Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/123/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

02.02.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в с. Червонокостянтинівка, Петрівського району Кіровоградської області, терміном на один місяць з часу набранням рішенням суду законної сили.

В обгрунтування вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5.

Після смерті його смерті залишилась спадщина, до складу якої входить - земельна ділянка (пай), що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1, площею - 9,91812 га., що розташована на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом, який посвідчений 05 жовтня 2006 року секретарем Першотравневої сільської ради Долинського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за номером 23.

В травні 2016 року, при зверненні до Пишненської сільської ради дізнався про смерть ОСОБА_5. Після чого подав заяву до нотаріуса для оформлення спадщини, однак у прийняті заяви йому відмовлено у зв'язку з пропуском строку.

Заяву своєчасно не подав посилаючись на те, що фактично не знав, і не мав будь-якої можливості дізнатися про смерть спадкодавця, так як зареєстрований та проживає у м. Кривий Ріг, працює на посаді голови селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_3», що знаходиться на території Криворізького району Дніпропетровської області.

Просив суд визнати причини пропуску строку поважними та продовжити його для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2016 року залучено до участі у розгляді справи співвідповідача ОСОБА_4 (а.с.65)

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, порушено права позивача, як спадкодавця та незаконно змінюється воля спадкодавця, яка була висловлена у заповідальних розпорядженнях. Судом не враховано, що позивач не знав про смерть спадкодавця та лише 19 травня 2016 року дізнався про існування заповіту, нотаріусом не повідомлено позивача про відкриття спадщини. Спадкодавець фактично ніде не був зареєстрований, з постійного місця проживання виїхав 16 березня 2003 року. Крім того, судом першої інстанції належним чином не досліджено, як доказ договір оренди землі, яка є спадковим майном, укладеного у 2005 році між СФГ «ОСОБА_7» та ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача - ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними доказами поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки поважними причинами для прийняття спадщини є причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємиця на вчинення ним цих дій, однак зазначені ОСОБА_3 причини для визначення додаткового строку прийняття спадщини вказаних ознак не мають, тому позивачем не доведено поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Червонокостянтинівці Петрівського району Кіровоградської області помер ОСОБА_5 (а. с. 7).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається зокрема із земельної ділянки площею 9,91812 га, розташованої на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (а.с.37).

ОСОБА_5, згідно довідки Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області № 815 від 2 серпня 2016 року, проживав без реєстрації разом із сином ОСОБА_4 на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.

За життя, 10 травня 2000 року ОСОБА_5 складено заповіт, яким на випадок своєї смерті спадкодавець належний йому на підставі державного на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 земельний пай в розмірі 9,92 га заповідає ОСОБА_4 ( а.с.34).

Згідно довідки № 121/02-31, виданої 19 травня 2016 року секретарем Пишненської сільської ради Долинського району ОСОБА_5 у виконкому Пишненської сільської ради посвідчував заповіт 10 травня 2000 року за реєстраційним № 25. ОСОБА_5 знятий з реєстрації місяця проживання 13 червня 2003 року. Спадкодавцем за життя заповіт № 25 від 10 травня 2000 року скасований не був, іншого не посвідчувалося (а.с.6).

Земельну ділянку № НОМЕР_2, яка розташована на території Пишнянської сільської ради, право власності заповідача згідно державного акту на право приватної власності на землю серії від 30 жовтня 1998 року, ОСОБА_5 заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт посвідчений секретарем Першотравневої сільської ради Долинського району в Кіровоградської області Гнибіденко С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 23 (а.с.8).

Постановою приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка В.О. від 3 червня 2016 року позивачеві ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, з тих підстав, що ним пропущено встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини (а. с. 9).

16 листопада 2015 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком І.О. після смерті ОСОБА_5, на ім'я ОСОБА_4 (сина померлого) видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 9,9181 га, що знаходиться на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець у зазначений строк не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Право власності на спадкове майно може бути визнано тільки за спадкоємцем, який прийняв спадщину (ст.67 Закону України «Про нотаріат»).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" судам дані роз'яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі №6-148цс15 викладена правова позиція, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що між селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_7» в особі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі від 10 лютого 2005 року строком на десять років, зареєстрованого у Державному реєстрі земель за № 754 від 11 липня 2005 року.

Відповідно до умов договору, орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року. При цьому орендар селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_7» керівником якого є позивач ОСОБА_3 знаходиться у с. Пишному Долинського району Кіровоградської області (а.с. 78-79).

Посилання ОСОБА_3, що у встановлений Законом шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущено у зв'язку з тим, що він не мав можливості дізнатися про смерть ОСОБА_5, так як фактично проживає та працює у м. Кривому Розі Дніпропетровської області є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК належні та допустимі докази.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач до липня 2016 року не знав та не міг знати про смерть спадкодавця.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85 цс 12), від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486 цс 15).

Суд першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України зазначеним доказам дав належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку, що проживання ОСОБА_3 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області не повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Законодавство, яким керується нотаріус в своїй діяльності не передбачає повідомлення спадкоємців про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини чи про смерть спадкодавця.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: