Справа № 355/203/15-ц Головуючий у І інстанції Єременко В. М.
Провадження № 22-ц/780/782/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 01.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Гуля В.В.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні часткою в житловому будинку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні часткою в житловому будинку.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом ОСОБА_4 03.10.1990 року, позивач володіє 43/100 часткою житлового будинку, який знаходиться по вул. Набережній, 41 в смт. Баришівка, Київської області. Згідно технічного паспорту від 10.04.2009 року даний будинок складається з двох квартир загальною площею 137.3 кв. м., в тому числі квартира №1 площею 91.7 кв. м., з яких коридор 3.8 кв. м., вітальня 9.3 кв. м., житлова 10.6 кв. м., житлова 22.9 кв. м., коридор 8.1 кв. м., кухня 14.8 кв.м., ванна кімната 3.0 кв. м., санвузол 0.9 кв. м., коридор 0.6 кв.м., коридор 17.7 кв.м., та квартира №2 площею 45.6 кв.м., з яких коридор 5.9 кв.м., житлова 11.1 кв. м., житлова 16.7 кв. м., веранда 11.9 кв.м. Будинок має два окремі входи.

Відповідач ОСОБА_2 являється співвласником даного будинку. Він замінив замки на вхідних дверях квартири №2, що належить позивачу та чинить перешкоди у користуванні майном. Відповідач добровільно не бажає допускати позивача до його власності в спірному будинку. Позивач неодноразово зверталася до нього з проханням не чинити перешкод у користуванні частиною власності.

Враховуючи право позивача на 43/100 частки власності ОСОБА_3 вважає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно не допускає її до свого майна.

ОСОБА_3 просила суд вселити її в житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Набережна, буд. 41 в селищі Баришівка, Київської області та зобовязати відповідача ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: вул. Набережна, буд. 41 в селищі Баришівка, Київської області.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись з даним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову. Зокрема, серед доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції належним чином не зясовано, чи являється будинок одно- чи двоквартирним, які приміщення входять до 43/100 частин, належних позивачці, кількість осіб зареєстрованих та проживаючих у будинку. Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що відповідач ОСОБА_2 розпорядився належною йому часткою у будинку, уклавши 16.04.2016 року договір дарування з громадянкою ОСОБА_5, яка на даний час і являється співвласником спірного майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 1990 року помер батько позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно померлого згідно заповіту від 12 грудня 1989 рок, відповідно до якого все своє майно та житловий будинок по вул. Набережній, 41 в селищі Баришівка він заповів: частку будинку з входом зі сторони провулку Банного та сарай деревяний, погріб заповів дочці ОСОБА_3, а частину будинку з входом зі сторони вулиці Набережна та гараж заповів сину ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 жовтня 1990 року ( т. 1 а.с. 4-5 ), ОСОБА_3 є спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 померлого 04 лютого 1990 року, яке складається з 43/100 частин житлового будинку по вул. Набережній,41 в селищі Баришівка. Крім будинку на ділянці маються сарай, погріб, гараж, літня кухня, огорожа, колодязь. Дане свідоцтво зареєстровано в Переяслав-Хмельницькому БТІ 03 жовтня 1990 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 квітня 1990 року (т. 1 а.с. 48) ОСОБА_2 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 померлого 04 лютого 1990 року, яке складається з 57/100 частин житлового будинку по вул. Набережній,41 в селищі Баришівка. Крім будинку на ділянці маються сарай, погріб, гараж, літня кухня, огорожа, колодязь. Дане свідоцтво зареєстровано в Переяслав-Хмельницькому БТІ 03 жовтня 1990 року.

04.06.2015 року рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради № 40.9 «Про впорядкування адреси житлового будинку громадян ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та впорядкування нумерації земельної ділянки» було змінено цільове призначення житлового будинку з одноквартирного в двохквартирний та присвоєно квартирі, яка належить ОСОБА_2 адресу АДРЕСА_1, а квартирі, яка належить ОСОБА_3 Набережна,41 кв.2.

Також даним рішенням були присвоєні адреси відповідним земельним ділянкам, розташованим по вул. Набережна,41:

-під квартирою № 1, що належить ОСОБА_2 вул.Набережна,41 діл.1;

-під квартирою № 2, що належить ОСОБА_3 вул.Набережна,41 діл.2.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 зверталась до відповідача ОСОБА_2 22.05.2014 року про надання їй допуску до її частини домоволодіння в житловому будинку №41 по вул. Набережна в селищі Баришівка, Баришівського району, Київської області.

За результатами перевірки Інспекції ДАБК у Київській області від 30.04.2014 року встановлено, що ОСОБА_2 самовільно без оформлення відповідних документів на право виконання будівельних робіт, здійснив реконструкцію житлового будинку №41 по вул. Набережна в селищі Баришівка, де добудував прибудову та баню і на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та надано припис на усунення виявлених порушень.

Щодо позивача ОСОБА_3 то вона тричі зверталась з заявами до Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області по факту умисного знищення майна.

Із відповіді Баришівського РВ вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 не допускав працівників міліції для проведення огляду подвіря по вул. Набережна, 41 в селищі Баришівка з посиланням на те, що він являється одноосібним власником.

Із показань свідків ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, допитаних судом першої інстанції, встановлено факт недопуску позивача ОСОБА_3 до - житлового будинку №41 по вул. Набережна в селищі Баришівка, Баришівського району, Київської області, в якому вона має 43/100 власності.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що у вересні місяці 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності відповідачки на 43/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме: сарай, погріб, літню кухню, що розташовані по вул. Набережна,41 в селищі Баришівка Київської області.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені. Вказаним рішенням було припинено право власності відповідачки ОСОБА_3 на 43/100 частини житлового будинку № 41 з господарськими будівлями та спорудами, а саме : сарай, погріб та літня кухня, що розташовані по вул. Набережна, 41 селища Баришівка Київської області та визнано право власності на вказане майно за ОСОБА_2

Проте, отримавши копію судового рішення, позивач ОСОБА_2 звернувся до Баришівської селищної ради із заявою про надання згоди на розробку техдокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі.

Рішенням Баришівської селищної ради № 83-04-07 від 04.02.2016 року ОСОБА_2 було надано згоду на розробку техдокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Баришівської селищної ради № 116-06-07 від 25.03.2016 року за заявою ОСОБА_2 була затверджена технічна документація із землеустрою та цим же рішенням, земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0. 15 га. та земельна ділянка розміром 0.0134 га. для ведення особистого селянського господарства в селищі Баришівка по вул. Набережна, 41 були передані у власність ОСОБА_2

16 квітня 2016 року ОСОБА_2, на підставі рішення суду від 04.12.2015 року, яке зареєстроване Реєстраційною службою Березанського МУЮ Київської області 02.03.2016 року за № 13622699, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 02 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Баришівської нотаріальної контори 02.04.1999 року за реєстровим № 2-779 подарував житловий будинок (загальна площа 105,4 кв.м., житлова площа 59.1 кв.м. До житлового будинку належні сарай, гараж, літня кухня, хвіртка, ворота з хвірткою, огорожа (3), огорожа (4 ), огорожа ( 5 ), огорожа ( 6 ), який знаходиться за адресою: селище Баришівка вул. Набережна,41 своїй дочці ОСОБА_5.

Даний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13 та зереєстровані в реєстрі за №№ 335, 337, 339, а також внесені відомості про державну реєстрацію права власності на вищевказане майно за ОСОБА_5

В подальшому, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року визнано частково недійсним договір дарування № 335 від 16 квітня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 335, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Київська область Баришівський район селише Баришівка, вул. Набережна, 41, а саме в частині дарування 43/100 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами , а саме: сарай, погріб, літня кухня, які належать ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 жовтня 1990 року та визнано недійсною державну реєстрацію цієї частини будинку за ОСОБА_5.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 на законних підставах є власником 43/100 частин житлового будинку по вул. Набережна, 41 в селищі Баришівка, Київської області, а відповідач у справі ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні її власністю. Окрім того ОСОБА_2 вдається до маніпуляцій з житлом, про що свідчать чисельні рішення судів, в тому числі і відчуження спірного житла з тим, щоб якимось чином усунути позивача ОСОБА_3 від належної їй на законних підставах частки житлового будинку №41 по вул. Набережна в селищі Баришівка Київської області.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками в цілому погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати для власного проживання, проживання членів своєї сім,ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Однак, розглядаючи даний спір та встановивши, що власником 57/100 частин спірного будинку на час розгляду справи у суді являється не ОСОБА_2, а його дочка ОСОБА_5, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не вирішив питання про залучення до участі у справі співвласника будинку ОСОБА_5 В силу положень глави І розділу V ЦПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень на залучення до участі у справі інших осіб на стадії апеляційного розгляду, а тому у колегії суддів відсутня можливість усунути вказану помилку місцевого суду.

У той же час, встановивши порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів не вважає, що вказані порушення є підставою для скасування правильного по суті рішення, адже судом першої інстанції вірно встановлено, що права позивача ОСОБА_3 як власника належної Їй частки у спірному майні порушені, перешкоди у користуванні майном створюються саме відповідачем ОСОБА_2, а не формальним власником ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: