Справа №: 398/192/17
провадження №: 2/398/1164/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" квітня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Соколової Р.І.,

з участю секретаря Лісовської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради, відповідно до якого просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, село Іванівка, вул. Гагаріна, 11.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з 1994 року разом зі своїми родичами проживала в житловому будинку за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, село Іванівка, вул. Гагаріна, 11. Колишні власники будинку померли ще у 1996 році, інші родичі, які проживали в зазначеному будинку, залишили помешкання та з того часу ніхто крім позивача в будинку не проживає, витрат на його утримання не несе.

Позивач зазначає, що вона з 1994 року постійно проживає без реєстрації в селі Іванівка по вул. Гагаріна,11 та безперервно продовжує володіти вказаним будинком, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років, доглядає за будинком та утримує його, здійснює в ньому поточний ремонт.

Відповідно до Висновку про вартість нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, село Іванівка, вул. Гагаріна,11 ринкова вартість обєкта станом на 22.12.2016 року складає 29 439 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання свого представника не направила. 13.02.2017 та 27.03.2017 відповідач в особі сільського голови подав заяви про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві особистої власності належав будинок, що знаходиться в с. Іванівка Олександрійського району Кіровоградської області по вул. Гагаріна, 11, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 19.06.1989 року, виданим виконкомом ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів (оригінал було досліджено в судовому засіданні), а також технічним паспортом від 24.04.1985 року, в якому в графі власник будинку зазначено ОСОБА_3, в графі частка зазначено 1.

ОСОБА_3 померла 25.04.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 233585.

Відповідо до інформації Олександрійської районної державної нотаріальної контори (вих. 108/01-16 від 28.02.2017) згідно алфавітної книги спадкових справ, спадкова справа після померлої 25.04.1996 року ОСОБА_3 відсутня.

Позивач ОСОБА_1 з 1994 року і по даний час проживає в зазначеному будинку, доглядає за ним, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою виконкому ОСОБА_2 сільської ради № 925 від 23.12.2016 року та поясненнями свідків.

З часу смерті ОСОБА_3 і по даний час ніхто із спадкоємців, щодо оформлення спадщини на житловий будинку не звертався, з дня смерті ОСОБА_3 пройшло вже 20 років, тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 кожний окремо суду пояснили, що ОСОБА_1 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно з 70-х років минулого століття разом зі своїми родичами, а з 1996 року проживала у вказаному будинку одна. Свідки повідомили, що ОСОБА_1 з 1996 року добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, а також вказали, що про існування спадкоємців померлої ОСОБА_3 їм не відомо, свої права на вказаний будинок після її смерті ніхто не заявляв. Всі жителі села знають, що цим будинком володіє позивач, заперечень від ОСОБА_2 сільської ради з цього приводу не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до п.13 Постанови відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком, що знаходиться по вул. Гагаріна, 11 в селі Іванівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.. 344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, село Іванівка, вул. Гагаріна, будинок 11.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Р.І.Соколова