 червня 2016 р., позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. (а.с.4)

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що суд прийшов висновку, щодо задоволення вимог позовної заяви в їх основній частині - виселення, задоволенню також підлягають й вимоги щодо стягнення з відповідачів розміру сплаченого судового збору 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 10, 11, 14, 57-60, 63-65, 79, 88, 208, 210, 212-215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вимоги позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» - задовольнити у повному обсязі.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з житлового приміщення, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (01001, м.Київ, вулиця Десятинна, 4/6, , МФО: 300246, п/р.: 0004 сплачений розмір судового збору на загальну суму 1378 гривень 00 копійок, а саме:

з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 в розмірі 459 гривень 34 копійки,

з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 459 гривень 33 копійки,

з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 - 459 гривень 33 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 25 квітня 2017 року.

Суддя: М. В. Капустинський