Справа № 452/1914/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"10" квітня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Сенечина В.М.,

при секретарі Зельмана С.Є.,

з участю: представника позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання недійсним реєстраційного посвідчення про право власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення про право власності посилаючись на те, що з 1994 року по 2013 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей 1995 та ІНФОРМАЦІЯ_1.

У жовтні 2001 року вона та чоловік придбали за договором купівлі-продажу оформленому на відповідача житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району, який був зареєстрований 13 листопада 2001 року Самбірським МБТІ на праві особистої власності за ОСОБА_2

Так, як з 2002 по 2010 рік сімя перебувала в Іспанії, то прописка в житловому будинку була проведена лише 9 вересня 2010 року.

Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду від 16 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано і спорів щодо спільного майна подружжя не виникало.

В червні 2016 року, після приїзду з Іспанії, позивачка дізналася про те, що відповідач вчиняє дії, які можуть порушувати її право власності, а тому звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення про рівний поділ в частках спільно-придбаного житлового будинку № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району та визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення про право власності на цей будинок.

ОСОБА_2 предявив зустрічний позов до ОСОБА_4 про поділ квартири № 70 по

вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові покликаючись на те, що вказана квартира, яка була придбана ОСОБА_4 19 вересня 2013 року, є спільним майном подружжя, оскільки куплена за спільно зароблені в Іспанії гроші, а відтак підлягає поділу в рівних частках.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, заперечивши проти зустрічного позову та в порядку уточнення позовних вимог просив визнати реєстраційне посвідчення Самбірського МБТІ про право власності на житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району недійсним.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 даний позов не визнав, підтримав зустрічний позов, та пояснив, що з 1994 року по 2013 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 За час спільного подружнього життя, за свої особисті кошти, придбав житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району.

ОСОБА_2 зазначив, що приїхав в Іспанію на роботу у 2005 році, через рік приїхала дружина. Зароблені кошти перераховували в м. Дрогобич гр. ОСОБА_5 З 2011 року дружина почала заробляти окремо.

Приїхавши в Україну він продовжував за свої кошти проводити ремонтні роботи будинку, а також робити ремонт квартири у м. Львові, яку купила позивачка.

Всі витрати повязані з утриманням будинку, здійсненням ремонту проводив за власні кошти, а тому вважає, що даний житловий будинок є його особистою власністю і не підлягає поділу.

На переконання ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1, хоча і оформлена на колишню дружину, придбана за спільні кошти, зароблені в Іспанії, і йому належить ? частина цієї квартири.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 дала аналогічні пояснення в підтримання зустрічного позову та заперечила проти задоволення первісного позову.

Третя особа Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації подало клопотання про розгляд справи у відсутності його представника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши наявні докази, суд проходить до висновку про те, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно з ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 18 листопада 1994 року по 16 квітня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося двоє синів 1995 та ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 жовтня 2001 року ОСОБА_2 купив житловий будинок № 13 по вул. Польовій в

с. Долобів Самбірського району, який складався з двох кімнат та кухні, жилою площею

30,6 м2, і який зареєстрований за ним в Самбірському МБТІ на праві особистої власності.

Після купівлі будинку, у ньому, без відповідного дозволу виконавчого органу влади, проводились ремонтні та будівельні роботи з суттєвим збільшенням загальної та житлової площі. Станом на 2004 рік будинок складався з трьох кімнат жилою площею 42,4 м2, загальною площею 71,2 м2.

9 вересня 2010 року була здійснена прописка всієї сімї у складі чотирьох осіб в даний житловий будинок.

16 квітня 2013 року, за рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_4 19 вересня 2013 року за договором купівлі-продажу придбала квартиру

№ 70 по вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові, яка складалася з однієї кімнати та кухні, загальною площею 37,3 м2.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2, копіями свідоцтв про народження їхніх дітей, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року про розірвання шлюбу, копією договору купівлі-продажу житлового будинку № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району, копією реєстраційного посвідчення Самбірського МБТІ від 13 листопада 2001 року (а.с.10), копією технічного паспорта на житловий будинок по вул Польовій, 13 (а.с. 13-15). Копією будинком книги (а.с. 11), копією договору купівлі-продажу квартири № 70 по

вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові.

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня

2013 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між сторонами, позовної заяви

ОСОБА_4 та матеріалів даної справи вбачається, що на протязі шести років ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не підтримували подружніх відносин, вона з 2007 року проживає в Іспанії, де легально працює. Спірний будинок в с. Долобів куплявся у 2001 році ними разом. Спільно набуте майно сторони вирішили поділити добровільно.

ОСОБА_2, під час розгляду цивільної справи, вказані обставини не заперечував, визнав позов повністю.

Суд дійшов висновку про те, що житловий будинок № 13 по вул. Польовій в

с. Долобів Самбірського району, придбаний на сьомому році подружнього життя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для потреб сімї за спільні кошти є обєктом спільного майна подружжя та підлягає поділу в рівних частках.

Доказів, які б свідчили, що будинок придбаний ОСОБА_2 виключно за особисті кошти, суду не надано.

Із розписки з перекладом (а.с. 98-99) вбачається, що ОСОБА_4 18 червня 2013 року позичила у гр. ОСОБА_6 Бранамонте 30 000 євро.

Із оглянутих та досліджених документів про працевлаштування, оплату праці, перерахунок грошових коштів (а.с. 100-160) вбачається, що ОСОБА_4, проживаючи в Іспанії, була трудовлаштована, отримувала заробітну плату, значні кошти пересилала батькам та сину.

Із показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що у 2004 році та 2005 році були відкриті в банках на території України два рахунки на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на які ними з Іспанії до 2009 року перераховувались грошові кошти.

У 2012 році ОСОБА_5 зняла із рахунку ОСОБА_4 16 000 євро та передала ці кошти позивачці, а пізніше, приблизно в 2014 році, 5 000 доларів США і 2 000 євро ОСОБА_5 зняла із рахунку ОСОБА_2 та передала їх останньому. Більше грошей на вказаних рахунках не було. Жодних претензій чи спорів щодо отриманих кожною стороною грошей не було так, як свідок перед зняттям коштів з рахунків погоджувала це з ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Із показань свідка ОСОБА_2 вбачається, що у серпні 2011 року, він поїхав до батьків в Іспанію, де знаходився до року часу, після чого повернувся в Україну. 3 2013 року проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, яку купила мати, особисто він був присутнім при купівлі і вартість житла на той час становила близько 42 000 доларів США. Після придбання квартири, він, з допомогою батька та родичів, проводив її ремонт. ОСОБА_2 зазначив, що вважає, що квартира куплена за спільні кошти батька та матері зароблені в Іспанії, мати мала намір придбати житло ще у 2012 році до розірвання шлюбу. На даний час, як ствердив свідок, його стосунки з матірю погіршились, і вона заявила вимогу про звільнення ним квартири.

Із показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що квартира № 70 по

вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові придбана в 2013 році його дочкою ОСОБА_4 за особисті кошти, які вона заробила в Іспанії, частину з яких переказувала батькам. У 2012 році дочка їздила в м. Дрогобич та зі свого рахунку забрала свої гроші в ОСОБА_7

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_2 в частині того, що спірна квартира придбана за спільні кошти батьків, оскільки це є припущення свідка, який тривалий період часу знаходився в Іспанії, і йому достовірно невідомо про розмір зароблених сторонами коштів в період шлюбу та після його розірвання. Крім того, свідчення щодо цього не є обєктивними так, як на даний час, як пояснив ОСОБА_2, його стосунки з матірю погіршились через вимогу останньої звільнити квартиру.

Показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 проводив ремонтні роботи в своєму будинку в с. Долобів і у квартирі в м. Львові з допомогою сина, родичів та самого ОСОБА_9, а також показання свідка ОСОБА_10 про те, що він та ОСОБА_2 з 2005 року до 2009 року працювали разом в Іспанії, де ОСОБА_2 заробляв 1300-1500 євро щомісячно, не спростовують зібраних доказів та не вказують на те, що квартира у м. Львові придбана

ОСОБА_4 за спільні із ОСОБА_2 кошти.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задовго до придбання квартири припинили подружні відносини, проживали окремо ведучи самостійно свої бюджети, після чого розірвали шлюб, а пізніше вказана квартира була куплена позивачкою за первісним позовом за особисті кошти, то дане житлове приміщення не належить до спільної сумісної власності і не підлягає поділу.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району Львівської області, який є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району Львівської області, який є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Реєстраційне посвідчення № 60 від 13 листопада 2001 року, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації Львівської області, про право власності на житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району Львівської області в цілому за гр. ОСОБА_2 визнати недійсним.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ квартири АДРЕСА_1 відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 551 грн. 20 коп. судового збору та в користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя