Справа № 740/4923/16-ц Провадження № 22-ц/795/549/2017 Головуючий у I інстанції Пантелієнко В. Г. Доповідач - Харечко Л. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Скрипки А.А., Тагієва С.Р.,

з участю секретарів Халимон Т.Ю., Поклада Д.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про оплату надурочних робіт,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про оплату надурочних робіт відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення його позовних вимог та стягнути з відповідача 2473 грн. 40 коп. компенсації за роботу в надурочний час за ІІ і ІІІ квартали 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що прийнятий відповідачем 17.03.2016 року наказ в частині виконання черговим по станції обовязків іншого, під час обідньої перерви тривалістю 30 хвилин, не відповідає вимогам ч.ч.3, 4 ст.32 КЗпП України щодо повідомлення про зміни істотних умов праці і згоди працівника продовжувати роботу в нових умовах, адже черговий по станції буде виконувати обовязки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, яка згідно з ст.105 КЗпП України повинна бути оплачена. Тобто, на думку позивача, встановлена відповідачем перерва для відпочинку та харчування відноситься до роботи в надурочний час і виходячи з того, що позивач відпрацював 33,5 години надурочно, ця робота повинна бути оплачена.

В запереченнях на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на безпідставність позовних вимог позивача.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про залучення його до надурочних робіт, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а відпрацьований ним час не перевищив квартальної норми.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки вважає, що він відповідає вимогам закону та обставинам даної справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 працює на станції Ніжин виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень черговим по залізничній станції з 01.04.1993 року по даний час.

Наказом начальника Київської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17.03.2016 року № 56/ДН-1 «Про зміну режиму роботи чергових по станції Ніжин» була встановлена перерва для відпочинку та харчування чергових по залізничній станції Ніжин тривалістю 30 хвилин, а також було встановлено, що під час обідньої перерви одного з чергових по залізничній станції (І чи ІІ робоче місце) іншому (ІІ чи І робоче місце) виконувати обовязки чергового по залізничній станції парної та непарної сторін станції Ніжин. Зазначений наказ був погоджений головою первинної профспілкової організації.

Також, наказом було передбачено, що ці зміни вводяться з 01.07.2016 року, про що працівників, в тому числі позивача, було повідомлено, проте від підпису останній відмовився.

Статтею 57 КЗпП України встановлено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачаються правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до ст.61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Згідно з ст.66 КЗпП України працівникам надається для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва не включається в робочий час. Час початку і закінчення перерви встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Статтею 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат та премій встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Так, відповідно до чинного трудового законодавства, надурочний робочий час це час, протягом якого працівник виконує обумовлену трудовим договором роботу понад установлену норму робочого часу.

Стаття 62 КЗпП України встановлює вичерпний перелік випадків залучення працівників до надурочних робіт, наприклад, проведення робіт, необхідних для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії і негайного усунення їх наслідків; проведення громадсько необхідних робіт по водопостачанню, газопостачанню, опаленню, каналізації тощо для усунення випадкових або несподіваних обставин, які порушують правильне їх функціонування; необхідність закінчити почату роботу, яка внаслідок непередбачених обставин чи випадкової затримки з технічних умов виробництва не могла бути закінчена в нормальний робочий час, коли припинення її може призвести до псування або загибелі майна; необхідність виконання вантажно-розвантажувальних робіт з метою недопущення або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів тощо. Оплата праці за роботу в надурочний час здійснюється в підвищеному розмірі (ст. 106 КЗпП України).

Таким чином, виконання обовязків ОСОБА_1 в період перерви, встановленої для відпочинку та харчування чергових по залізничній станції за другого чергового, не є надурочною роботою, адже статтею 62 КЗпП України визначений вичерпний перелік випадків, коли працівників залучають до виконання надурочних робіт, інших випадків залучення до надурочних робіт трудове законодавство не містить.

Судом першої інстанції в повній мірі досліджені обставини справи, зокрема, табель обліку робочого часу та інші докази, які маються в матеріалах цивільної справи, які не містять доказів про залучення позивача до надурочних робіт у ІІ і ІІІ кварталах 2016 року та перевищення відпрацьованої в звязку з цим норми робочого часу, а тому, з огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду відповідає вимогам законності і обґрунтованості, в звязку з чим відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: