АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебував виконавчий лист №2-1265/09 від 25 травня 2009 року, виданий за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 12 березня 2009 року про стягнення з Кредитної спілки «Кредит-Енерго» на його користь боргу в розмірі 207703,38 грн.

З 31 липня 2009 року діяльність кредитної спілки припинена, інформація про неї виключена з Державного реєстру фінансових установ.

Станом на 12 травня 2016 року борг Кредитної спілки «Кредит-Енерго», з урахуванням стягнутих за виконавчим листом грошових коштів в сумі 3642,36 грн., становить 204061,38 грн., який на день звернення із зазначеним позовом не сплачено.

26 лютого 2008 року між відповідачем та кредитною спілкою укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 63000,00 грн. строком до 26 лютого 2009 року, який на даний час не повернуто.

Посилаючись на те, що внаслідок невиконання ОСОБА_6 своїх зобовязань за кредитним договором, йому як первісному кредитору власнику депозитних коштів, які станом на день укладення договору знаходились у кредитної спілки та не були йому повернуті, заподіяно збитки та моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та погіршенні стану здоровя, позивач, з урахуванням збільшених в процесі розгляду справи позовних вимог, просив суд замінити КС «Кредит-Енерго» як боржника у зобовязанні щодо повернення належних йому грошових коштів на ОСОБА_6 як позичальника кредитних коштів, стягнути з ОСОБА_6 на його користь частину невиплаченого кредиту 31758,47 грн., інфляційних збитків 28304,49 грн., збитків у подвійному розмірі 56608,98 грн., відсотків за користування кредитом 33376,35 грн., пені 65069,62 грн. та моральної шкоди 30640,00 грн., а всього 217447,34 грн.

Рішенням суду від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, зазначаючи, що висновки суду про відмову у задоволенні позову не відповідають обставинам справи та положенням чинного цивільного законодавства України, що регулює спірні правовідносини.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_7 доводи скарги не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 12.03.2009 року, яке набрало законної сили, з кредитної спілки «Кредит-Енерго» на користь ОСОБА_5 стягнуто заборгованість за депозитним договором в сумі 207703,38 грн.

В порядку примусового виконання наведеного рішення суду на користь ОСОБА_5 з боржника було стягнуто 3642,36 грн. і станом на 12.05.2016 року залишок боргу становить 204061,38 грн.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_8 від 30.09.2016 року виконавчий лист, виданий 25.05.2009р. Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з КС «Кредит-Енерго» на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 207703,74 грн., повернуто стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в результаті вжитих державним виконавцем заходів місцезнаходження боржника не виявлено), /а.с. 4, 5/.

На даний час кредитна спілка «Кредит-Енерго» припинила свою фінансову діяльність, з 30 жовтня 2010 року інформація про неї виключена з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи /а.с. 7/.

Отримавши інформацію про те, що відповідач є боржником КС «Кредит-Енерго» за укладеним з нею 26.02.2008р. кредитним договором, позивач вважає себе особою, у якої виникло право вимоги до відповідача за зобовязаннями, що виникли із кредитного договору у позичальника, на підставі ст. 512 ЦК України.

Відповідно до наведеної норми матеріального права кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обовязку боржника третьою особою.

Кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

При цьому правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч.1 ст. 513, ч.1 ст. 517 ЦК України).

Оскільки КС «Кредит-Енерго» не передавала позивачеві своїх прав кредитора у зобовязанні, яке виникло у ОСОБА_6 перед нею за кредитним договором, правочин щодо заміни кредитора у цьому зобовязанні ними не укладався і документи, які засвідчують права первісного кредитора (КС «Кредит-Енерго») та інформація, яка є важливою для здійснення цих прав у спірних правовідносинах, позивачеві не передавалися, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_5 не виникло право вимоги до ОСОБА_6 з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне навести правову позицію Верховного Суду України щодо застосування ст.ст. 512, 515 ЦК України та ст.ст. 1, 21 Закону України «Про кредитні спілки», яка викладена в постанові від 02 вересня 2015 року (справа №6-667цс15) і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права згідно із ч.1 ст.360-7 ЦПК України.

Так, заміна кредитора у зобовязанні не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 цього Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Ураховуючи, що спірні зобовязання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з фізичною особою, надання кредитних коштів здійснено за рахунок обєднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобовязання тісно повязані з особою кредитора і в силу положень ст. 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобовязаннях не допускається.

Не підтвердив позивач належними доказами і свій статус правонаступника КС «Кредит-Енерго».

Відповідно до Закону України «Про кредитні спілки» кредитори або члени кредитної спілки автоматично не набувають статусу правонаступника кредитної спілки з тих підстав, що остання фінансово неспроможна повернути належні їм депозитні вклади та внески. Зазначені особи не наділені законом правом предявляти до боржників кредитної спілки вимоги щодо виконання ними кредитних зобовязань на свою користь.

Враховуючи наведене, а також те, що відсутні інші, передбачені ст. 512 ЦК України підстави для заміни кредитора у спірних правовідносинах колегія суддів вважає висновок суду щодо необґрунтованості заявлених ОСОБА_5, в тому числі і в частині морального відшкодування, вимог, таким, що відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, що регулює ці відносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання заявника на допущені відповідачем порушення умов кредитного договору, не впливають на висновки суду щодо обґрунтованості заявлених ним вимог, оскільки встановлені законом загальні умови виконання зобовязань є обовязковими лише для сторін у цих зобовязаннях, до яких ОСОБА_5 за кредитними зобовязаннями відповідача не належить.

Питання ж щодо захисту порушених прав вкладників чи членів кредитної спілки, зокрема їх прав на повернення належних їм на праві власності грошових коштів, врегульовано положеннями Закону України «Про кредитні спілки», в тому числі і у випадку припинення діяльності кредитної спілки ліквідаційною комісією або іншим уповноваженим органом виявленню та врахуванню підлягають боргові зобовязання третіх осіб перед кредитною спілкою. Крім того, при ліквідації платоспроможної кредитної спілки відповідно до ч.5 ст.9 наведеного Закону встановлена черговість задоволення вимог її кредиторів і вимоги за вкладами членів кредитної спілки на депозитних рахунках віднесено до другої черги.

Що ж стосується доводів заявника щодо відшкодування моральної шкоди, то за приписами ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави для відповідальності за завдану моральну шкоду у позадоговірних відносинах і на яку посилається ОСОБА_5 в обґрунтування позову в цій частині, для покладення на відповідача обовязку щодо відшкодування завданої позивачеві неповерненням кредитною спілкою його депозитного вкладу моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність чотирьох умов: шкоди; неправомірність рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; причинного звязку між шкодою та неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю заподіювача шкоди та вини заподіювача шкоди.

Враховуючи, що наявність таких умов у спірних правовідносинах судом не встановлена, а доводи позивача з цього приводу носять характер припущення, на яких відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не можуть ґрунтуватися висновки суду, колегія суддів не вбачає підстав вважати вимоги ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтованими.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

ОСОБА_3