Справа 263/1468/17
Провадження 4-с/263/21/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді головуючого судді Шевченко О.А., при секретарі Орловій Н.О., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі скаргу ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2 на дії державних виконавців, заінтересовані особи: Центральний Відділ ДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, ПАТ «Дельта Банк» -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця. В обґрунтування скарги зазначила, що 04.08.2014 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя видав виконавчий лист №263/12438/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості у розмірі 11190,56грн. На підставі вищевказаного виконавчого листа 12.09.2014 року Жовтневим ВДВС ММУЮ було відкрито виконавче провадження №44720675 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості у розмірі 11190,56грн. В цей же день, тобто 12.09.2014 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 29.07.2015 року вказане виконавче провадження було закрито та винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, у звязку з тим, що майно не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Вказаний виконавчий лист разом з постановою про повернення виконавчого документу стягувану від 29.07.2015 року було надіслано стягувану ПАТ «Дельта Банк». При поверненні виконавчого документу стягувачу, державний виконавець не зняв арешт з майна боржника. ПАТ «Дельта Банк» мав право предявити виконавчий лист до виконання протягом року з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто до 29.07.2017 року. Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.07.2015 року оскаржуване не було, воно не відмінено, тобто набрало законної сили. В строк до 29.07.2015 року стягував повторно не предявило виконавчий документ до примусового виконання. Таким чином, на сьогоднішній день немає законних підстав для арешту майна боржника. ОСОБА_2 звертався до ВДВС з заявою про зняття арешту з його майна, однак, він отримував відмови в задоволенні своїх вимог.

В судове засідання представник скаржника не зявився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення в яких зазначив, що дії державного виконавця вчинено у межах службових повноважень, у порядок та у спосіб, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», просив розглянути справу з урахуванням доводів, наведених у запереченні, у задоволенні скарги заявника відмовити.

Заінтересована особа ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Вирішуючи питання про можливість розгляду скарги за відсутності осіб, які беруть участь у справі, суд виходить з системного аналізу положень ст. 386 ЦПК України, відповідно до яких неявка заявника чи державного виконавця не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2014 року державним виконавцем Сусловою А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44720675.

12.09.2014 року державним виконавцем Сусловою А.О. було винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику та оголошення заборони на відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

15.09.2014 року державним виконавцем було зроблено запит до ЦНППВАЗ-2 м. Маріуполя з метою виявлення транспортного засобу.

24.09.2014 року до Жовтневого ВДВС надійшло повідомлення від ЦНППВАЗ-2 м. Маріуполя, що накладено арешт на транспортний засіб марки ЗАЗ DAEWOO LANOS TF, державний номер НОМЕР_1.

29.07.2015 року державним виконавцем було зроблено повернення виконавчого документа стягувачеві керуючись п.7 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження».

18.05.2016 року ПАТ «Дельта Банк» до Жовтневого ВДВС ММУЮ була подана заява про примусове виконання рішення суду та накладення арешту.

Згідно п.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 року, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Також, судом встановлено, що 24.05.2016 року до Жовтневого ВДВС надійшла заява про прийняття виконавчого листа №263/12438/16-ц від 04.08.2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» у сумі 11190,56грн.

25.05.2016 року державним виконавцем Зімановим А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51231795, а також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Цього ж дня державним виконавцем було зроблено витяг прав на нерухоме майно.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначається, що боржнику належить ? частка власності нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, провулок Ризький, будинок 27, приміщення 141.

Державним виконавцем 25.05.2016 року був зроблений запит №19193049 від 25.05.2016 року до ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. За якими надійшла відповідь № від 26.05.2016 року, що боржник працює в ПП «Консоль», яке знаходиться за адресою: м. Маріуполь, пр.Металургів, б.29, кімната 47.

13.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та направлена до ПП «Консоль».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» таким документом, крім інших, є виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення.

Постанова Пленуму ВСУ №14 від 26.10.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб Державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», регламентує, що у разі визнання неправомірними рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи органу державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення таких дій, які згідно із ЗУ «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Як вбачається з ст. 60 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ч.4 ст.60 вказаного Закону, у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Станом на 09.02.2017 року ОСОБА_1 яка діє від імені ОСОБА_2 до Центрального ВДВС м. Маріуполя, щодо зняття арешту з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 не зверталась.

У звязку з тим, що на теперішній час виконавче провадження №51231795 знаходиться на примусовому виконанні в Центральному ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість не сплачено, тому й підстави для зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 385-387 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 3, 4, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2 на дії державних виконавців, заінтересовані особи: Центральний Відділ ДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, ПАТ «Дельта Банк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.А.Шевченко