Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/742/16-ц

№пр. 2/384/33/2017

31 березня 2017 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Вільшанської районної державної адміністрації Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулись до суду з позовною заявою до Вільшанської районної державної адміністрації Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права власності, посилаючись на те, що ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) по КСП «Лан» Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області площею 3,96 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату серії КР № 044108, виданого 07 грудня 1996 року. Реалізовуючи своє право, позивач звернулась до Вільшанської районної державної адміністрації із заявою про передачу в натурі земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 044108 площею 3,96 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності колишнього КСП «Лан» на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. Листом першого заступника Вільшанської районної державної адміністрації позивача було повідомлено про неможливість вчинення вказаних у заяві дій через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай). Таким чином, позивач не може реалізувати своє право власності через відсутність правовстановлюючого документа. У звязку з наведеним, просять визнати за позивачем, ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 3,96 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Лан» на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії КР № 044108, зареєстрованого в книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) під номером 107 від 07 грудня 1996 року.

Представники позивача в судове засідання не зявились подали до суду заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність представника Вільшанської районної державної адміністрації Вільшанського району Кіровоградської області, проти задоволення позову не заперечує.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Державний акт на право колективної власності на землю було видано колективному сільськогосподарському підприємству «Лан» Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області 02 липня 1996 року. У додатку 1 до вказаного Державного акта на право колективної власності на землю (список членів КСП «Лан» Вільшанського району Кіровоградської області за №201) значиться ОСОБА_3.

Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Вільшанською районною державною адміністрацією ОСОБА_3 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 044108 із земель колективної власності КСП «Лан» на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, що зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за номером 107 від 07 грудня 1996 року.

Згідно з довідкою Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області № 533 від 23 листопада 2016 року на підставі сертифіката на право земельної частки (паю) члена КСП «Лан» Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області згідно схеми розпаювання земельних часток (паїв) земель колективної власності КСП «Лан» за ОСОБА_3 зарезервована земельна ділянка площею 3, 96 га., номер на плані 230 (а.с.9).

Згідно з інформацією відділу Держгеокадастру у Вільшанському районі Кіровоградської області Н-11/0-12/19-16 від 28 листопада 2016 року, надати копію сертифікату на земельну частку (пай) по КСП «Лан» Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області серії КР № 044108 на імя ОСОБА_3 неможливо, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) видавався в одному примірнику та згідно запису у книзі реєстрації сертифікатів був виданий власнику (а.с.10).

Перший заступник голови Вільшанської районної державної адміністрації у листі за №01-35/40/2 від 15.12.2016 року зазначає, що оскільки ОСОБА_3 не може надати сертифікат на земельну частку (пай) у зв»язку з його втратою, а тому у Вільшанської районної державної адміністрації немає законних підстав виділити в натурі ОСОБА_3 земельну ділянку, у зв»язку з чим рекомендує звернутися до суду для визнання свого права на земельну частку (пай) (а.с.8).

Відповідно до витягу з газети «Зорі над Синюхою» встановлено, що 02 квітня 2016 року ОСОБА_3 надано оголошення в газету щодо втраченого земельного сертифіката, виданого Дорожинською сільською радою, серії КР № 044108 від 07 грудня 1996 року на імя ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. п. 16, 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною 2 статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. За ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 147 рішення Європейського суду з прав людини "Броньовський проти Польщі" від 22 червня 2004 року визначено, що згідно з принципом законності, чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні. Згідно з пунктом 184 вказаного Рішення, принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов'язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач у встановленому законом порядку набула право на земельну частку (пай) розміром 3, 96 умовних кадастрових гектарів колишнього КСП «Лан», розташованої на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, враховуючи те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, що позбавляє позивачку можливості розпоряджатися своїм майном та неможливість його відновити, а тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Судові витрати, пов»язані з розглядом справи, залишити по фактично понесеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Вільшанської районної державної адміністрації Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) площею 3,96 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Лан» на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія КР № 044108, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під номером 107 від 07 грудня 1996 року.

Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна