22-ц/775/105/2017(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Ікорська Є.С.
Доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

з участю секретаря Брежнєва Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі ТОВ «Українська факторингова компанія») звернулося до суду з заявою, в якій просило замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на ТОВ «Українська факторингова компанія», у виконавчому провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2016 року заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2014 року № 0519/6652/2012 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, змінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та відмовити ТОВ «Українська факторингова компанія» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення судом першої інстанції положень процесуального закону.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просила розглянути справу без її участі (а.с. 71 зв).

ТОВ «Українська факторингова компанія», ПАТ "ОТП Банк", представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, заяви про відкладення судового засідання не подали, а тому, колегія суддів, на підставі ст.305 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційного оскарження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 жовтня 2014 року задоволено частково позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і стягнуто заборгованість по кредитному договору № CL102/658/2008 від 20 серпня 2008 року в сумі 52 943,25 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом 2 534,80 доларів США та нараховану пеню - 29 783,89 грн.

12 жовтня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір № 12/10/16 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає у повному обсязі, а новий кредитор приймає на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, наведеному у додатку №1 до цього договору, та які укладені між первісним кредитором та боржниками, а саме: первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги виконання боржниками боргових зобов'язань за кредитними договорами в розмірах, зазначених у реєстрі боржників, за суму, встановлену у п. 3 цього договору. У вказаному додатку №1 міститься і кредитний договір № CL-102/658/2008, укладений між банком та ОСОБА_1 20 серпня 2008 року.

Задовольняючи заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що після укладення договору про відступлення права вимоги товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1, яка є боржником ПАТ «ОТП Банк».

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в

зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України.

Заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги, й до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача поза межами виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа N 6-122цс13), яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та норм матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження та дійшов правильного висновку про заміну стягувача ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «Українська факторингова компанія» на стадії виконання рішення суду по справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише на підставі виконавчого документа отриманого стороною у справі в установленому законом порядку при

примусовому виконанні рішення, а оскільки за рішенням від 21 жовтня 2014 року виконавчий лист не видавався, то така заміна не можлива.

З цими доводами скарги погодитися не можна, оскільки зі справи вбачається, що вперше заочне рішення за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 було постановлено 14 січня 2013 року і на його підставі 25 січня 2013 року відкривалося виконавче провадження. В подальшому, у зв'язку зі скасуванням вказаного рішення, виконавче провадження було закрито (а.с.11,15).

Враховуючи, що ПАТ «ОТП Банк» передало право вимоги до ОСОБА_2 ТОВ «Українська факторингова компанія» 12 жовтня 2016 року, то і отримання виконавчого листа стало не можливим.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «ОТП Банк» пропустило строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання за рішенням від 21 жовтня 2014 року, суперечать попереднім доводам боржника про те, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише на підставі виконавчого документа отриманого стороною у справі в установленому законом порядку.

Доводи скарги про те, що суд ухвалив рішення без врахуванням вимог ст.378 ЦПК України та ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником, в даному випадку є безпідставними, оскільки вибуття сторони відбулося до відкриття виконавчого провадження і в цьому випадку має місце правонаступництво в розумінні ст.512 ЦК України.

У скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що судове рішення не узгоджується з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-3281св15 (від 18 березня 2015 року), висновки якої зводяться до того, що заміна сторони виконавчого провадження в порядку цивільного провадження можлива лише після отримання виконавчого листа.

Однак, зі змісту вказаного рішення вбачається, що предметом судового спору у вказаній справі був виконавчий напис нотаріуса і саме за цими обставинами судова колегія робила свої висновки.

В силу ст. 360-7 ЦПК України тільки рішення Верховного Суду України, прийняті за наслідками розгляду справ з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, а тому ухвала суду про задоволення заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження відповідає нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків оскаржуваної ухвали та не є підставою для її скасування.

Керуючись п.1 ч. 2 ст.307, ст.312 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А. Попова

Т.Б.Ткаченко