Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3314/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/355/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю

секретаря судового засідання Павленко О.О.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3Д,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

04.07.2016 ОСОБА_2 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме з вимогою про стягнення з ОСОБА_5 на його користь 48 617,95 грн. майнової шкоди та 15 000,00 грн. моральної шкоди, а також судових витрат у розмірі 5 102,4 грн.

Свої вимоги ОСОБА_2 обгрунтовував тим, що 14.04.2016 о 10 год. 40 хв. водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Урицького в м. Кривому Розі, на регульованому перехресті з вул. Комуністичної, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами не обрав безпечної швидкості руху автомобіля та не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Opel Astra», д/н АЕ 7663НР, під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився перед перехрестям, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.

01.06.2016 постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по адміністративній справі № 216/2231/16-ц за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відповідач був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., тому згідно ст. 61 ЦПК, вказані обставини не підлягають доведенню.

Автомобіль марки «ВАЗ-2106», д/н НОМЕР_2, яким керував відповідач застрахований в страховій компанії ПрАТ «Київський страховий дім» за полісом № АЕ 6353547 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів. Відповідно до полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн..

Відтак, в результаті зіткнення транспортних засобів, значних механічних пошкоджень зазнав автомобіль «Opel Astra», д/н АЕ 7663НР, власником якого є позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ № 289789 від 02.04.2016.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_6 № Д34/04/16 від 29.04.2016, сума матеріального збитку, без урахування величини втрати товарної вартості, заподіяної з технічної точки зору власнику автомобіля «Opel Astra», д/н АЕ 7663НР, станом на 27.04.2016 складає 97 617,95 грн..

Позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ «Київський страховий дім» за здійсненням страхового відшкодування шкоди завданої його майну, а саме: автомобіля «Opel Astra» в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.04.2016.

Відповідно до норми ст. 1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою повинна бути відшкодована за рахунок відповідача.

В даному випадку сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача становить 48 617,95 грн. (97 617,95 грн. загальний розмір збитків завданих майну, 49 000, 00 грн. розмір збитків, що підлягає відшкодуванню страховою компанією).

Окрім іншого, в результаті дорожньо-транспортної пригоди та зіткнення автомобілів позивачу були завдані тілесні ушкодження та згідно амбулаторної картки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» встановлено діагноз: закрита хребетно-спинномозкова травма (забій спинного мозку на шийному рівні).

Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав легкі тілесні ушкодження, та досі відчуває пригнічення морального стану, є знервованим, роздратованим і вразливим. Крім того, позивач вимушений вживати різні медичні препарати заспокійливої дії на протязі тривалого часу. Спокій, нормальне спілкування в родині та в колі друзів були втрачені, а нормальний сон не відновився й досі. Таким чином в нього змінився звичаєвий стан життя, у звязку зі страхом знаходитися в автомобілі, він боїться сідати за кермо.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивач виходить з провини відповідача, обставин, при яких була заподіяна шкода, характер і тривалість його переживань, істотності вимушених змін, часу й зусиль необхідних для відновлення колишнього стану здоровя й спокою. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 15 000,00 грн., яка з урахуванням усіх вищезазначених обставин є розумною, виваженою, справедливою та пропорційною.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки останній захворів. Також зазначив, що наданий судовим експертом висновок експертного авто товарознавчого дослідження №Д34/04/16 від 29 квітня 2016 року є таким, що не відповідає дійсності та згідно ст. 59 ЦПК України суд не вправі брати до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тому даний висновок є неналежним доказом. Також, надані позивачем до суду медичні документи також є неналежними доказами, оскільки на них маються виправлення, закреслення та крім цього, з них вбачається, що ОСОБА_2 вперше звернувся за наданням йому медичної допомоги 14 квітня 2016 року о 16.15 год., проте дорожньо-транспортна подія відбулась 14 квітня 2016 року о 10.40 год., при цьому на місце події швидка допомога не викликалась. Натомість висновку експерта про наявність тілесних ушкоджень та ступінь їх тяжкості мають визначатися експертом, а не позивачем особисто на підставі медичних довідок.

Відповідач ОСОБА_5 особисто був присутнім в судовому засіданні, що відбулося 04 серпня 2016 року, що також підтверджується журналом судового засідання (а.с. 129-130) та за його клопотанням судом було відкладено розгляд справи для надання часу для ознайомлення з матеріалами справи. В наступні судові засідання відповідач не зявлявся, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи (аркуші справи 131, 205, 245-246). Від ОСОБА_5 відомості про поважність причини його неявки в судове засідання до суду не надходили.

Згідно вимогам ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

За приписами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про зловживання з боку відповідача правом на участь в судовому засіданні, матеріалами справи підтверджено, що відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, відомості про поважність причини його неявки в судове засідання до суду не надходили, у звязку з чим клопотання представника відповідача про відкладення слухання справи вважається судом безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх прав та заявлено позовні вимоги в сумі різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) безпосередньо до заподіювача шкоди.

Вислухавши позивача та його представника, а також представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХТ 989789 на праві власності належить автомобіль «Opel Astra» (державний номер АЕ 7663НР) (а.с. 12).

14.04.2016 року о 10 год. 40 хв. водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Урицького в м. Кривому Розі на регульованому перехресті з вул. Комуністичної, був неуважним не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами не обрав безпечної швидкості руху автомобіля та не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився перед перехрестям, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.2.3.(б), 12.1, 13.1 ПДР України. За постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у звязку із порушенням ПДР та пошкодженням автомобілю ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № Д34/04/16 від 29 квітня 2016 року (а.с. 15-43) сума матеріальної шкоди, без врахування величини втрати товарної вартості, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) WOLOAHL48D2037096, вартість на дату 27.04.2016 складає 97 617,95 грн.

В ході розгляду справи судом також було встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_4 ОСОБА_5, на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Український страховий дім», про що свідчить Поліс АЕ/6353547 від 13.11.2015 (а.с. 140).

З письмових пояснень по справі, наданих ПрАТ «Український страховий дім» № 1215 від 09.08.2016 (а.с. 137-139) вбачається, що 14.04.2016 ОСОБА_5 повідомив страховика про подію, що може бути визнана страховою, що підтверджується повідомленням про подію (а.с. 141). 14.04.2016 ОСОБА_2 повідомив страховика про подію, що може бути визнана страховою, що також підтверджується повідомленням про подію (а.с. 149). 16.04.2016 за заявою позивача було проведено авто товарознавче дослідження, на підставі якого був складений висновок експертного дослідження № д34/04/16 про визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля.

15.06.2016 ОСОБА_2 звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 190-191). 05.08.2016 за результатами розгляду страхової справи було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування та складений страховий акт № 712-5611/1 від 05.08.2016 (а.с. 193) та наказ № 712-5611/11 від 05.08.2016 про виплату (перерахування) страхового відшкодування (а.с. 192). Після цього страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 49000,00 грн. в межах ліміту відповідальності, що підтверджується платіжним дорученням від 09.08.2016 (а.с. 194).

Згідно довідки 002289, виданої КЗ «Криворізька МКЛ № 2» ДОР» Травмпункт (а.с. 47) вбачається, що ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою о 16.15 год. 14 квітня 2016 року з приводу ушибу спинного відділу хребта та в подальшому був направлений на консультацію до нейрохірурга КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» ДОР» (а.с. 48).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, тому до таких відносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України в частині, що регулюють питання матеріальної та моральної шкоди, а також положення Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі ПВССУ №4 від 01.03.2013), наведено розяснення, згідно якого, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що ОСОБА_5 володів автомобілем НОМЕР_1, внаслідок чого у позивача виникло право вимоги відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За положеннями п 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п. 4 ПВССУ №4 від 01.03.2013).

Згідно частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2016 вина ОСОБА_5 у звязку із порушенням ПДР та пошкодженням автомобілю ОСОБА_2 була встановлена, а правопорушник володів джерелом підвищеної небезпеки на відповідній правовій підставі, тому саме вказана особа має відповідати за завдану шкоду.

Одночасно з цим, судом звертається увага на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «Український страховий дім», про що свідчить Поліс АЕ/6353547 від 13.11.2015.

В силу вимог ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцеві транспортного засобу в результаті пошкодження автомобіля НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) WOLOAHL48D2037096, складає 97 617,95 грн.

При цьому за Полісом АЕ/6353547 від 13.11.2015.страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю, встановлена в розмірі сто тисяч грн., а за шкоду, заподіяну майну, пятдесят тисяч грн., франшиза становить 1000,00 грн.

Також, слід звернути увагу на те, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Також, судом береться до уваги розяснення, викладені в п. 16 ПВССУ №4 від 01.03.2013, а саме, що відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «Український страховий дім», як вже було зазначено вище, вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцеві автомобіля «Opel Astra» складає 97 617,95 грн., при цьому, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 49000,00 грн. в межах ліміту відповідальності, тобто заявлена ОСОБА_2 вимога майнового характеру в сумі різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме в розмірі 48 617,95 грн. є обгрунтованою, тому суд вважає її такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо недопустимості вищевказаного експертного дослідження, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, та спростовуються поясненнями наданими в судовому засіданні позивачем, його представником та недопустимість їх не доведена представником відповідача. Незгоду із розміром матеріального збитку відповідач доказами не спростовував.

Крім того відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП, з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль позивача, у звязку з чим, ОСОБА_2 відчував переживання, негативні емоції, не міг користуватися своїм автомобілем через страх, що він зазнав під час аварії, та витрачав час і грошові кошти на його ремонт.

З урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин суд дійшов висновку про те, що вина відповідача ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 14.04.2016, є встановленою, тому і обовязок з відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди покладено на відповідача.

З урахуванням наведеного, а також у звязку з характером правопорушення, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, перенесених позивачем, а також інші обставини, які на думку суду мають істотне значення, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема, за подання до суду: позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (частина 1, підпункти 1 та 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

При цьому слід мати на увазі, те що згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 ним було заявлено до відповідача позовні вимоги як майнового (про відшкодування матеріальної шкоди) так і немайнового характеру (про відшкодування моральної шкоди).

При цьому за приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 передбачено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Таким чином розмір судового збору, що підлягає присудженню на користь позивача у даному випадку має складати: 551,20 грн. за вимогу майнового характеру (стягнення матеріальної шкоди) та 275,60 грн. за вимогу немайнового характеру (стягнення моральної шкоди), що загалом складає 826,80 грн.

Крім того,ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, а саме Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 11, 60, 61, 80, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 22, 26-1, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АМ 613776, виданий 21.02.2002 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код НОМЕР_5, який зареєстрований та мешкає за адресою: 50000, АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АК 582983, виданий 26 червня 1999 року Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, який зареєстрований та мешкає за адресою: 50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Ярослава Мудрого (стара назва ОСОБА_7), будинок 12, - 48 617 (сорок вісім тисяч шістсот сімнадцять) гривень 95 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АМ 613776, виданий 21.02.2002 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код НОМЕР_5, який зареєстрований та мешкає за адресою: 50000, АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АК 582983, виданий 26 червня 1999 року Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, який зареєстрований та мешкає за адресою: 50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Ярослава Мудрого (стара назва ОСОБА_7), будинок 12, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 826 (вісімсот двадцять шість) гривень 80 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов