РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1727/16-ц

пр. № 2/759/276/17

06 лютого 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

при секретарі: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у лютому 2016 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з жовтня 2009 р. сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, у період яких позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1. народила сина ОСОБА_5. Проте, відповідaч, маючи дійсну можливість матеріально утримувати сина, не в достатньому обсязі надає матеріальну допомогу, яка останнім часом несе періодичний харктер. Відповідач не піклується про сина та не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає.

Представник позивачки зазначає, що малолітній ОСОБА_5 перебуває на повному утриманні позивачки, хоча матеріальне забезпечення останньої не дає можливість гідно утримувати дитину, належно забезпечувати її життя, а тому представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягення ним повноліття починаючи з 01.05.2013 р. та додаткові витрати на утримання сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно до його повноліття.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від доходів відповідача, проте, заперечувала проти стягнення додаткових витрат в розмірі 3 000 грн., подала письмові заперчення, підписані відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 56-69).

Суд, заслухавши сторони, їх представників та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Встановлено, що відповідно до Довідки про доходи позивачки ОСОБА_1 № 8 від 19.05.2015 р., остання працює менеджером з продажу в ТОВ «Інко-Трейд» та в середньому отримує щомісяця заробітну плату в розмірі 1 257 грн. 73 коп. (а.с. 13).

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 на даний час не працює та не має джерел доходу.

Проте, суд зазначене посилання оцінює критично і приймає до уваги лист Державної прикордонної служби України від 30.11.2016 р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 з 2014 р. перетинав кордон України у наступному напрямку: у період з 06.12.2014 р. по 18.12.2014 р. до Шарджи (Об'єднанні Арабські Емірати), з 07.05.2015 р. по 22.05.2015 р. до Шарм Ель Шейх (Єгипет); з 07.10.2015 р. по 12.10.2015 р. до Санкт Петербургу (Росія) та Риги (Латвія), з 16.01.2016 р. по 23.01.2016 р. до Шарм Ель Шейх (Єгипет), з 29.05.2016 р. по 07.06.2016 р. до Анталії (Турція), з 29.09.2016 р. по 06.10.2016 р. до Ларнаки (Кіпр) та з 19.10.2016 р. по 24.10.2016 р. до Кошиці (Словаччина), який спростовує вищезазначене посилання представника відповідача про відсутність у останнього джерел доходу (а.с. 106).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_5 проживає зі своєю матір'ю - позивачкою по справі, яка його матеріально утримує та несе витрати по його вихованню.

Представник позивачки в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 до серпня 2012 р. щомісячно надавав позивачці кошти на утримання сина ОСОБА_5, проте, в подальшому така допомога стала періодичною та не регулярною (а.с. 16-18).

При цьому, відповідач ОСОБА_2 в своїх запереченнях на позов вказує, що позивачка останні декілька років з невідомих йому причин відмовляється отримувати від нього будь-яку матеріальну допомогу на утримання їх спільного сина ОСОБА_5, перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, що стало приводом для звернення з відповідним позовом до Деснянського районного суду м. Києва.

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2015 р. зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2016 р. визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5 шляхом систематичних побачень з дитиною щонеділі з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., які до досягнення шестирічного віку дитини повинні відбуватись в присутності матері ОСОБА_1 (а.с. 60-63, 64-67).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 інших неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають на його утриманні не має, жодних відрахувань з його офіційних доходів не здійснюється на користь цих осіб.

З урахуванням матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина починаючи з 01.05.2013 р. не можуть бути судом задоволені, оскільки згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

При цьому відповідно до ч. 2 вказаної статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Суд приходить до висновку, що позивачка та її представник всупереч ст. 60 ЦПК України не надали суду доказів в підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів за період з 01.05.2013 р., а саме вчинення позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Проте, позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина, задоволенню не підлягають, оскільки позивачка та її представник всупереч ст. 60 ЦПК України, не надали суду жодних доказів понесення таких витрат та необхідність стягнення додаткових витрат загалом.

Враховуючи вищевикладене та дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні частково знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

У судових дебатах представник позивачки подала клопотання про постановлення окремої ухвали та направлення її до Деснянського УП ГУНП в м. Києві для внесення відповідних відомостей до ЄРДР щодо дій ОСОБА_2 та директора ТОВ «САЙГА-ФАУ ТРЕСТ» щодо службового підроблення, складання та видачі Довідки про доходи відповідача, відповідно до якої до 2015 р. останній щомісячно отримував дохід в розмірі 11 000 грн. (а.с. 109-110).

Проте, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали в рамках даного судового провадження, оскільки вказана вище Довідка про доходи відповідача ОСОБА_2, про наявність якої суду достеменно невідомо, стосується періоду до 2015 р., який не є предметом дослідження та розгляду даної судової справи, крім того, в судовому засіданні не встановлено офіційне працевлаштування відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 141, 180-183, 185, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), уродженця м. Києва на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2016 р.

Рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), уродженця м. Києва на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до Святошинського районного суду м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :