Справа № 463/5866/15 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/658/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представників ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, третя особа - Львівська міська рада, про виділ в натурі частини будинку, визнання права власності,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом (а.с.1-3 т.1), який в подальшому уточнила (а.с.52-53 т.1), з остаточними вимогами про виділення в натурі частини будинку №4 по вул. Тершаковців у м. Львові, де розташовані належні їй на праві власності приміщення квартир №13, №13а та нежитлове приміщення загальною площею 56,7 м.кв., з присвоєнням цій частині будинку окремого будинкового (поштового) номеру «4б» та про визнання за нею права власності на утворений в результаті виділу будинок №4б по вул. Тершаковців у м. Львові.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартир №13, №13а та нежитлового приміщення загальною площею 56,7 кв.м. в будинку №4 по вул. Тершаковців у м. Львові, які знаходяться, відповідно, на цокольному, першому та другому поверхах будинку, в тій частині будинку, яку вона просить виділити їй у власність, і до якої через перший поверх будинку у її квартиру №13 існує окремий вхід. Вирішення питання виділу частини будинку в судовому порядку обґрунтовує тим, що немає згоди усіх інших власників квартир будинку (співвласників будинку) на такий виділ, а можливість виділу їй у власність частини будинку з присвоєнням окремої поштової адреси обґрунтовує тим, що листом ОКП «БТІ та ЕО» від 27.01.2016 року підтверджено той факт, що інвентаризація та реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна за адресою: м.Львів, вул.Тершаковців, 4б, - не проводилась. Відсутність спору щодо володіння і користування землею обґрунтовує тим, що згідно з наданою інформацією Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, рішень про надання земельної ділянки в постійне користування для обслуговування будинку №4 на вул.Тершаковців Львівською міською радою не приймалось, а тому земельна ділянка, на якій знаходиться частина будинку, на яку вона заявляє свої права, відноситься до земель комунальної власності територіальної громади м.Львова.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24.06.2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Виділено в натурі частину будинку №4 по вул. Тершаковців у м. Львові, що позначена під літ. А2-1 та А1-2, де розташовані квартири №13, №13а та нежитлове приміщення загальною площею 56,7 м.кв., в будинок №4б по вул. Тершаковців у м.Львові.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на утворений в результаті виділу будинок №4б по вул. Тершаковців у м. Львові, що позначений під літ. А2-1 та А1-2 та складається з квартири №13, яка складається з наступних приміщень: кухні площею 15,3 кв.м. літ. «13-1», житлової кімнати площею 23,3 кв.м. літ. «13-2», вбиральні площею 3,7 кв.м. літ. «13-3», житлова площа квартири №13 складає 23,3 кв.м., загальна 42,3 кв.м.; квартири №13а, яка складається з наступних приміщень: коридору площею 5,0 кв.м. літ. «13а-1»; кухні площею 6,1 кв.м. літ. «13а-2», вбиральні площею 3,5 кв.м. літ. «13а-4», житлової кімнати площею 21,7 кв.м. літ. «13а-8», житлова площа квартири №13а складає 21,7 кв.м., загальна 36,3 кв.м.; нежитлового приміщення площею 56,7 кв.м., що складається з наступних приміщень: приміщення площею 4,5 кв.м. літ. «2а-1», приміщення площею 7,0 кв.м. літ. «2а-2», приміщення площею 3,6кв.м. літ. «2а-3», приміщення площею 3,6 кв.м. літ. «2а-4», приміщення площею 38 кв.м. літ. «2а-5».

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3, яка не брала участі у розгляді даної справи, однак, вважає що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її законні права та інтереси, просить рішення суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаного позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, яку вона купила на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08.06.2016 року з ОСОБА_20, якому ця квартира належала на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_21 25.05.2016 року, після смерті ОСОБА_7, яка є відповідачем у даній справі. Апелянт вважає, що судом вирішено питання про її права та інтереси як співвласника будинку, однак, до розгляду даної справи її залучено не було. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи є список власників та співвласників квартир будинку, четверо з яких не заперечують щодо присвоєння окремої поштової адреси частині будинку, проте, підписів інших власників квартир у цьому списку немає. Апелянт також звертає увагу, що відповідно до ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», норми якої суд повинен був застосувати до спірних правовідносин, спільне майно багатоквартирного (приміщення загального користування, в тому числі допоміжні, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, тощо) не може бути поділене між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

В судове засідання відповідачі та третя особа повторно не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що позивач в силу закону має право на виділ в натурі частини будинку, в якій знаходяться належні йому на праві власності квартири та нежитлове приміщення, такий виділ технічно можливий відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26.04.2016 року №1139, частина будинку, в якій розташовані квартири №13 та №13а, не є частиною памятки архітектури, має окремий вхід та значиться як дисгармонійна, а обраний судом варіант виділу не передбачає виділення приміщень загального користування, а також споруд і обладнання, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир та нежитлових приміщень. Задовольняючи вимогу позивача про виділення їй у власність частини будинку з присвоєнням окремої поштової адреси, суд вважав, що позивач позбавлена можливості реалізувати своє право в позасудовому порядку, оскільки немає письмової згоди на це усіх співвласників будинку.

Проте погодитись із висновками районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що будинок №4 по вул. Тершаковців у м. Львові є багатоквартирним.

Позивач ОСОБА_5 є власником нежитлового приміщення загальною площею 56,7 кв.м, яке знаходиться в цокольному поверсі, та квартир №13, №13а, які знаходяться, відповідно, на першому та другому поверхах в будинку №4 на вул.Тершаковців у м.Львові, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності та технічними паспортами на ці приміщення будинку (а.с.60-65).

Апелянт ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08.06.2016 року між нею та ОСОБА_20, якому ця квартира належала на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_21 25.05.2016 року (а.с.235 т.1).

З наданих стороною апелянта апеляційному суду документів встановлено, що 01.11.2016 року проведено державну реєстрацію Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Тершаковців 4» за адресою: м.Львів, вул.Тершаковців, буд.4 (а.с.45).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без виділення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Субєктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.368 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ч.2 ст.369 ЦК).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними обєктами нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.5 цього Закону, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників і не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

До спільного майна багатоквартирного будинку Закон (п.6 ч.1 ст.1) відносить: приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Отже, з аналізу наведених вище норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», слід дійти висновку про те, що Законом заборонено виділяти в натурі частину багатоквартирного будинку одному із співвласників цього будинку.

Крім того, за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 26.04.2016 року №1139, перший варіант виділу частини будинку якого обрав суд, передбачено виконання будівельних робіт по влаштуванню сходових кліток з втручанням у несучі конструкції будинку, що в силу вимог ст.152 ЖК України потребує отримання у встановленому законом порядку дозвільних документів на виконання таких робіт, яких позивачем надано не було.

Присвоєння чи зміна поштових адрес обєктам нерухомого майна є компетенцією районної адміністрації міської ради, а не суду, однак, позивач в позасудовому порядку цього питання не вирішував.

Крім того, позивачем не доведено, що відповідачами порушувалось чи не визнавалось його право, а в силу вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, лише порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту в судовому порядку у спосіб, визначений законом.

Отже, в силу наведених вище норм закону та встановлених обставин справи, правових підстав для задоволення позовних вимог позивача немає, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню за апеляційною скаргою ОСОБА_2, оскільки вона є одним із співвласників багатоквартирного будинку, з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 про виділ в натурі частини будинку та визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_22