У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Ковальчука О.І.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо відмови в відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9300/14-ц (2-н/466/1055/14) від 29.12.2014 р., -

у с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» звернулось до суду із скаргою на постанову державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 29.12.2014 року ВП №52408872 про відмову в відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9300/14-ц (2-н/466/1055/14) від 29.12.2014 р., виданого Шевченківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в розмірі 2142,37грн. та судового збору.

В обґрунтування скарги зазначали, що на адресу ПАТ "Львівобленерго" надійшла Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 52408872 від 04.10.2016 р. Зазначена постанова винесена старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1. Вказану постанову державного виконавця вважають такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Як вбачається з реквізитів поштового відправлення (конверт, штрихкодовий ідентифікатор), постанова про відмову скерована на адресу стягувача лише 17 листопада 2016 року (через 44 дні після її винесення), що є грубим порушенням вимог п. 2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. за № 606-ХІV, який був чинний на момент винесення оскаржуваної постанови та вимог п. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року за № 1404-VIII.

ОСОБА_6 цього, на думку державного виконавця, підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9300/14-ц (2-н/466/1055/14) від 29.12.2014 р. є невідповідність в/документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону 1999 p., зокрема, відсутність індивідуальних ідентифікаційних номерів боржників.

Однак, посилання державного виконавця на відсутність у виконавчому документ реєстраційних номерів облікової картки платника податків боржників, як підставу для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження є не обґрунтованими та безпідставними.

У судове засідання представник скаржника не зявився, надіслав заяву про підтримання вимог скарги з мотивів зазначених у скарзі та розгляд справи у його відсутності.

Представник Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки, а тому суд вважає, що перешкод для розгляду скарги немає.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, дослідивши докази, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких, зокрема, віднесено виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 29.12.2014р. Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ № 466/9300/14-ц, 2-н/466/1055/14 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в розмірі 2142,37грн. та 121,80 грн. судового збору в користь ПАТ «Львівобленерго».

На адресу ПАТ "Львівобленерго" надійшла Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 52408872 від 04.10.2016 р. Зазначена постанова винесена старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1.

Як вбачається з реквізитів поштового відправлення (конверт, штрихкодовий ідентифікатор), постанова про відмову скерована на адресу стягувача лише 17 листопада 2016 року (через 44 дні після її винесення), що є грубим порушенням вимог п. 2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. за № 606-ХІV, який був чинний на момент винесення оскаржуваної постанови та вимог п. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року за № 1404-VIII.

ОСОБА_6 цього, на думку державного виконавця, підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9300/14-ц (2-н/466/1055/14) від 29.12.2014 р. є невідповідність документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону 1999 p., зокрема, відсутність індивідуальних ідентифікаційних номерів боржників.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Тому суд вважає, що у разі відсутності такої інформації державний виконавець вправі самостійно звернутися до ДПІ за витребуванням даної інформації, оскільки стягувач самостійно не може збирати витребувати та поширювати у т.ч. і конфіденційну інформацію.

ОСОБА_6 того, згідно ст. 6 Закону України Про державну виконавчу службу працівники органів державної виконавчої служби - державні виконавці є державними службовцями, а у відповідності ст. 7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

З огляду на наведене скарга підлягає до задоволення

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Визнати дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9300/14-ц, 2-н/466/1055/14 від 29.12.2014 р. такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 Вагітовича ВП № 52408872 від 04.10.2016 p.

Зобов'язати старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 прийняти до виконання судовий наказ № 466/9300/14-ц, 2-н/466/1055/14 від 29.12.2014 p., винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_7