У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяни Володимирівни, ОСОБА_6, треті особи: Тернопільська філія приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Реєстраційна служба Тернопільського районного управління юстиції, про визнання недійсним постанови, акта, свідоцтва, скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, який обґрунтувала тим, що Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Тернопільський РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області) в ході виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 889 822 грн 45 коп. з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» передав майно боржника (земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область) стягувачу ОСОБА_6 у зв'язку із тим, що прилюдні торги з реалізації цього майна не відбулись. Державним виконавцем порушено процедури здійснення виконавчого провадження, визначення вартості арештованого майна та проведення його реалізації, оформлення результатів реалізації та видачі правовстановлюючих документів новому власнику. Зокрема, виконавче провадження відкрито щодо боржника ОСОБА_4, а не ОСОБА_2, і саме ОСОБА_4 зобов'язано добровільно виконати рішення суду. Кореспонденція з органу ДВС адресувалась саме ОСОБА_4. У зв'язку із чим боржнику ОСОБА_2 не було своєчасно відомо про відкриття щодо неї виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій щодо належної їй земельної ділянки, що в свою чергу позбавило її можливості скористатися правами, визначеними статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження». Тернопільська філія приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» також повідомляла про організацію торгів ОСОБА_4, а не ОСОБА_2. У зв'язку із неточністю у зазначенні імені боржника у виконавчому листі державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження. Крім того, треті прилюдні торги, які проводились 30 січня 2013 року, здійснювались за недійсною оцінкою майна боржника, так як оцінювачем оцінка проведена станом на 23 липня 2012 року, а строк чинності звіту про оцінку майна - шість місяців. Також позивач вказує на те, що оспорювані постанова і акт про передачу майна стягувачу винесені за наявності чинного обтяження від 02 вересня 2011 року у вигляді арешту усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2

У зв'язку із вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просила постанову і акт державного виконавця, а також свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, від 13 грудня 2013 року, видане приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., визнати недійсними на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки, на її думку, порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухому майно та їх обтяжень», Закону України «Про нотаріат». Також, просила скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. від 13 грудня 2013 року «про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» і скасувати запис про право власності № 3840942 в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно та їх обтяжень від 13 грудня 2013 року щодо права власності на земельну ділянку за ОСОБА_6.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною постанову головного державного виконавця ВДВС Тернопільського РУЮ Харкавої Л.О. від 22 березня 2013 року (виконавче провадження № 32397923) про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Визнано недійсним акт головного державного виконавця ВДВС Тернопільського РУЮ Харкавої Л.О. від 22 березня 2013 року (виконавче провадження № 32397923) про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись від 13 грудня 2013 року № 1630 видане приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що постанова та акт державного виконавця від 22 березня 2013 року, як складові правочину переходу права власності на земельну ділянку від боржника до стягувача, суперечать нормам законодавства.

Проте з таким висновком обґрунтовано не погодився суд апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно встановив, що передача майна стягувачу в рахунок погашення боргу відбулася з додержанням положень Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні правові підстави для визнання такої передачі незаконною та визнання постанови, акта державного виконавця, свідоцтва про придбання майна недійсними.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що передача майна стягувачу відбулась за ціною, визначеною первинною оцінкою, яка втратила чинність, була предметом дослідження судом апеляційної інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано доказів того, що передачею земельної ділянки в рахунок погашення боргу за первинною оцінкою було порушено її права як боржника. Крім того, позивачем не надано доказів того, що станом на 30 січня 2013 року збільшилась вартість земельної ділянки.

Посилання заявника стосовно того, що виконавчі дії, які проводились та кореспонденція, яка направлялась на адресу заявника, були на ім'я ОСОБА_4, а не ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки державним виконавцем проводилось редагування відомостей вказаного виконавчого провадження щодо імені боржника, вилучалась інформація про боржника ОСОБА_4 та додано ОСОБА_2.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п.5 ч.4 ст.328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець ТетяниВолодимирівни, ОСОБА_6, треті особи: Тернопільська філія приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Реєстраційна служба Тернопільського районного управління юстиції, про визнання недійсним постанови, акта, свідоцтва, скасування рішення, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак