Справа № 150/137/17
Провадження № 2/150/80/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року с.Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Кушнір Б.Б.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради та Чернівецької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Чернівецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району та Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай). Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10.11.1988 року ОСОБА_1 працювала в колгоспі ім.ХХІ зїзду КПРС с. Вила-Ярузькі Чернівецького району Вінницької області, який у 1992 році було реорганізацією в КСП (колективне сільськогосподарське підприємство) «Нива України», відтак, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 була переведена у дане підприємство і була його членом до 03.01.2000 року. За рішенням Вила-Ярузької сільської ради від 05.04.1996 року КСП «Нива України» отримано Державний акт на право колективної власності на землю, однак, у списки громадян-членів КСП «Нива України» при розпаюванні земель помилково не була включена. ОСОБА_1 як член даного господарства мала всі права на отримання земельної частки (паю), оскільки на той період часу працювала та була членом даного господарства. Дані обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Бабчинецька сільська рада позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення, просить провести розгляд справи за відсутності свого представника.

Чернівецька районна державна адміністрація участі представника в судове засідання не забезпечила, відповідно до заяви від 03.04.2017року №01-21-643 (вх.№1183/17 від 04.04.2017року) віднесла вирішення вказаної справи на розгляд суду. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи судом встановлено наступне:

10.11.1988року ОСОБА_1 була прийнята в члени колгоспу ім.ХХІ зїзду КПРС, с.Вила-Ярузькі, Вінницької області та працювала в ньому дояркою. 25.02.1992року у звязку з реорганізацією колгоспу в КСП «Нива України» переведена в КСП «Нива України». 03.01.2000 року її членство в КСП припинено у звязку з реформуванням КСП «Нива України» та того ж дня прийнята на роботу по переводу з КСП у СТОВ «Нива України», що підтверджується записами в трудовій книжці .

З історичної довідки, виданої КУ «Чернівецький районний трудовий архів» вбачається, що у 1992 році колгосп ХХІ зїзду КПРС згідно рішення загальних зборів, оформлених протоколом №4 від 25.11.1992року, реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Нива України» с.Вила-Ярузькі Чернівецького району Вінницької області. У 2000 році КСП «Нива України» було реорганізовано у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Нива України» (протокол загальних зборів №1 від 03.01.2000року). У 2007році СТОВ «Нива України» на підставі ухвали господарського суду Вінницької області від 20.12.2007року у справі №5/325-07 визнано банкрутом та ліквідовано.

КСП «Нива України» отримало Державний акт на право колективної власності на землю 05 квітня 1996року, однак, у списках громадян-членів КСП «Нива України», долученого до вказаного акту, а також в подальших списках на розпаювання та виділення земельних ділянок при приватизації КСП «Нива України, ОСОБА_1 відсутня.

Вважаючи, що як член КСП «Нива України» вона має право на земельну частку (пай) при розпаюванні вказаного КСП, звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом про визнання права на земельну частку (пай), просить поновити строки звернення до суду.

З пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, та долучених до матеріалів справи документів, судом встановлено, що про факт відсутності її у списках на розпаювання земель вона дізналась вже після перетворення КСП у СТОВ «Нива України». Вподальшому, сімейні обставини (смерть дітей та членів сімї) призвело до пропуску строків звернення до суду, встановлених законодавством, відтак, позивач просить визнати причини пропуску позовної давності поважними та поновити їй строки звернення до суду з даним позовом.

Показаннями свідка ОСОБА_3, який працював разом з позивачем в колгоспі, а потім в КСП «Нива України», був включений у списки на розпаювання за №367, отримав земельну ділянку в КСП «Нива України», встановлено, що позивач працювала в колгоспі на фермі дояркою, а потім на току, приймала участь у загальних зборах членів КСП «Нива України» та була членом вказаного КСП, причини відсутності її у списках на розпаювання йому невідомі.

Показаннями свідка ОСОБА_4, який був членом КСП «Нива України», підтверджено факт членства ОСОБА_1 в КСП «Нива України», а також той факт, що вона брала участь у загальних зборах членів КСП. Зазначив, що він також був відсутній у списках на розпаювання земель КСП «Нива України», однак, звернувшись до комісії по розпаюванню, остання включила його у списки, відтак, свій пай в КСП «Нива України» він отримав.

Показаннями свідка ОСОБА_5, який був членом комісії при розпаюванні земель КСП «Нива України» підтверджено факт праці ОСОБА_1 в колгоспі, а вподальному в КСП «Нива України» дояркою та різноробочою. Зазначив, що позивач була членом КСП і помилково не була включена до списків-членів КСП при розпаюванні земель.

Представником позивача на підтвердження факту членства свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в КСП «Нива України» долучено до матеріалів справи копії трудових книжок вказаних свідків, в яких містяться записи про припинення членства в КСП «Нива України» у 2000році у звязку з реорганізацією КСП у ТОВ «Нива України", аякі є аналогічними записам в трудовій книжці ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, оцінивши письмові докази, наявні у справі та показання свідків, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з огляду на наступне:

Абзацом 2 ст. 1 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» , паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (ст. 2 вказаного Указу).

У ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени КСП, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Частиною 3 ст.1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну ділянку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», членство в КСП ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Відповідно до положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа.

З матеріалів справи вбачається, що КСП «Нива України» отримало Державний акт на право колективної власності на землю 05 квітня 1996 року.

Матеріалами справи та показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні підтверджено факт перебування ОСОБА_1 членом КСП «Нива України» на момент отримання КСП «Нива України» державного акта на право колективної власності на землю, однак, така помилково не була включена до списків, що додаються до державного акта на право колективної власності на землю.

Розмір земельної частки (паю) колишнього КСП «Нива України» становить 3,0900 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується довідкою Бабчинецької сільської ради №165 від 27.02.2017року.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно указів Президента України від 10.11.1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель проходило в терміни з 1996 по 2000 роки.

Зважаючи на клопотання позивача про поновлення їй строків позовної давності та відсутності заперечень щодо задоволення позову зі сторони відповідачів, суд вирішив поновити їй строки звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Враховуючи зазначене вище, позивач на підставі зазначених положень Закону довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, відтак, наявні правові підстави для задоволення позову.

Оскільки спір до суду доведено з вини позивача, відтак, суд не вбачає підстав для відшкодування суми сплаченого позивачем судового збору з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай) КСП «Нива України» згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Нива України», виданого 5 квітня 1996 року, розміром 9,0900 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кушнір Б.Б.