АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретар Андрушків С.П.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору та на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору та на спадкове майно.

Вказувала на те, що станом на 15 квітня 1991 року господарство, в якому вона проживала разом з дідусем - ОСОБА_5 та матірю - ОСОБА_6 відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір.

15 лютого 1996 року помер дідусь, а 12 листопада 2013 року померла мати, внаслідок смерті яких відкрилася спадщина на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вулиці Набережній № 8 у с. Дібрівка Сторожинецького району Чернівецької області.

Вважала, що вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

справа №723/1958/16-ц головуючий у І-й інстанції Дячук О.О.

провадження № 22-ц/794/422/16 суддя-доповідач: ОСОБА_7

категорія:2/5

Посилаючись на ці обставини, просила суд визнати за нею право власності на все майно колишнього колгоспного двору, що знаходиться по вулиці Набережній № 8 у с. Дібрівка Сторожинецького району Чернівецької області та складається з жилого будинку літ. „А-1 вартістю 35352 грн, ганку літ. „А вартістю 46 грн, сараю літ. „Б вартістю 2866 грн,сараю літ. „В/в вартістю 4134 грн та вбиральні літ. „Г вартістю 554 грн.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2016 року позов задоволено: визнано за ОСОБА_3 право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що спірний будинок був побудований у 1964 році і право сумісної власності на нього виникло лише у ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Крім того, на думку апелянта, помилковим є висновок суду про те, що позивачці та її матері - ОСОБА_6 належало по 1/3 частині у майні колишнього колгоспного двору, оскільки відповідно до витягу з погосподарської книги №18 за 1991-1995 роки вони прибули в дане господарство 29 січня 1991 року і не могли стати співвласниками цього майна.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка набула право власності в порядку спадкування на 2/3 частини майна колишнього колгоспного двору після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та на 1/3 частину як член цього двору.

Проте таким висновкам суд першої інстанції дійшов внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради.

Як вбачається з витягу з погосподарської книги Старожадівської сільської ради Сторожинецького району за 1986-1990 роки, в господарстві, що знаходиться по вулиці Набережній № 8 у с. Дібрівка Сторожинецького району Чернівецької області, проживали ОСОБА_5 - голова двору, ОСОБА_8 - дружина та ОСОБА_1 - син (а.с.56).

26 листопада 1988 року ОСОБА_8 померла.

ОСОБА_1 вибув із цього домогосподарства у 1990 році в с. Новосілка Кіцманського району Чернівецької області.

Відповідно до записів у погосподарській книзі за 1991-1995 роки 29 січня 1991 року у вказане господарство прибули донька ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та його онука - ОСОБА_9 (а.с.57).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у звязку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Статтею 126 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у ведені господарства у звязку призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності розяснив судам,що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Отже у разі правильності зарахування господарства сторін до суспільної групи господарств - колгоспний двір право на частку у спірному будинку мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Апелянт ОСОБА_1 вважає, що він має право на частку у спірному майні, оскільки вибув з господарства, що знаходиться по вулиці Набережній № 8 у с.Дібрівка Сторожинецького району Чернівецької області, у 1990 році, а до цього був членом зазначеного двору і відповідно до ст. 126 ЦК УРСР 1963 року не втратив права на частку у майні цього двору.

У п. 2 ч.6 ст.130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, то суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч.4 ст.10 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції наведені положення закону не врахував, не залучив ОСОБА_1 до участі у справі як співвідповідача і ухвалив рішення, яким вирішено питання про його право на спірне майно.

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучення до участі у справі на стадії апеляційного провадження відповідача, до якого не були заявлені позовні вимоги.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: