Провадження № 2/317/172/2017
Справа № 317/4684/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Самарським районним судом м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.09.2010 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затв. наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами банку, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 р. має заборгованість 31299,79 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31299,79 грн. за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 р., яка складається з наступного: 1552,99 грн. заборгованість за кредитом; 23930,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1466,66 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Відповідачем подані заперечення на позов (а.с. 48-50), мотивовані тим, що:

Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем особисто, а тому не можна вважати, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника;

позивачем не надано доказів факту отримання відповідачем грошових коштів та їх розміру;

суми в розрахунку є надуманими та необґрунтованими, оскільки неможливо визначити методику та формулу за якою його проведено;

до позовних вимог слід застосувати строк позовної давності;

нарахування штрафів та пені є подвійною відповідальністю.

До суду в режимі відеоконференції з Самарським районним судом м. Дніпропетровська зявився представник позивача ОСОБА_2, який позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові, також зазначив, що термін дії картки відповідача до 12 місяця 2015 року, а тому посилання відповідача на застосування строку позовної давності не є обґрунтованими. Крім того, представник позивача вказав, що у стовпчику сума пені та комісії нарахована лише пеня.

В судове засідання 13.02.2017 р. зявилась представник відповідача ОСОБА_3, яка заперечувала проти задоволення у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченнях на позов. В подальшому представник відповідача участі у розгляді справи не брала.

В судове засідання 11.04.2017 р. зявилась відповідачка ОСОБА_1, яка позов визнала частково, а саме лише тіло кредиту, в іншій частині заперечувала проти задоволення позову. Відповідач надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченнях на позов, також зазначила, що вона дійсно брала кредит, знайомилась лише зі строками погашення кредиту, штрафами, але оскільки дуже поспішала, то більше ні з чим не знайомилась, а одразу побігла до банкомату знімати гроші, які були їй терміново потрібні. На її думку анкета позичальника не є договором, Умови та правила надання банківських послуг їй для ознайомлення не надавались, її підпису на них немає. Чим відрізняються наявні у справі Умови та правила надання банківських послуг від тих, які розміщені на сайті, і з якими виходячи з наявності її підпису в анкеті вона ознайомилась, позивач не знає, але відрізняються суттєво. На думку відповідача позивач не довів факт ознайомлення її з умовами кредитування. Крім того, відповідач ОСОБА_1 зазначила, що довідка про умови кредитування підписана нею особисто (а.с. 6), її картка має строк дії до 12 місяця 2015 року. Вважає, що слід застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.09.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір був укладений шляхом підписання позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 5), яка разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затв. наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами банку, складають між сторонами договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником заяви.

Матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем 27.09.2010 р. За змістом даної довідки ОСОБА_1 погодилась із: відсотковою ставкою 3% на місяць; розміром щомісячного платежу 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строком внесення платежу до 25 числа місяця, що слідує за звітним; пенею, яка складається з пені 1 та пені 2; штрафами 500,00 грн. + 5% від ціни позову.

Зі змісту підписаної ОСОБА_1 Анкети-заяви вбачається, що позичальник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами.

Після цього відповідачу було відкрито картковий рахунок та видана пластикова картка, яка ключем до цього рахунку.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 отримала дві кредитні картки 352427 з терміном дії до 05/14, а також 476728 з терміном дії 12/15.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що користувалась банківською карткою саме з терміном дії до 12/15, тобто дана обставина визнається обома сторонами, а тому не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Як вбачається з представленого розрахунку та виписки, ОСОБА_1 користувалась коштами ПАТ КБ «Приватбанк» та здійснювала виплати за їх користування, проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобовязань належним чином не виконувала.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, підписавши заяву та засвідчивши згоду з Умовами та правилами надання послуг ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 таким чином приєдналась до вказаних Умов та правил надання банківських послуг, які по суті є публічною офертою.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача та його представника на те, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника.

Згідно з ч 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, підписавши Анкету-заяву, своїм підписом підтвердила згоду на те, що його заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Вказані дії не суперечать положенням вищевказаних норм матеріального права, суду не надано доказів, що відповідач не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та з тарифами, а також про те, що надані суду першої інстанції Умови та правила не є тими документами, з якими був ознайомлений відповідач під час укладання кредитного договору. Матеріли справи містять лише одні Умови та правила надання банківських послуг. Крім того, умовами договору та законодавством не передбачено підписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг.

Наразі відсутні обґрунтовані підстави вважати, що в матеріалах справи містяться умови відмінні від тих, які є складовою частиною договору, оскільки у судовому засіданні відповідач вказала, що душе поспішала, а тому ознайомилась лише з тим, чим бажала, тобто з Умовами та правилами надання банківських послуг вона не знайомилась.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 1.1.2.3 Правил користування платіжною карткою.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Згідно з п.1.1.7.12 Умов та правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банком послуг карта діє до останнього дня місяця вказаного на лицевій стороні карти включно. Забороняється використання карти (її реквізитів) із закінченим строком дії.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Станом на 31.10.2016 р. позивачем нараховано відповідачу заборгованість у загальному розмірі 31299,79 грн., яка складається з наступного: 1552,99 грн. заборгованість за кредитом; 23930,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1466,66 грн. штраф (процентна складова).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Щодо посилань відповідача про необхідність застосування строку позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці, дія картки закінчилась у грудні 2015 року, а з позовом до суду банк звернувся у листопаді 2016 року.

Крім того, відповідно до п. 1.1.7.31 Правил строк позовної давності, що стосується вимог банку про повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років.

В силу ч. 2 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобовязання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.

Відповідачем не було надано доказів про те, що вона зверталась до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, зокрема, щодо зменшення строку позовної давності, а відтак вказані обставини свідчать про її згоду з усіма умовами даного договору.

Таким чином, позивачем не було пропущено строку позовної давності.

Щодо підвищення процентної ставки суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як розяснено у абз. 3 п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання про правомірність підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку визначеному частиною 6 статті 1056-1 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни банком тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобовязаний у строк не менше ніж за 7 днів до ведення змін проінформувати про це клієнта, зокрема у виписці за картрахунком. Якщо протягом 7 днів банк не отримав від клієнта повідомлення про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг при незгоді зі змінами Правил та /або тарифів банку клієнт зобовязаний звернутись до банку для розірвання договору та погасити заборгованість, що утворилася перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю та його довіреним особам.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Виходячи з аналізу ст.ст. 5, 627, 629, 653 ЦК України слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним

З матеріалів справи, з заперечень на позов не вбачається, що ОСОБА_1 подавала до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву про розірвання кредитного.

Виходячи з обізнаності ОСОБА_1 з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, які разом з заявою підписаною позичальником складають кредитний договір від 27.09.2010 р., невиконання ОСОБА_1 передбаченого цим договором обовязку отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, не є підставою вважати, що банк не виконав свого обовязку про повідомлення клієнта про зміну тарифів. Виписка про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам є каналом інформативного повідомлення клієнта, який офіційно передбачений умовами договору в якості обовязкового. Застосування банком інших засобів комунікації для передачі клієнту інформації, зокрема про збільшення процентної ставки, є правом банку, а не обовязком.

Згідно з наказами ПАТ КБ «Приватбанк» процентна ставка протягом дії кредитного договору змінювалась як в сторону зменшення, так і в сторону збільшення.

Відповідач не надав суду доказів про отримання ним виписки (виписок) про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, зокрема за періоди, що передували зміні банком процентної ставки за договором від 27.09.2010 р. та про відсутність у таких виписках інформації про збільшення розміру процентної ставки.

Більше того, представником позивача до матеріалів справи приєднано роздруківки з програмного забезпечення банку, де відображено направлення повідомлень про зміну процентної ставки на номер мобільного телефону ОСОБА_1 із відображенням як дати і часу направлення повідомлення, так і його змісту.

При таких обставинах, виходячи безпосередньо з умов договору б/н від 27.09.2010 р., суд вважає, що ОСОБА_1 погодилась зі змінами (збільшенням) розміру процентної ставки запропонованої банком.

Відповідач у письмових запереченнях не визнала суми заборгованості по процентам, штрафу та пені, не заявляючи при цьому про призначення відповідної судової експертизи і не представляючи власний розрахунок заборгованості.

При таких обставинах дослідження розрахунку заборгованості принаймні в частині арифметичної перевірки правильності здійснених нарахувань є обовязком суду.

Хоча відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, наявність заборгованості по тілу кредиту у розмірі 1552,99 грн. вона визнала. Дану суму суд вважає обґрунтованою та такою, що нарахована правомірно.

Щодо відсотків за користування кредитом, то суд виходить з наступного. Загальна сума відсотків за користування кредитними коштами складається з суми відсотків нарахованих з залишків поточної та простроченої заборгованості за кредитом.

Перевіривши арифметичний розрахунок нарахованих відсотків на залишок простроченої заборгованості, судом встановлено, що його вчинено частково не вірно. Так, розмір відсотків на залишок простроченої заборгованості розраховується по формулі: сума заборгованості за кредитом з якої нараховуються проценти (стовпчик № 5) х розмір процентної ставки (стовпчик № 7) / 365 (кількість днів у календарному році) / 100 х кількість днів прострочення (стовпчик № 2).

Таким чином, у десятому стовпчику розрахунку заборгованості, що наданий позивачем (а.с. 4), містяться помилкові дані, а саме за:

19.02.2013 року 0,28 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,30 грн. (різниця +0,02 грн.);

01.03.2013 року 1,95 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 2,00 грн. (різниця +0,05 грн.);

16.03.2013 року 0,91 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,98 грн. (різниця +0,07 грн.);

29.03.2013 року 0,27 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,30 грн. (різниця +0,03 грн.);

01.04.2013 року 2,52 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 2,76 грн. (різниця +0,24 грн.);

29.04.2013 року 0,15 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,16 грн. (різниця +0,01 грн.);

30.04.2013 року 0,15 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,16 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.05.2013 року 2,25 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 2,36 грн. (різниця +0,11 грн.);

16.05.2013 року 1,26 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1,33 грн. (різниця +0,07 грн.);

31.05.2013 року 0,14 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,15 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.06.2013 року 3,78 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 4,02 грн. (різниця +0,24 грн.);

28.06.2013 року 0,40 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,41 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.07.2013 року 5,40 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 5,43 грн. (різниця +0,03 грн.);

31.07.2013 року 0,25 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,26 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.08.2013 року 7,25 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 7,47 грн. (різниця +0,22 грн.);

30.08.2013 року 0,30 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,31 грн. (різниця +0,01 грн.);

31.08.2013 року 0,30 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,31 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.09.2013 року 8,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 8,94 грн. (різниця +0,24 грн.);

01.10.2013 року 10,44 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 10,51 грн. (різниця +0,07 грн.);

30.10.2013 року 0,36 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,37 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.11.2013 року 11,48 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 11,64 грн. (різниця +0,16 грн.);

29.11.2013 року 0,46 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,47 грн. (різниця +0,01 грн.);

30.11.2013 року 0,46 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,47 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.12.2013 року 12,88 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 13,12 грн. (різниця +0,24 грн.);

29.12.2013 року 0,92 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,94 грн. (різниця +0,02 грн.);

01.01.2014 року 15,60 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 15,72 грн. (різниця +0,12 грн.);

31.01.2014 року 0,57 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,58 грн. (різниця +0,01 грн.);

01.02.2014 року 15,39 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 15,55 грн. (різниця +0,16 грн.);

28.02.2014 року 0,62 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 0,63 грн. (різниця + 0,01 грн.);

01.03.2014 року 16,79 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 38,34 грн. (різниця +21,60 грн.);

28.03.2014 року 1,86 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 4,26 грн. (різниця +2,40 грн.);

31.03.2014 року 0,68 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1,61 грн. (різниця +0,93 грн.);

01.04.2014 року 2,72 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 6,44 грн. (різниця +3,72 грн.);

05.04.2014 року 17,00 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 80,50 грн. (різниця +63,50 грн.);

30.04.2014 року 0,68 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 3,58 грн. (різниця +2,90 грн.);

01.05.2014 року 19,72 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 103,85 грн. (різниця +84,13 грн.);

30.05.2014 року 1,36 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 7,99 грн. (різниця +6,63 грн.);

01.06.2014 року 19,72 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 115,77 грн. (різниця +96,05 грн.);

30.06.2014 року 0,68 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 4,44грн. (різниця + 3,76 грн.);

01.07.2014 року 19,72 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 128,67 грн. (різниця + 108,95 грн.);

30.07.2014 року 0,68 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 4,44 грн. (різниця + 3,76 грн.);

31.07.2014 року 0,68 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 4,91 грн. (різниця + 4,23 грн.);

01.08.2014 року 17,36 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 137,41 грн. (різниця +120,05 грн.);

29.08.2014 року 1,36 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 10,78 грн. (різниця +9,42 грн.);

31.08.2014 року 0,68 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 5,38 грн. (різниця + 4,70 грн.);

01.09.2014 року 22,40 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 174,95 грн. (різниця + 152,55 грн.);

29.09.2014 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 6,25 грн. (різниця + 5,45 грн.);

30.09.2014 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 6,90 грн. (різниця +6,10 грн.);

01.10.2014 року 23,20 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 200,17 грн. (різниця + 176,97 грн.);

30.10.2014 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 6,90 грн. (різниця + 6,10 грн.);

31.10.2014 року 22,40 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 212,45 грн. (різниця + 190,05 грн.);

28.11.2014 року 1,60 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 15,42 грн. (різниця + 13,82 грн.);

30.11.2014 року 22,40 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 232,69 грн. (різниця + 210,29 грн.);

28.12.2014 року 1,60 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 16,66 грн. (різниця + 15,06 грн.);

30.12.2014 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 8,33 грн. (різниця + 7,53 грн.);

31.12.2014 року 24,00 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 272,07 грн. (різниця + 248,07 грн.);

30.01.2015 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 9,10 грн. (різниця + 8,30 грн.);

31.01.2015 року 21,60 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 266,91 грн. (різниця + 245,31 грн.);

27.02.2015 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 9,91 грн. (різниця + 9,11 грн.);

28.02.2015 року 21,60 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 288,67 грн. (різниця + 267,07 грн.);

27.03.2015 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 10,71 грн. (різниця + 9,91 грн.);

28.03.2015 року 1,92 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 32,15 грн. (різниця + 30,23 грн.);

31.03.2015 року 0,80 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 10,71 грн. (різниця + 9,91 грн.);

01.04.2015 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 418,15 грн. (різниця +389,44 грн.);

30.04.2015 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 456,41 грн. (різниця + 427,70 грн.);

29.05.2015 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 15,78 грн. (різниця + 14,79 грн.);

30.05.2015 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 16,02 грн. (різниця + 15,03 грн.);

31.05.2015 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 500,12 грн. (різниця + 471,41 грн.);

29.06.2015 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 17,29 грн. (різниця + 16,30 грн.);

30.06.2015 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 564,34 грн. (різниця + 534,64 грн.);

30.07.2015 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 18,86 грн. (різниця + 17,87 грн.);

31.07.2015 року 30,69 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 636,65 грн. (різниця + 605,96 грн.);

31.08.2015 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 671,70 грн. (різниця + 642,00 грн.);

30.09.2015 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 729,89 грн. (різниця +700,19 грн.);

30.10.2015 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 24,40 грн. (різниця + 23,41 грн.);

31.10.2015 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 794,00 грн. (різниця +764,30 грн.);

30.11.2015 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 860,62 грн. (різниця + 830,92 грн.);

30.12.2015 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 28,76 грн. (різниця + 27,77 грн.);

31.12.2015 року 9,90 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 308,94 грн. (різниця + 299,04 грн.);

10.01.2016 року 18,81 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 591,50 грн. (різниця + 572,69 грн.);

29.01.2016 року 1,98 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 62,50 грн. (різниця + 60,52 грн.);

31.01.2016 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 976,60 грн. (різниця + 947,89 грн.);

29.02.2016 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1053,38 грн. (різниця + 1024,67 грн.);

29.03.2016 року 1,98 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 72,83 грн. (різниця + 70,85 грн.);

31.03.2016 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1140,16 грн. (різниця + 1111,45 грн.);

29.04.2016 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 39,42 грн. (різниця + 38,43грн.);

30.04.2016 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1231,30 грн. (різниця + 1202,59 грн.);

29.05.2016 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 42,56 грн. (різниця + 41,57 грн.);

30.05.2016 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 42,56 грн. (різниця +41,57 грн.);

31.05.2016 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1377,02 грн. (різниця + 1347,32 грн.);

30.06.2016 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1435,42 грн. (різниця + 1406,71 грн.);

29.07.2016 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 49,62 грн. (різниця + 48,63 грн.);

30.07.2016 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 49,86 грн. (різниця + 48,87 грн.);

31.07.2016 року 28,71 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1550,58 грн. (різниця + 1521,87 грн.);

29.08.2016 року 1,98 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 107,20 грн. (різниця + 105,22 грн.);

31.08.2016 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1731,69 грн. (різниця + 1701,99 грн.);

30.09.2016 року 29,70 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 1864,87 грн. (різниця + 1835,17 грн.);

30.10.2016 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 62,31 грн. (різниця + 61,32 грн.);

31.10.2016 року 0,99 грн., в той час як в представленому позивачем розрахунку проценти нараховані в сумі 62,31 грн. (різниця + 61,32 грн.).

Таким чином, відповідачем безпідставно нараховано до загальної суми заборгованості 21182,19 грн. Дана сума складається з арифметичної суми відсотків, зазначених вище у дужках, тобто тих, які нараховані арифметично не вірно.

Отже, сума процентів, що підлягає стягненню, дорівнює: 23930,14 грн. 21182,19 грн. = 2747,95 грн. і являє собою суму всіх процентів станом на 31.10.2016 р.

Як вбачається з розрахунку заборгованості пеня у сумі 3850,00 грн. позивачем нарахована обґрунтовано. Підстав для застосування строку позовної давності до цих вимог суд не вбачає з огляду на приписи п. 1.1.7.31 Правил, згідно якого строк позовної давності, що стосується вимог банку про повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років.

Щодо заявлених до стягнення штрафів, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15.

Умовами договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів щодо будь-якого з грошових зобовязань передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України в даному випадку суд не вбачає.

Отже, суд відмовляє у вимогах про стягнення штрафів, як різновиду неустойки у звязку з їх необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України (подвійна відповідальність за одне й те саме порушення), проте вимоги про стягнення пені є обґрунтованими, оскільки відповідач дійсно допустив прострочення зобовязань за кредитним договором в частині тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що має наслідком нарахування пені.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 358,85 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 88, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 р. у розмірі 8150,94 грн. (вісім тисяч сто пятдесят грн. 94 коп.), яка складається з наступного: 1552,99 грн. заборгованість за кредитом; 2747,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3850,00 грн. заборгованість за пенею.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 358,85 грн. (триста пятдесят вісім грн. 85 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян