Справа № 357/2620/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2016 року частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 та стягнуто аліменти на її утримання з 3-х її повнолітніх дітей починаючи з 06.07.2016 року довічно: дочки ОСОБА_3 -в розмірі по 200 грн. щомісячно, з сина ОСОБА_4 -по 1000 грн. щомісячно, з позивачки ОСОБА_1 -по 1000 грн. щомісячно. Позивач посилається на те, що вона не приймала участі у розгляді даної справи, оскільки про час розгляду справи не була належним чином повідомлена, про рішення суду дізналася в грудні 2016 року. Вона не має можливості сплачувати аліменти на користь відповідача у визначеній судом сумі, оскільки сама хворіє, діагноз: арахноідит з лікворно-гіпертензивним синдромом, на діагностику та лікування вона витрачає багато коштів, за станом здоров'я не може працювати, оскільки відчуває сильні головні болі, є порушення координації руху, вона не може концентруватися на жодному процесі. Джерел доходів вона не має, сама перебуває на утриманні чоловіка. А тому позивач просила суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2016 року по справі № 357/7434/16-ц на утримання ОСОБА_2, з 1000 грн. щомісячно до 200 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та її представник позов не визнали, представник відповідача пояснив, що матеріальний, сімейний стан та стан здоров'я позивачки з моменту ухвалення судом рішення не змінився, вона хворіє з 2011 року. Позивач не погоджується з рішенням суду від 30.09.2016 року, яким з неї стягнуто аліменти на утримання її матері в розмірі 1000 грн., та подавши даний позов має на меті фактично змінити рішення суду першої інстанції, однак для цього існує інший порядок -апеляційне оскарження, а тому підміняти один порядок, встановлений законом для скасування судового рішення, іншим -є недопустимим, а вимоги позивача є незаконними.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 - це дочка і мати.

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2016 року по справі № 357/7434/16-ц 2/357/3079/16 за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів з повнолітніх дітей позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь та на утримання ОСОБА_2 аліменти у розмірі 200 грн. щомісяця починаючи з 06.07.2016 року довічно; стягнуто з ОСОБА_1 на користь та на утримання ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця починаючи з 06.07.2016 року довічно; стягнуто з ОСОБА_4 на користь та на утримання ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця починаючи з 06.07.2016 року довічно; що слідує з копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2016 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по вказаній вище справі щодо боржника ОСОБА_1, виконавчий лист видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 30.11.2016 року, що вбачається з копії цієї постанови.

Позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання матері з 1000 грн. до 200 грн. щомісячно посилаючись на приписи ст.192 СК України та вказуючи на те, що підставою для зменшення розміру аліментів є стан її здоров'я, пов'язані з цим витрати на діагностику, лікування, відсутність у неї доходів, оскільки за станом здоров'я вона не має можливості працювати.

За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів можлива у випадку зміни матеріального стану платника аліментів, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати.

Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

З наданих позивачем доказів вбачається, що вона хворіє з діагнозом: арахноідит з лікворно-гіпертензивним синдромом з 2011 року, ні доказів понесених витрат на лікування, діагностику, обстеження, ні доказів того, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів стан її здоров'я погіршився, що потягло додаткові витрати, позивач суду не надає.

На даний час позивач вважається працездатною за віком та за станом здоров'я, оскільки інвалідом її не визнано.

Судом встановлено, що сімейний стан позивача не змінився, доказів щодо зміни її матеріального стану за період після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, позивачем також не надано, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна обґрунтувати свої вимоги та заперечення.

При вирішенні спору про стягнення аліментів судом було встановлено, що ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги.

А за ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, правовідносини щодо утримання повнолітніми дітьми своїх непрацездатних батьків регулюються главою 17 СК України.

Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Згідно з СК повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (ч. 1 ст. 202 СК). Підставою виникнення аліментного зобов'язання між повнолітніми дітьми і їхніми батьками щодо утримання останніх є склад юридичних фактів: а) походження дітей (родинний зв'язок батьків і дітей); б) непрацездатність батьків; в) потреба батьків у матеріальній допомозі.

Закон передбачає примусовий порядок стягнення аліментів на батьків з їхніх повнолітніх дітей у випадку, якщо останні не надають матеріальної допомоги добровільно.

Згідно зі ст. 205 СК розмір аліментів на батьків визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. До уваги береться матеріальний та сімейний стан сторін, можливість одержання батьками утримання від інших осіб: дітей, дружини, чоловіка, а також своїх батьків.

СК покладає на повнолітніх дітей обов'язок щодо утримання батьків незалежно від того, чи можуть вони таке матеріальне утримання надавати, а також чи є вони самі працездатними та дієздатними. Разом із тим, рівень матеріального забезпечення особи знаходиться в безпосередній залежності від її працездатності, тому факт непрацездатності дочки, сина теж береться судом до уваги при визначенні розміру аліментів на батьків.

Отже, позивач звертаючись до суду з даним позовом, посилається на ті обставини, які мали б враховуватися судом при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2, тоді як це рішення суду нею не оскаржувалося у встановленому законом порядку.

А тому з врахуванням всього наведеного суд вважає позов необґрунтованим і відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст. ст. 192, 202, 205 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко