У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 500 грн франшизи, 5 тис. грн - на відшкодування моральної шкоди, 5 032 грн 64 коп. - на відшкодування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля. З приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») просив стягнути 11 937 грн 46 коп. страхового відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27 серпня 2015 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ-2111, державний номерний знак НОМЕР_1, та, виконуючи маневр заднім ходом по вул. Підгірна, 6а у м. Павлограді Дніпропетровської області, на порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України не переконався у безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген Поло, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався позаду нього, під його (ОСОБА_3.) керуванням.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду 16 вересня 2015 року Дніпропетрвоської області ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 квітня 2015 року № АІ/5158891 цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», забезпеченим транспортним засобом зазначено автомобіль ВАЗ 21114, державний номерний знак НОМЕР_1. Розмір франшизи - 500 грн.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 29 серпня 2015 року вартість майнової шкоди, спричиненої його автомобілю Фольксваген Поло, державний номерний знак НОМЕР_2, склала 37 645 грн 67 коп.

27 серпня 2015 року він (позивач) звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до платіжного доручення від 27 листопада 2015 року на його рахунок ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перераховано 20 175 грн 57 коп. страхового відшкодування.

Посилаючись на вищевикладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 500 грн франшизи, 5 032 грн 64 коп. відшкодування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, 974 грн 40 коп. судового збору.

Стягнуто із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 11 937 грн 46 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року стягнуто із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 витрати на автотоварознавче дослідження у розмірі 800 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року змінено у частині розподілу судових витрат.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_4 800 грн витрат на автотоварознавче дослідження та із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - 487 грн 20 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 27 серпня 2015 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ- 21114, державний номерний знак НОМЕР_1, та, виконуючи маневр заднім ходом по вул. Підгірна, 6а у м. Павлограді Дніпропетровської області, на порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України не переконався у безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген Поло, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався позаду нього, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення (а. с. 4).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 квітня 2015 року цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», забезпеченим транспортним засобом зазначено автомобіль ВАЗ 21114, державний номерний знак НОМЕР_1. Розмір франшизи за договором - 500 грн.

27 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про сплату страхового відшкодування.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 29 серпня 2015 року вартість майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля Фольксваген Поло, державний номерний знак НОМЕР_2, склала 37 645 грн 67 коп., із яких 5 032 грн 64 коп. - втрата товарної вартості.

Відповідно до платіжного доручення від 27 листопада 2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило ОСОБА_3 20 175 грн 57 коп. страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі акту огляду транспортного засобу.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 11 937 грн 46 коп. страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив із того, що висновком експертного автотоварознавчого дослідження, наданого позивачем, розмір майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Фольксваген Поло», пошкодженого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 37 645 грн 67 коп., а страховою компанією відшкодовано лише 20 175 грн 57 коп., тому різниця страхового відшкодування підлягає стягненню зі страхової компанії.

Апеляційний суд фактично погодився із висновками суду першої інстанції, змінивши його лише у частині розподілу судових витрат.

Проте погодитись із висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Заперечуючи проти позову, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» посилалось на те, що на підставі вищезазначених норм Закону виплата страхового відшкодування була проведена у розмірі шкоди оціненої страховою компанією, так як позивачем не було надано жодних документів, які б підтверджували розмір майнової вимоги.

Керуючись вимогами законодавства, 28 серпня 2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено огляд пошкодженого автомобіля Фольцваген Поло та складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу. При цьому, позивач був присутній при огляді експертом автомобіля та погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу.

За результатами огляду ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була складена ремонтна калькуляція від 17 вересня 2015 року № 2470, згідно з якою вартість ремонту без врахування ПДВ склала 20 675 грн 57 коп. Вартість ремонту з урахуванням ПДВ склала 24 810 грн 68 коп., ПДВ склав 4 135 грн 11 коп.

Позивачу, як того вимагає Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 20 175 грн 57 коп., оскільки останній не надав страховику документи, які б підтверджували факт оплати проведеного ремонту автомобіля.

Згідно зі ст. 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України від 23 грудня 2015 року № 6-2587цс15, від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Проте на порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не врахував, що розмір шкоди, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик