Справа № 361/4373/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/2148/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 23 04.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_2, третя особа - Броварське об'єднане Управління пенсійного фонду України Київської області, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2014 року у розмірі 2 584 грн. 59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та власником особового рахунку НОМЕР_1. Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, теплопостачання до якого здійснює позивач, а саме надає послуги з централізованого опалення та підігріву води і проводить щомісячні нарахування згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради. Відповідач отримує вказані послуги, однак не здійснює їх оплату, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2016 року позов Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води за період із 01 січня 2013 року по 01 січня 2014 року в розмірі 1 509 грн. 26 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності при зверненні до суду. Видача судового наказу не є підставою для переривання перебігу строку позовної давності. Датою нового перебігу зазначеного строку є дата скасування судового наказу, а саме 16 лютого 2016 року. У матеріалах справи відсутні докази про наявність між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг та докази вчинення відповідачем дій, які свідчили б про переривання боргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13 лютого 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу за отримані послуги з централізованого опалення та підігріву води у розмірі 2 584 грн. 59 коп. за період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2014 року.

Вказаний судовий наказ КП «Броваритепловодоенергія» пред'явив до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, у зв'язку із чим відкрито виконавче провадження № 43392103 від 15 квітня 2015 року.

Згідно листа Броварського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області № 7433/04 від 06 липня 2016 року відраховано із пенсії ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 075 грн. 33 коп. Залишок боргу ОСОБА_2 за виконавчим листом 361/864/14-ц від 13 лютого 2014 року станом на 01 липня 2016 року становить 1 509 грн. 26 коп.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2016 року скасовано судовий наказ Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2014 року у справі за заявою комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води, водопостачання та водовідведення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надала доказів відмови від отримання послуг із централізованого опалення та підігріву води у встановленому законом порядку та за нею рахується заборгованість. Судовим наказом перервано перебіг позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази про наявність між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг

Однак, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено, як обов'язок, а не право сторін.

Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які відповідач отримав, а відтак має оплатити їх надання. Отже, посилання апелянта на відсутність між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг, як на підставу відмови в задоволенні позову є безпідставними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також вказує на те, що позивач пропустив строк позовної давності при зверненні до суду. Зокрема, відповідач зазначає, що позивачу було відомо про порушення його прав ще у січні 2013 року і саме з цього часу розпочався перебіг процесуального строку.

Відповідно до ст. ст. 257, 256 ЦК України позовна давність - це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 13 січня 2016 року (справа № 6-931цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у січні 2014 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за отримані послуги з центрального опалення та підігріву води. Таким чином, зверненням позивача до суду з заявою про видачу судового наказу перервано строк позовної давності. В силу вимог ст. 364 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, строк позовної давності було перервано 27 січня 2014 року та його перебіг заново почався 28 січня 2014 року та закінчився 28 січня 2017 року. Позивач пред'явив позовні вимоги про стягнення заборгованості 01 серпня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин, доводи ОСОБА_2 в частині пропуску позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дав оцінку доводам відповідача щодо пропуску строку позовної давності.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

У прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_2, зокрема, просила витребувати з суду першої інстанції копію виконавчого листа, виданого на підставі оскаржуваного рішення, та забезпечити апеляційну скаргу шляхом зупинення дії виконавчого листа. Однак, відсутність виконавчого листа у справі не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 До повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст. ст. 308, 309 ЦПК України, не входить забезпечення апеляційної скарги шляхом зупинення дії виконавчого листа.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2017 року ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до вимог частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 01 вересня 2015 року) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

При подачі позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 01 вересня 2015 року) судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення суду справляється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Отже, з ОСОБА_2 на користь Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 515 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючої по АДРЕСА_1 на користь Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області судовий збір у розмірі 1 515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень, 80 копійок).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.