Справа №766/2617/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року, суддя Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарова І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Комсомольського району м. Херсон.

Через канцелярію суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходів по забезпеченню позову та до розгляду справи по суті заборонити ОСОБА_2 переїзд за межі України її онука - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, до розгляду справи по суті, вважає що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано жодного доказу, на підтвердження заявлених у заяві обставин.

Отже, доводи заявника на обґрунтування своїх вимог не знайшли свого підтвердження, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або зробити неможливим виконання вірогідного рішення суду, тому враховуючи викладене вище та положення ч. 3 ст. 152 ЦПК України, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, про забезпечення позову - відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_4