Справа № 452/2208/16 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/1569/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2, представника апелянта - Прокоф»євої І.І., представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівського області від 06 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При цьому Орган опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради у своєму висновку вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівського області від 06 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівського області від 06 грудня 2016 року оскаржила позивач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що у шлюбі з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_6. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, на думку апелянта, безпідставно не врахував усі обставини справи, зокрема те, що вдповідач ОСОБА_5 з першого дня народження доньки не проявляв до неї батьківського піклування, а саме, не забрав доньку з пологового будинку, ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Окрім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться її життям та здоров»ям. Донька не знає свого біологічного батька та не називає його «татом». Висновком Органу опіки та піклування рекомендовано відповідача ОСОБА_5 позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6

Просить рішення Самбірського міськрайонного суду Львівського області від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

Згідно вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У статтях 151 та 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на "особисте виховання" малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157). Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, може звернутися до державних органів опіки та піклування або судів для забезпечення виконання його або її батьківських прав у випадках, коли не було укладено договору з цього питання з тим із батьків, хто проживає з дитиною (статті 157 - 161).

Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Із системного аналізу зазначених норм закону слідує висновок, що держава акцентує увагу на пріоритеті сімейного виховання дитини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 (актовий запис №794 від 12.03.2015 року), ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року і її матір'ю записана ОСОБА_2, батьком - ОСОБА_5.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який зареєстрований 18 липня 2013 року у МВ ДРАЦС Львівського обласного управління юстиції (актовий запис №1362); після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 змінено на дошлюбне «ОСОБА_2»; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття; вирішено питання судового збору; в межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину рішення допущене до негайного виконання.

Із довідки ЛКП «Південне» м. Львів № 3112 від 01 серпня 2016 року відомо, що ОСОБА_7 з 07 лютого 2001 року та її донька ОСОБА_6 з 07 квітня 2015 року зареєстровані і проживають в АДРЕСА_1.

Згідно довідки Чукв'янської сільської ради Самбірського району Львівської області від 15 вересня 2016 року № 2073, ОСОБА_5 мешкає з батьками в с.Чуква, Самбірського району Львівської області.

Із характеристики, виданої головою Чукв'янської сільської ради Самбірського району Львівської області на ОСОБА_5 вбачається, що за час проживання в селі характеризується позитивно, скарг на його поведінку у сільську раду не поступало, зауважень зі сторони сільської ради не має, випадків п'янства і хуліганства за ним не виявлено.

Встановлено й те, що постановою від 13 липня 2016 року головним державним виконавцем Самбірського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження (ВП №51657719) за виконавчим листом №465/6528/15-ц, виданим Франківським районним судом м. Львова від 15.03.2016 р., про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно квитанцій від 17 жовтня 2016 року, 25 жовтня 2016 року та 01 листопада 2016 року, представлених відповідачем, в рахунок сплати аліментів для ОСОБА_2 ним проведено три платежі по 500 грн. кожен.

Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 30.06.2016 року № 3500-602 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 не заслуговує на увагу, оскільки, як вірно встановлено, зазначений Висновок прийнятий без участі відповідача ОСОБА_5, який не був повідомлений про час та місце розгляду заяви ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав, внаслідок чого був позбавлений можливості викласти свою позицію та представити відповідні докази на її підтвердження; свідки участі в засіданні органу опіки та піклування не приймали, однак були взяті до уваги їх письмові пояснення, які були представлені заінтересованою особою - заявником ОСОБА_2, без належного засвідчення підпису свідків компетентним органом або посадовою особою; обстеження матеріально-побутових умов дитини не проводилось; жодних доказів свідомого ухилення ОСОБА_5 від виконання батьківських обов'язків у висновку не наведено. А відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про його недостатню обґрунтованість та безпідставність.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Із заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_8, яка надійшла на адресу Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації м. Львова 05 жовтня 2016 року (зареєстрована 07 жовтня 2016 року і 20 жовтня 2016 року залишена без розгляду) відомо, що після розірвання шлюбу позивач повністю ізолювала дитину від батька та спілкування з ним, ігнорує неодноразові його звернення щодо побачення з дочкою, тому він та ОСОБА_8 (як бабця) просили визначити їм порядок спілкування та участі у вихованні дитини.

Згідно роз'яснень, викладених в п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що в діях відповідача відсутня винна поведінка і свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Так, представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що відповідач ОСОБА_5 виявляє і має дійсне бажання підтримувати зв'язок зі своєю донькою та приймати безпосередню участь у її вихованні, реалізація якого є ускладненою через їх окреме проживання. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а відтак правомірно відмовив в задоволенні таких.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Самбірського міськрайонного суду Львівського області від 06 грудня 2016 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівського області від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.