Справа № 361/7059/16-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/1877/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 58 05.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

5 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області виділені матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської філії № 1 відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Надія Миколаївна, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання недійсною додаткової угоди, скасування державної реєстрації угоди, скасування реєстрації обтяження щодо земельної ділянки та застосування наслідків недійсності правочину,

у с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Київської філії № 1 ВАТ «Універсал Банк», ПАТ «Універсал Банк», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., Департамент ДВС Міністерства юстиції України, про визнання недійсною додаткової угоди, скасування державної реєстрації угоди, скасування реєстрації обтяження щодо земельної ділянки та застосування наслідків недійсності правочину.

Під час розгляду справи представник позивача - ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення позову до набрання рішення суду у справі законної сили шляхом: 1) зупинення дії додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року, укладеної між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2; 2) заборони ПАТ «Універсал Банк» здійснювати на підставі цієї додаткової угоди оцінку та продаж предмету іпотеки (майновий комплекс та земельна ділянка), а також виставляти на продаж предмет іпотеки та передавати право вимоги та право стягнення третім особам; 3) зупинення оцінки, продажу та стягнення предмету іпотеки; 4) заборони ПАТ «Універсал Банк» вчиняти дії по здійсненню оцінки та продажу предмету іпотеки; 5) накладення арешту на майновий комплекс загальною площею 7 775,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2, а також заборони його оцінки, відчуження чи продаж третім особам.

Свої вимоги мотивував тим, що на даний час існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову через те, що банком у незаконний спосіб та всупереч судових рішень про забезпечення позову в інших справах вчиняються дії, спрямовані на оцінку та продаж іпотечного майна згідно оспорюваної додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року до іпотечного договору.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 лютого 2017 року заяву задоволено частково. Заборонено ПАТ «Універсал Банк» до набрання законної сили судового рішення у справі вчиняти дії щодо відчуження, продажу третім особам майнового комплексу загальною площею 7 775,2 кв.м та земельної ділянки площею 4,9602 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходяться по АДРЕСА_1. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою в частині незадоволених вимог заяви, позивач, через свого представника за довіреністю ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За правилами ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або інших осіб або забороною вчиняти певні дії. При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (далі - Постанова), при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання недійсною додаткової угоди, скасування державної реєстрації угоди, скасування реєстрації обтяження щодо земельної ділянки та застосування наслідків недійсності правочину, тобто з вимогами немайнового характеру.

Вказаною додатковою угодою № 1 від 30 листопада 2007 року було внесено зміни в іпотечний договір від 15 червня 2007 року, а саме окрім майнового комплексу загальною площею 7 775,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 було передано в іпотеку банку земельну ділянку площею 4,9602 га з кадастровим номером НОМЕР_1, на якій розташований даний комплекс.

Установлено, що на виконанні у ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № 49176475 про стягнення на підставі виконавчих листів суду та виконавчого напису нотаріуса з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Траст Фінанс» заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки (майновий комплекс та земельна ділянка).

Таким чином, частково задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Універсал Банк» вчиняти дії щодо відчуження третім особам майнового комплексу та земельної ділянки, суд першої інстанції фактично зупинив виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що є недопустимо.

Про поверхневе вирішення питання щодо забезпечення позову свідчить і той факт, що судом не встановлювалося чи дійсно судами вже було вжито аналогічних заходів забезпечення позову, як наслідок чи є необхідність повторно вживати заборону вчиняти певні дії.

Крім того, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не мотивував, з яких підстав він дійшов висновку про те, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки навіть у випадку визнання спірної додаткової угоди недійсною, майновий комплекс перебуватиме в іпотеці згідно іпотечного договору від 15 червня 2007 року, який не є предметом даного судового розгляду.

З вищевикладених підстав ухвала суду не може вважатися законною та обгрунтованою, а тому доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може призвести до труднощів або зробить неможливим виконати рішення суду про задоволення позову та надані нею докази підлягають перевірці з урахуванням вимог ст. ст. 151-153 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала скасуванню з передачею питання про забезпечення позову до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову допущено порушення вимог цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 лютого 2017 року скасувати, питання про забезпечення позову у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

Л.П. Сушко