АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3006/17 Головуючий 1 інстанції Шишкін О.В.
Справа №638/1701/17 Доповідач Гуцал Л.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Пилипчук Н.П., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Коммунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 березня 2017 року по справі за позовом Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» до ОСОБА_1 про розірвання договору і стягнення коштів,

встановила:

03 лютого 2017 року Комунальне підприємство «Благоустрій міста Ізюма» звернулось до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 березня 2017 року у відкритті провадження по справі було відмовлено з підстав, передбачених ст.122 ЦПК України суд вважав, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить зазначену вище ухвалу скасувати і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що на момент звернення позивача до суду відповідач ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність, а тому позов предявлено не до фізичної особи - підприємця, а до фізичної особи ОСОБА_1.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що спір має розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки виник між двома суб'єктами господарювання.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що на вимоги ст.ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст.1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст.1 ГПК України згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно зі ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу.

За приписами ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповіда чем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В абзаці 4 підп. 4.7 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі у такому процесі.

В абзаці 3 п.14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», зазначено, що оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Матеріали справи свідчать, що на час звернення позивача до суду з даним позовом ОСОБА_1 не була фізичною особою - підприємцем, оскільки 28 грудня 2016 року було зареєстровано припинення її підприємницької діяльності, як фізичної особи - підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Про припинення відповідачем статусу фізичної особи-підприємця позивач зазначав у позовній заяві.

Проте, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені норми процесуального права, не врахував роз'яснення надані у постанові пленуму, та дійшов помилкового висновку про те, що спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України , оскільки судом першої інстанції при її постановленні порушений порядок вирішення питання про відкриття провадження, встановлений ст.122 ЦПК України.

Керуючисьст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 березня 2017 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді