Справа № 361/6095/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/337/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 4 08.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М., Сержанюка А.С.

Секретар - Бобко О .В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном .

Заслухавши доповідь судді , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 19 листопада 1999 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2012 року.

За час шлюбу, 24 жовтня 2006 року між товариством «Буд Еліт Групп» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Вартість переданих майнових прав становить 366 600 грн.

ОСОБА_2 09 січня 2009 року отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Після припинення шлюбних відносин відповідач перешкоджає їй користуватись вказаною квартирою.

ОСОБА_3 просила з підстав, передбачених ст. ст. 60, 63, 68 СК України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 383 ЦК України усунути їй перешкоди у користуванні вищезазначеною квартирою.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1( а.с. 38-39) .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу , в якій просив рішення скасувати , ухвалити нове рішення про відмову у позові. В апеляційній скарзі посилається на неповне з»ясування судом обставин , що мають значення для вирішення справи , невідповідність висновків суду обставинам справи , порушення норм матеріального і процесуального права , яке полягає в тому , що суд не взяв до уваги те ,що спірна квартира не може бути об»єктом спільної сумісної власності подружжя , оскільки придбана ним за кошти , які належали йому особисто від продажу належних йому на праві власності двох земельних ділянок , тому суд дійшов безпідставного висновку про те ,що спірна квартира придбана подружжям під час перебування у шлюбі і за спільні кошти , оскільки придбана за значно більшу суму грошових коштів аніж продані ним земельні ділянки .

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. ( а.с. 77-80)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року рішення апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року скасовано , справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ( а.с. 114-116)

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які

беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи в апеляційному суді за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від відповідача ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходило, а тому підстави ,вважати причини неявки апелянта до суду поважними , відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира була придбана подружжям за час перебування в шлюбі і за спільні кошти, позивачка набула право спільної сумісної власності подружжя на неї згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БудЕліт Групп», а тому вона має право на вільне володіння, користування та розпорядження спільним сумісним майном подружжя.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірна квартира, хоча і була придбана за час шлюбу сторін, але не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю відповідача, оскільки придбана ним за його особисті кошти, отримані від продажу двох земельних ділянок, що належали йому на праві власності.

Скасовуючи рішення апеляційного суду , касаційний суд в ухвалі зазначив , що ст.60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України .

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи спір, апеляційний суд вказаних норм права не врахував, не звернув уваги на те, що відносно придбаного за час шлюбу майна презюмується право спільної власності подружжя, а протилежне підлягає доведенню тим із подружжя, який вважає це майно своєю приватною власністю.

ОСОБА_2 не звертався до суду з позовом про визнання спірної квартири особистою приватною власністю, а згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви ,з яких скасовані рішення є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді .

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції , з 19 листопади 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.

Між «БудЕліт Групп» та ОСОБА_2 24 жовтня 2006 року укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Відповідно довідки ТОВ «БудЕліт Групп» від 06 листопада 2006 року ОСОБА_5 виконано зобов'язання перед ТОВ «БудЕліт Групп» з оплати вартості майнових прав, визначених у договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «БудЕліт Групп». Усього сплачено за договором 366 600 грн.

Згідно з актом приймання-передачі майнових прав від 06 листопада 2006 року ТОВ «БудЕліт Групп» передало, а ОСОБА_2 прийняв майнові права на двокімнатну АДРЕСА_1. Вартість переданих майнових прав становить 366 600 грн.

Відповідно до угоди про проведення остаточних розрахунків за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 04 червня 2008 року, у зв'язку із показниками замірів та технічної документації комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», площа квартири АДРЕСА_1 становить 77,5 кв. м, що на 0,5 кв. м менша площі, зазначеної в договорі, а тому покупцю ОСОБА_2 було повернуто кошти у розмірі 2 350 грн, в тому числі ПДВ.

Згідно з технічним паспортом за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 77,5 кв. м, житловою площею 38,7 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 9 січня 2009 року двокімнатна квартира АДРЕСА_1 ., перебуває у приватній власності, власником якої є ОСОБА_2

Згідно Державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_1, на підставі рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради народних депутатів від 28 лютого 1997 року №10 відповідачу ОСОБА_2 була надана земельна ділянка площею 0,100 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 жовтня 2006 року, відповідач ОСОБА_2 продав вищезазначену земельну ділянку за 176 750 грн. (а.с.24).

Таким чином,посилання в апеляційній скарзі на ту обставину , що суд не взяв до уваги доводи відповідача про те, що спірна квартира не може бути об»єктом спільної сумісної власності подружжя , оскільки придбана ним за кошти , які належали йому особисто від продажу належних йому на праві власності двох земельних ділянок , не спростовують висновків суду , ідо азів ,що містяться в матеріалах справи про вартість як земельних ділянок так і спірної квартири, і які свідчать ,що спірна квартира придбана за суму більшу , ніж апелянт отримав від продажу земельної ділянки .

Твердження відповідача ОСОБА_2 , що квартира була придбана за отримані ним грошові кошти від продажу особистої власності - земельної ділянки є необґрунтованими, і висновок суду першої інстанції , що спірна квартира була придбана подружжям під час перебування в шлюбі і за спільні кошти є цілком обґрунтованим .

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд першої інстанції , дійшов вірного висновку , що позивач ОСОБА_3 набула право спільної сумісної власності подружжя на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, згідно договору №01н купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БудЕліт Групп», а тому вона має право на вільне володіння, користування та розпорядження спільним сумісним майном подружжя і висновок суду про задоволення позову є вірним.

Перевіряючи відповідно до ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції , з урахуванням позиції , викладеної в ухвалі касаційного суду від 19 жовтня 2016 року , яка є обов»язковою для суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим , підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315 , 317,319 ЦПК України , колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді