АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3602/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц-774/554/К/17 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія - 26 (I) Суддя-доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

за участю секретаря: Чубіної А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" - Ряснянська Інна Сергіївна,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що він пропрацював у відповідача в період з 18.03.2002 р. по 23.05.2012 р.

Працював на підприємстві відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді водія автотранспортного засобу машини "БелАЗ". Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів складає 12 років і 8 місяців. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що працюючи з 18.03.2002 р. по 23.05.2012 р. водієм автотранспортних засобів ЦТА ВАТ "МітталСтіл Кривий Ріг", потім ПАТ " Арселор Міттал" виконував роботи з керування автомобілем "БелАЗ" під час вивезення руди і породи кар'єрів. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив загальної вібрації та виробничого шуму, показники котрих перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця.

В період з 07.05.1985 р. по 10.11.1987 р. працював водієм автосамоскиду по виведенню руди і породи кар'єру гірничого транспортного цеху НКГЗК, виконував роботи, котрі були пов'язані з шкідливими факторами загальної вібрації та шуму, показники котрих перевищували ГДР.

Був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України.

Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини 17.03.2016 року йому було встановлено два професійні захворювання за діагнозами: вібраційна хвороба першої - другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально - периферичним ангіодистонічним синдромом з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з вираженою радикулопатією шийною та попереково - крижовою зі стійким больовим синдромом; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Висновком МСЕК позивачу первинно 09.06.2016р. було встановлено 30% втрати професійної працездатності, із яких 25% - по вібраційній хворобі, 5% - по нейросенсорній приглухуватості. Наступний переогляд призначено на 01.05.2017р.

Встановлення втрати працездатності спричиняє позивачу моральні страждання та переживання. Згідно висновків лікарів йому протипоказана: робота в умовах впливу виробничих вібрацій, тяжкої фізичної праці, шум, несприятливий мікроклімат. Із зазначеного вбачається, що він обмежений у виборі роботи оскільки йому заборонено працювати в зазначених умовах праці. Лікарями йому рекомендовано: нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, постійний прийом ліків, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування (Солоний Лиман, Приморськ, Бердянськ, Одеса, Миронівка, Хмільник). Зазначає те, що змушений постійно лікуватися, бути не вдома; повинен витрачати певні кошти на оздоровлення та на медикаментозні препарати; постійно повинен слідкувати за здоров'ям. Також позивач переносить і фізичні страждання, а саме: постійний ниючий біль в шийному відділі хребта;іррадіація болю в обидві руки; викручуючий біль в плечових суглобах, переважно зліва; постійне відчуття терпкості лівої руки; постійний ниючий, тупий біль в попереково - крижовому відділі хребта з іррадіацією в обидві нижні кінцівки; біль в тазовому поясі; посилення болю при в хребті при помірному фізичному навантаженні; біль при зміні положення тулуба; зниження зору, слуху. В зв'язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просив у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь 275 600 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн. без утримання податків з доходів фізичних осіб, в решті позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне та необ'єктивне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним в отриманні позивачем професійного захворювання, оскільки в акті № 13 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.04.2016 року не вказано конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача.

Крім того, відповідач вказує, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ.

Також, на думку апелянта, сума відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, її визначено без урахування характеру і тривалості фізичних і моральних страждань позивача, ступеню вини як відповідача так і позивача, які призвели до виникнення професійного захворювання, а також судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди. На думку апелянта, стягнута судом сума є значно завищеною та такою, що не відповідає тим моральним стражданням, які фактично зазнав позивач.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3, останній пропрацював в період з 18.03.2002 р. по 23.05.2012 р. - за професіями: водій автомобіля "БелАЗ" а-30т. в автоколоні № 2 автотранспортного цеху; водій автомобіля "БелАЗ" а-42, по транспортуванню гірничої маси в кар`єрі; водій автомобіля "БелАЗ" Q-42т., 45 т., по транспортуванню гірничої маси в кар`єрі, в автоколоні № 2 автотранспортного цеху; водій автотранспортного засобу "БелАЗ7548" а-42т., самохвала в цеху технологічного автотранспорту по транспортуванню гірничої маси в кар`єрі на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Звільнений з підприємства за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 13 від 22.04.2016 р., комісією в складі представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», страхового експерту Фонду соціального страхування, Дзержинська СЕС, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких ОСОБА_3 отримав два професійні захворювання, саме з 18.03.2002 р. по 23.05.2012 р. водієм автотранспортних засобів (БелАЗу) ЦТА ВАТ "МітталСтіл Кривий Ріг", ПАТ " Арселор Міттал Кривий Ріг", виконував роботи з керування автомобілем "БелАЗ" під час вивезення руди і породи з кар'єрів. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив загальної вібрації та виробничого шуму, показники котрих перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця. Також, працюючи в періоди з 07.05.1985 р. по 10.11.1987 р. водієм автосамоскиду по виведенню руди і породи кар'єру гірничого транспортного цеху НКГЗК, виконував роботи, котрі були пов'язані з шкідливими факторами загальної вібрації та шуму, показники котрих перевищували ГДР.

Причиною професійного захворювання в п. 17 Акту вказано загальну вібрацію 109 - 107 дБ при ГДР до 107 дБ, виробничий шум 84 - 86 дбА при ГДР 80 дБА.

Особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, відповідно п. 19 Акту вказано, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 працював в шкідливих умовах 12 років та 8 місяців та неодноразову зміну його керівництва, визначити конкретних посадови осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання, неможливо.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09.06.2016 р. № 016910 та довідки до неї, ОСОБА_3 первинно було встановлено 30% втрати професійної працездатності, із яких 25% - по вібраційній хворобі, 5% - по нейросенсорній приглухуватості. Наступний переогляд призначено на 01.05.2017р.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у зв'язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням був встановлений. Він отримав професійні захворювання, втратив працездатність у розмірі 30%.

Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

При цьому, неможливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, не знімає з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним в отриманні позивачем професійного захворювання, оскільки в акті № 13 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.04.2016 року не вказано конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо спричинення позивачу неправомірними діями відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральної шкоди, є правильним.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ, так як матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_3, в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції судової практики щодо розгляду аналогічних справи є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, та відхиляє доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стягуючи з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн., суд першої інстанції врахував характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на "АрселорМіттал Кривий Ріг", відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: