Справа № 489/6063/16-ц
Номер провадження 2/489/601/17
Іменем України
26 квітня 2017 р.
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді Тихонової Н.С.,
при секретарі - Бреженюк Н.С.,
позивачки - ОСОБА_1,
представника позивачки - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
В грудні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачу та її доньці ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. 18.05.2016 р. ОСОБА_4 померла, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки вищевказаної квартири. Після смерті доньки позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за чоловіком померлої документ, що підтверджує право власності спадкодавиці на частку цієї квартири - відсутній.
Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд квартиру АДРЕСА_1 визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4, яка померла 18.05.2016 р. та відповідача ОСОБА_3; визначити за ОСОБА_4, яка померла 18.05.2016 р. ? частку в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру; визнати за руденко ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину даної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 18.05.2016 р.
В подальшому позивачкою було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких вона просить суд призначити, що частина померлої ОСОБА_4 у спільній сумісній власності становить ? частину квартири АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на вказану частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 18.05.2016 р.; визнати договір дарування від 17.11.2016 р. укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1, посвідчений ПН ММНО ОСОБА_7, реєстр. № 1078, частково недійсним на ? частину спірної квартири; визнати договір купівлі-продажу від 25.11.2016 р. укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1, посвідчений ПН ММНО ОСОБА_9, реєстр № 1556, частково недійсним на ? частину спірної квартири.
В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали .
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Згідно вимог ЦПК України звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.
Крім того відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.
Разом з тим згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції від 06.12.2016 р.) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (станом на 01.01.2017 р. прожитковий мінімум для працездатної особи складає 1 600 грн. 00 коп.).
Згідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто 640 грн. 00 коп.
Згідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто 640 грн. 00 коп.
При цьому кожна позовна вимога має бути оплачена окремо.
Як вбачається з матеріалів справи позивачкою заявлено три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, судовий збір за які має бути сплачений в розмірі 2 560 грн. 00 коп. (640 грн. 00 коп. х 4.).
Натомість позивачкою не було сплачено судовий збір як при подачі позовної заяви, так і при збільшенні позовних вимог.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка зазначала, що звільнена від сплати судового збору, оскільки вона доглядала за своєю донькою ОСОБА_4, яка за життя була інвалідом.
Проте зазначені посилання позивачки спростовуються обставинами справи та положеннями чинного законодавства, оскільки сама позивачка не відноситься до категорії осіб, які згідно ЗУ «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору при подачі позову до суду.
За таких обставин позивачці необхідно доплатити судовий збір в розмірі 2 560 грн. 00 коп. і надати документ про сплату судового збору до суду.
Вищезазначені недоліки є підставою залишення даного позову без руху.
Посилаючись на вищевикладене на підставі ст. 121 ЦПК України суд надає позивачу строк для усунення недоліків, а саме надання до суду розрахунку заборгованості, що відповідає змісту позовних вимог або уточнення позовних вимог згідно розрахунку заборгованості долученого до позовної заяви.
Керуючись ст. 119,121 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк, терміном пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Тихонова