Справа № 758/7407/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського Б.А.,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М., вимоги якої уточнив в ході судового розгляду, та просив визнати бездіяльність державного виконавця Полінського Б.А. неправомірною, зобов»язати останнього прийняти постанову про повернення виконавчого листа №758/7407/13-ц, виданого 06.03.2015 року Подільським районним судом м. Києва. Скаргу обґрунтував тим, що постановою державного виконавця Ясінської К.М. від 23.10.2015 року в межах виконавчого провадження №47707708 оголошено в розшук транспортні засоби заявника, враховуючи, що протягом року транспортні засоби не виявлені, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний був повернути виконавчий документ стягувачу, про що 14.12.2016 року заявлено відповідне клопотання боржником у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 скаргу підтримав в повному обсязі, вказав, що у зв»язку з бездіяльністю державного виконавця та не прийняттям постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, порушується принцип рівності сторін виконавчого провадження та обмежується право боржника ОСОБА_1 на виїзд за межі України.

Державний виконавець Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Полінський Б.А. в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, жодної заяви не надав, тому суд вважає можливим розглянути скаргу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Факторинг Фінанс» Коновалов О.С. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги. Вважав, що повернення виконавчого документу є недоцільним, оскільки у боржника наявне майно, на яке може бути звернуто стягнення в межах виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості. Враховуючи, ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань за виконавчим листом, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2016 року його обмежено у праві виїзду за межі України. Державним виконавцем, який діяв в межах Закону України «Про виконавче провадженння», жодних прав боржника не порушено, а його дії свідчать про намагання ухилитись від виконання зобов»язань за рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.11.2013 року.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадженя мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку встановленому цим Законом.

06.03.2015 року Подільським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 26.11.2013 року про солідарне стягнення з ТОВ «Флоріда Флекс», ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» 1371849,86 грн. - несплаченої устапленої суми грошової вимоги, пені, штрафу та 3% річних та 137974,97 грн. - простроченої плати за користування факторинговим фінансуванням, пені, штрафу та 3% річних, видано стягувачу виконавчий лист №758/7407/13-ц.

Постановою державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ясінською К.М. від 23.10.2015 р. у виконавчому провадженні №47707708, оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_1 - транспортних засобів, на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_3, марки «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1, марки «Skoda Super B eLEG», марки «ГАЗ 2410», д.н.з. НОМЕР_2, марки «Hyundai Grandeur» (а.с. 3).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2016 року обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання ним зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Подільського районного суду м. Києва №758/7407/13-ц від 06.03.2015 року про стягнення з нього 1509824,83 грн. на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» та виконавчим листом №758/15033/14-ц від 14.08.2015 р. про стягнення 1646508,67 грн. на користь ПАТ «Банк «Український капітал». Ухвалою Апеляціного суду м. Києва від 13.02.2017 року вказану ухвалу суду залишено без змін.

14.12.2016 року представником боржника на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» подано клопотання про повернення виконавчого листа стягувачу, у зв»язку з тим, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (а.с. 4).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов»язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов»язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій ( ч.7 ст.12).

У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов»язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов»язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правові система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов»язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов»ячалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В даному випадку, в рамках виконавчого провадження вчиняються виконавчі дії, права ОСОБА_1 як майнового поручителя за зобов»язаннями ТОВ «Флоріда Флекс» не порушені, судове рішення боржниками не виконано, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 19, 37 Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського Б.А. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з дня проголошення ( отримання її копії).

СуддяГ. Б. Супрун