РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3188/16-ц

провадження у справі № 2/0285/345/17

15 лютого 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……….….Савицької Л. Й.

секретар……..…………….....ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до місцевої територіальної громади в особі Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями № 7 по вул. Шевченка в с. Дідовичі Новоград-Волинського району (далі Будинок).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті батька, ОСОБА_3, який помер 07 травня 2016 року, відкрилась спадщина, що, крім іншого, складається з Будинку. Як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлому.

Сторони в судове засідання не прибули.

До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач позов визнав.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 травня 2016 року помер ОСОБА_3, батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, окрім іншого, на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги № 6 за 2016-2020 роки належав померлому.

18.10.2016 року на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1960 році та має наступні господарські будівлі: веранду, два сараї, вбиральню, літню кухню, огорожу.

За свого життя батько розпорядився своїм майном склавши заповіт на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка в свою чергу від належної їй частки в спадщині відмовилась, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою.

Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «Буряк» на «Лущан».

Після смерті батька спадщину прийняла, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса від 10. листопада 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1960 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах.

Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном.

Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті батька ОСОБА_3

Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 217 ЦПК України, статтями 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями № 7 (сім) по вул. Шевченка в с. Дідовичі Новоград-Волинського району Житомирської області, 1960 року побудови, загальною площею 58,10 кв. м., житловою площею 30,2 кв. м., верандою «а» та господарськими будівлями: сараями «Б» та «б», вбиральнею «В», літньою кухнею « Г», колодязем № 1, огорожею № 2, дійсною вартістю 82 943 грн., успадкований після смерті ОСОБА_3, померлого 07 травня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча Л. Й. Савицька