Справа №591/5739/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/28/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

11 серпня 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 10 липня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» і ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 35/7-ф, згідно з яким позичальнику було надано кредит у сумі 25 000 дол. США під 16% річних з кінцевим строком погашення кредиту 09.07.2018 року. В подальшому до кредитного договору між сторонами було укладено ряд додаткових угод, які є невід'ємними частинами кредитного договору. 04.12.2013 року між банком та ОСОБА_5 було підписано додаткову угоду № 3 до кредитного договору, за умовами якої банк реструктуризує ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 761,06 дол. США шляхом встановлення нового графіку погашення заборгованості за кредитом з 04.12.2013 року по 09.07.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом, починаючи з 04.12.2013 року у розмірі 14% річних на споживчі потреби. З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним договором між банком і відповідачами 10.07.2008 року був укладений іпотечний договір № 35/07-ф, за яким у іпотеку банку передане нерухоме майно, а саме: трьохкімнатна квартира загальною площею 63,32 кв.м, житловою площею 45,4 кв.м, зі всіма невід'ємними її приналежностями, що належить іпотекодавцям на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 належним чином зобов'язання не було виконано, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в еквіваленті до національної валюти в розмірі 831 726,08 грн. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 35/07-ф від 10.07.2008 року, квартиру, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 831 726,08 грн. Способом реалізації предмета іпотеки визначити проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною експертним шляхом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням суду від 10 жовтня 2016 року позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, трикімнатну квартиру, загальною площею 63,32 кв.м, житловою площею 45,4 кв. м зі всіма невід'ємними її приналежностями, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 35/7-ф від 10.07.2008 року в розмірі 594 873,19 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною експертним шляхом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим. Умови кредитного договору є несправедливими. Розрахунки позивача по пені за простроченим кредитом та відсотками не відповідають нормам закону, а тому не можуть підтвердити наявність заборгованості ОСОБА_5 перед позивачем, внаслідок чого суд не мав права приймати рішення щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що належить відповідачу в рахунок погашення заборгованості. Також зазначає, що суд не врахував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. Відповідач як власник квартири, що перебуває в іпотеці банку за іпотечним договором та мешканець квартири за адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться в іпотеці банку, не може бути позбавлена зазначеної квартири, яка є її єдиним житлом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Рижова С.Є., який підтримав апеляційну скаргу, представника ПАТ «Брокбізнесбанк» Гончара В.М., який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 35/7-ф (т. 1, а. с. 7-11).

Відповідно до п. 1.1 договору ОСОБА_5 було надано кредит в сумі 25 000 дол. США на строк з 10 липня 2008 року по 09 липня 2018 року зі сплатою 16 % річних на споживчі потреби. Факт отримання ОСОБА_5 кредитних коштів в розмірі 25 000 доларів США підтверджується його заявою на видачу готівки № 13 від 10 липня 2008 року (т. 2 а. с. 4).

10 липня 2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 35/07-ф, за умовами якого іпотекодавці є майновими поручителями за виконання зобов'язань ОСОБА_5, передбачених кредитним договором № 35/07-ф від 10.07.2008 року, та з метою виконання цих зобов'язань, передають в іпотеку нерухоме майно, а саме належну їм трьохкімнатну квартиру загальною площею 63,32 кв.м, житловою площею 45,4 кв.м, зі всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 14-19).

Додатковою угодою № 3 від 04 грудня 2013 року до кредитного договору № 35/7-ф було внесено зміни, за умовами якої банк реструктуризує ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 761,06 дол. США шляхом встановлення нового графіку погашення заборгованості за кредитом з 04.12.2013 року по 09.07.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом, починаючи з 04.12.2013 року у розмірі 14% річних на споживчі потреби (т. 1 а. с. 12-13; т. 2 а. с. 2-3). У додатку 2 до додаткової угоди, який також підписаний ОСОБА_5, сторонами погоджено графік розрахунку платежів, в якому визначено сума кредиту та нова процентна ставка за договором, розмір щомісячних платежів та строки їх сплати (т. 2 а. с. 79-80).

У зв'язку з укладенням зазначеної додаткової угоди до кредитного договору, 04 грудня 2013 року між банком та майновими поручителями ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору № 35/07-ф щодо зміни зобов'язань іпотекодавців (т. 1 а. с. 20-21).

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі та в строки, передбачені кредитним договором.

ОСОБА_5 взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_5 станом на 03.07.2015 року становить: заборгованість по кредиту у розмірі 22761,06 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на 03.07.2015 року за курсом НБУ становить 478127,32 грн.; заборгованість за процентами в розмірі 4058,97 грн. (85264,25 грн.); пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 8379,41 доларів США (176021,01 грн.); пені за прострочення сплати процентів в розмірі 2207,51 доларів США (46371,88 грн.); розмір процентів (3 % річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (прострочення основного зобов'язання) в розмірі 1202,94 доларів США (25269,41 грн.); розмір процентів (3 % річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (прострочення сплати процентів) в розмірі 295,73 доларів США (6212,21 грн.). З зазначеного розрахунку також вбачається, що ОСОБА_5 здійснював платежі за кредитним договором з серпня 2008 року по серпень 2014 року (т. 1 а. с. 22-35).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 817 265,97 грн. (т. 3, а. с. 8-9).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року вказане рішення суду скасовано в частині стягнення пені та відмовлено у задоволенні цих вимог. В решті судове рішення щодо стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 22 761,06 дол. США (478 127,32 грн.), заборгованості за процентами у розмірі 4058,97 дол. США (85 264,25 грн.), 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за неправомірне користування чужими грошовими коштами (прострочення основного зобов'язання) у розмірі 1202,94 дол. США (25 269,41 грн.), 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за неправомірне користування чужими грошовими коштами (прострочення сплати процентів) у розмірі 295,73 дол. США (6212,21 грн.) та судового збору залишено без зміни (т. 3 а. с. 122-125). Зазначеним рішенням суду встановлено розмір заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» на загальну суму 594 873,19 грн. станом на 03.07.2015 року.

Відповідно до п. 6.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу по зобов'язанню (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодержателями будь-якого із своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або договором про іпотечний кредит, а також у випадках, якщо будь-яка з гарантій, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною.

При цьому, у разі порушення зобов'язання та/або умов цього договору і прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про його виконання протягом 30 календарних днів з моменту її тримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Про виникнення заборгованості у позичальника за кредитним договором та необхідність усунення порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою згідно іпотечного договору відповідачі були повідомлені листами-вимогами від 12.03.2015 року з повідомленням про вручення, які отримані ними 20.03.2015 року (т. 1, а. с. 42-47).

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена під час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний відповідачам, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 по кредитному договору № 35/7-ф від 10.07.2008 року в розмірі 594 873,19 грн.

Стосовно доводів апеляційної скарги про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, який набрав чинності 07.06.2014 року, слід зазначити наступне.

Пунктом 1 ч.1 цього Закону передбачено, що протягом його дії:

- не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Доказів на підтвердження того, що спірна квартира є її єдиним житлом апелянт до суду не надала.

Окрім того, виходячи з системного аналізу змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, він не є підставою для відмови в задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. За наявності вищенаведених умов, передбачених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», примусове стягнення на належне позичальнику/майновому поручителю нерухоме житлове майно, яке виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, може бути зупинено судом в порядку, визначеному ст. 373 ЦПК України, на час дії цього Закону. А тому відповідачка не позбавлена можливості захистити своє право в інший, передбачений діючим законодавством спосіб, звернувшись до суду з відповідною заявою в порядку ст. 373 ЦПК України з наданням відповідних доказів на її підтвердження.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що розрахунки позивача по пені за простроченим кредитом та відсотками не відповідають нормам закону, а тому не можуть підтвердити наявність заборгованості ОСОБА_5 перед позивачем, внаслідок чого суд не мав права приймати рішення щодо звернення стягнення на нерухоме майно, то як вбачається з матеріалів справи рішенням Апеляційного суду Сумської області рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості по кредиту у розмірі 817 265,97 грн. було скасовано в частині стягнення пені та в цій частині відмовлено в задоволенні позовних вимог. Рішення суду в іншій частині, в тому числі в частині розміру заборгованості з процентів станом на 03.07.2015 року, залишено без змін. В даній справі суд першої інстанції звернув стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 594873,19 грн., яка визначена рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року, та до якої не входить пеня за простроченим кредитом та процентами.

Колегія суддів не може взяти до уваги і доводи апеляційної скарги про несправедливість умов кредитного договору, так як у визначеному діючим законодавством порядку умови кредитного договору недійсними з цих підстав не визнані.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, рішення суду не може бути скасоване або змінене, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2, п. 3; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -