УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва», про визнання права проживання у житловому приміщенні, зобов'язання видати ордер на житлове приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство по «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва», про визнання права проживання у житловому приміщенні, зобов'язання видати ордер на житлове приміщення задоволено.

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій посилалась на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, вказувала на недотримання судом першої інстанції засад судочинства.

Зазначала, що судове рішення не відповідає правовим висновкам Верховного Суду України та порушує її конституційне право на доступ до правосуддя, просила скасувати судове рішення.

Справа № 755/18233/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2710/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 зазначила про відсутність позиції щодо вимог апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відхилити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила відхилити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийняті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не була стороною у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської РДА в м. Києві про визнання права проживання у житловому приміщенні, зобов'язання видати ордер на житлове приміщення, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК України, ОСОБА_1 не має правових підстав звертатися із заявою про перегляд вказаного рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Відповідно до вимог ст. 30 ЦПК України сторонами у справі є позивач і відповідач.

Іншими особами, які беруть участь у справі, відповідно до глави 4 розділу І ЦПК України, є особи, які безпосередньо приймали участь у справі і від ухваленого рішення залежать їхні права і інтереси. Зокрема, крім позивача та відповідача, такими є треті особи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (ст. 45 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» про визнання права проживання у житловому приміщенні, зобов'язання видати ордер на житлове приміщення, у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 не є стороною у вказаній справі або іншою особою, яка приймала участь у розгляді даної цивільної справи.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заявник вказувала, що при винесенні вищевказаного рішення були порушені її права.

Разом з цим, згідно роз'яснень наданих у п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року заява про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами може бути подана сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 37 ЦПК таку заяву може подати правонаступник особи, яка брала участь у справі, незалежно від виду провадження, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов'язки, не має права на подання заяви про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами; суд ухвалою відмовляє у прийнятті такої заяви. У цьому разі особа має право звернутися до суду з апеляційною або касаційною скаргою із заявленням клопотання про поновлення строку на оскарження.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не є особою, яка бере участь у справі, а тому не має права звертатися до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та обґрунтовано відмовив у прийнятті такої заяви.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного обмеження судом першої інстанції її конституційного права на доступ до правосуддя, з огляду на наступне.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним та, враховуючи положення ч. 1 ст. 362 ЦПК України, відмова у прийняті заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у справі, де заявник не є стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, не може вважатися порушенням права на справедливий судовий захист і не є обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність постановленої ухвали і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: