У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що відповідно до наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 04 березня 2013 року № 457-к була переведена, а в подальшому призначена на посаду головного бухгалтера Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України». Наказом від 18 січня 2016 року № 18-к її звільнено із займаної посади відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання обов'язків, покладених на неї трудовим договором, посадовою інструкцією і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для звільнення із займаної посади став аудиторський звіт від 19 жовтня 2015 року, акт від 27 жовтня 2015 року про відмову надання письмових пояснень, копія наказу від 28 жовтня 2015 року № 458-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Вказувала, що про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани їй стало відомо 18 січня 2016 року з наказу про звільнення від 18 січня 2016 року, у цей же день їй вручений під підпис і наказ № 458-к від 28 жовтня 2015 року, який вважає незаконним.

Просила визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи «Рівненський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України» (далі - ДУ «Рівненський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України») від 28 жовтня 2015 року № 458-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ № 458-к ДУ «Рівненський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 28 жовтня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_6, головного бухгалтера ДУ «Рівненський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що відповідно до наказу ДУ «Рівненський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 04 березня 2013 року № 457-к ОСОБА_6 призначено на посаду головного бухгалтера з правом підпису фінансових документів та посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Наказом в.о. директора ДУ «Рівненський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 18 січня 2016 року № 18-к ОСОБА_6 звільнена з посади головного бухгалтера на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, а саме: за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором, посадовою інструкцією і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для звільнення ОСОБА_6 з займаної посади, як зазначено в наказі, стали аудиторський звіт від 19 січня 2015 року, акт від 27 жовтня 2015 року про відмову надання письмових пояснень, копія наказу від 28 жовтня 2015 року № 458-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Згідно з наказом від 28 жовтня 2015 року № 458-к ОСОБА_6 притягнута до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з неналежним виконанням своїх посадових обов'язків, а саме невиконанням усних доручень в.о. директора від 14 та 15 вересня 2015 року про термінове надання первинних бухгалтерських документів та документів, що стосуються нарахування та виплати премій із загального та спеціального фондів бюджету працівникам ДУ «Рівненський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України» за січень-серпень 2015 року, у тому числі відомостей по заробітній платі, протоколів робочих зборів спеціалістів підрозділів, наказів про преміювання, та її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а. с. 6).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, керувався тим, що ОСОБА_6, не виконавши вимоги керівника відповідача по наданню інформації та бухгалтерських документів, відмовилася надати пояснення щодо такої відмови та відмовилася розписатися про ознайомлення з наказом про оголошення їй догани, а тому наказ від 28 жовтня 2015 року № 458-к виданий відповідно до вимог трудового законодавства, при обранні для неї стягнення у вигляді догани керівником установи дотримані вимоги ст. ст. 147−149 КЗпП України.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

Обов'язки головного бухгалтера ОСОБА_6 визначені посадовою інструкцією головного бухгалтера, затвердженою 20 березня 2014 року директором ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (а. с. 7, 8).

Разом з тим у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не вказано конкретний пункт посадової інструкції, який порушила позивачка, що свідчило б про невиконання або неналежне виконання позивачкою трудових обов'язків.

Основним доводом про порушення позивачкою трудових обов'язків було те, що вона відмовилася надавати в.о. директора установи фінансові та інші документи, інформацію про фінансовий стан та рух коштів, а відтак керівник змушений був звернутися до аудиторської фірми для укладення договору про надання консультаційних послуг стосовно порядку ведення бухгалтерського обліку, вартість надання яких склала 6 000 грн, що призвело до незапланованих фінансових витрат(збитків).

Проте, з акта від 09 грудня 2015 року 17-04-06/65 ревізії фінансово-господарської діяльності ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2015 року вбачається, що установою було визначено коло осіб установи, яким було надано право розпоряджатися рахунками та підписувати розрахункові документи у періоді, що підлягав ревізії, а саме з правом другого підпису головний бухгалтер ОСОБА_6 з 05 березня 2013 року (з 16 вересня по 23 жовтня 2015 року та з 29 жовтня 2015 року по день завершення ревізії була тимчасово непрацездатна), а відтак її обов'язки були покладені на т.в.о головного бухгалтера ОСОБА_7 з 23 вересня 2015 року по день закінчення ревізії.

Доказів про існування усного розпорядження в.о. директора щодо надання документів матеріали справи не містять.

Отже, затребувані документи в.о. директора установи мав можливість отримати від т.в.о. головного бухгалтера.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що підстав у відповідача стверджувати про те, що незаплановані установою фінансові витрати (збитки) завдані з вини ОСОБА_6 не було, так само відсутнє посилання на цю обставину і в оскаржуваному наказі від 28 жовтня 2015 року №458-к.

Крім того, додані до матеріалів справи акти про відмову в наданні письмових пояснень суперечать один одному та підтверджують, що позивачка не була ознайомлена з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та в неї в передбачений законом порядок та спосіб не було затребувано письмових пояснень за порушення трудової дисципліни.

Також судом першої інстанції правильно наголошено на тому, що посадовими обов'язками позивачки не передбачено виконання усних доручень, також до її обов'язків не належить зберігання наказів щодо преміювання, оскільки останні зберігаються у відділі кадрів.

Оскільки з документів, які стали підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності не вбачається жодних фактів невиконання або неналежного виконання нею своїх посадових обов'язків, будь-яких доказів невиконання розпоряджень керівника 14 та 15 вересня 2015 року не надано, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позову ОСОБА_6

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Оскільки апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, тому судове рішення апеляційного суду необхідно скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 339, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2016 року скасувати, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак