ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
Справа № 516/156/16-ц
Провадження № 2/516/26/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючої, судді Мисливої Л.М.,

при секретарі Саратовській Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р., укладений між ним та ПАТ «Імексбанк»; також стягнути з відповідача на його користь 20700 грн. завданої йому матеріальної шкоди та 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з жовтня 2012р. по вересень 2014р. він належним чином виконував умови за вказаним кредитним договором, однак згодом, розібравшись та детально ознайомившись з нормами чинного законодавства зрозумів, що ПАТ «Імексбанк» порушив його права, як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», ввів його в оману відносно суттєвих умов договору, надавши недостовірну інформацію, в зв»язку з чим припинив вносити платежі згідно договору. Також зазначає, що 11.09.2012р. між ним та відповідачем був укладений і Договір №№999-00018836 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи, у п. 1.2 якого вказано про те, що клієнт сплачує банку комісійну винагороду згідно з тарифами банку, хоча з даними тарифами його не ознайомили, а пізніше на офіційному сайті банку він дізнався, що відповідний тариф становив 20 грн. Таким чином, позивач був введений в оману та замість одноразової плати в розмірі 20 грн., він сплачував відповідачу 450 грн. щомісячно, а загальна сума за період з жовтня 2012р. по вересень 2014р. склала 10350 грн., що на його думку, є незаконним збагаченням банку. Крім того, відповідач в п. 5.2 кредитного договору зазначив, що загальна орієнтовна сума процентів, що підлягають сплаті, реальна процентова ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту вказуються у Додатку №1 до Договору. В звязку з тим, що банк надав йому свідомо недостовірну інформацію, він був введений в оману; безпідставні та незаконні платежі, що були включені до Договору, поставили позивача у скрутне матеріальне становище та потягли несвоєчасне виконання ним зобовязань. Відповідач, порушивши права ОСОБА_1, як споживача, шляхом введення його в оману, завдав йому також моральної шкоди, що полягає у втраті спокою, врівноваженості, загостренні хронічних хвороб. Суму матеріальної шкоди позивач визначив у подвійному розмірі, порахувавши комісійну винагороду 450 грн. за 23 місяці. На підставі чого просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання 07.02.2017р. не зявився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надавши до суду письмові заперечення на позов ОСОБА_1, в яких зазначив наступне. Так зазначає, що згідно Постанови Правління НБУ від 21.05.2015р. прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк». 11.09.2012р. між відповідачем та позивачем були укладені: договір №999-00018836/1 про надання кредиту та договір №№999-00018836 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи. Отримання кредиту проводиться позичальником самостійно за допомогою платіжної картки у готівковій чи безготівковій формі, максимальна сума заборгованості становить 30000 грн., дата остаточного повернення овердрафту до 10.09.2015р. Посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, останній застосовується до спорів, що виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки, тощо, які передують укладенню договору; та після укладення договору між сторонами виникають зобовязальні відносини. Також зазначає, що ОСОБА_1 зобовязання виконувались не належним чином, у звязку з чим, загальна заборгованість його станом на 29.08.2016р. складає 45352 грн. 05 коп., про що свідчить відповідний розрахунок заборгованості. Крім того, у Додатку №1, що підписаний сторонами Договору, визначений платіж за надані супутні витрати на користь банку, у тому числі за інші послуги банку в розмірі 450 грн.; підписанням договору позичальник підтвердив свою здатність виконувати умови Договору; те, що повністю розуміє всі його умови, свої права та обовязки за ним, з чим і погодився; був ознайомлений в письмовій формі з кредитними умовами та іншою інформацією про умови кредитування. Надана інформація позичальнику є повною, необхідною, доступною, зрозумілою, достовірною та своєчасною. Посилання ОСОБА_1 на неправомірність стягнення комісії за обслуговування кредиту є необґрунтованим, так як така комісія не є винагородою банку за вчинення дій на власну користь, оскільки взагалі не повязана безпосередньо з будь-якими діями банку, що вчиняються виключно у власних інтересах, а є окремою додатковою формою оплати послуг з надання кредиту. На момент укладення договору позичальник був вільним у виборі банку з яким мав намір вступити у правові відносини. Тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, в звязку з наведеним просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Третя особа, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів, в судове засідання не зявилася, яка була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, надавши до суду письмові пояснення із зазначенням про наступне. Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27.05.2015р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Також зазначив, що посилання ОСОБА_1 на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, останній застосовується до спорів, що виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки, тощо, які передують укладенню договору; та після укладення договору між сторонами виникають зобовязальні відносини. У Додатку №1, що підписаний сторонами Договору, визначений платіж за надані супутні витрати на користь банку, у тому числі за інші послуги банку в розмірі 450 грн.; підписанням договору позичальник підтвердив свою здатність виконувати умови Договору; те, що повністю розуміє всі його умови, свої права та обовязки за ним, з чим і погодився; був ознайомлений в письмовій формі з кредитними умовами та іншою інформацією про умови кредитування. Внаслідок неналежного виконання позивачем зобовязань за вказаним кредитним договором, у нього утворилась заборгованість в сумі 45352 грн. 05 коп. В звязку з наведеним вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим та безпідставним, тому просить відмовити йому в задоволенні його позовних вимог до ПАТ «Імексбанк».

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.09.2012р.між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_1, з іншої сторони, був укладений договір №999-00018836/1 про надання кредиту, за яким банк зобовязався надати для власних потреб позичальника за допомогою платіжної картки VISA у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку, в межах встановленого строку та ліміту овердрафту, а позичальник своєчасно погашати овердрафт, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом в розмірі 19% річних від суми заборгованості та виконувати інші зобовязання за Договором (п. 1.1 Договору). Максимальна заборгованість позичальника за кредитом 30000 грн., дата остаточного повернення овердрафту до 10.09.2015р. (п.п.1.2, 1.3 Договору). Відповідно до п. 2.10 Договору, з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобовязань позичальника по погашенню кредиту, процентів, неустойки, останній доручив банку здійснювати договірне списання коштів з рахунку, що становлять суму кредиту, процентів за його користування, штрафних санкцій та інших грошових зобовязань позичальника перед банком, за умови настання строків виконання ним будь-яких грошових зобовязань. Згідно п. 3.3 Договору, позичальник зобовязався, зокрема: дотримуватися положень цього Договору; повернути в повному обсязі овердрафт з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені цим Договором. Детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентової ставки за ним, погашення основного боргу, вартості сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань, наведений в Додатку №1, який є невідємною частиною цього Договору. У випадку отримання суми кредиту готівкою через каси та банкомати інших банків позичальник сплачує комісію, згідно тарифів цих банків (п.п.5.1, 5.4 Договору). У відповідності до п. 7.10 Договору, підписанням його позичальник підтвердив, зокрема: свою здатність виконувати умови даного Договору; те, що Договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обовязковими для позичальника; що позичальник повністю розуміє всі умови цього Договору, свої права та обовязки за ним і погоджується з ними; перед підписанням Договору ознайомлений з кредитними умовами та іншою інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, зрозумілою, достовірною та своєчасною.

11.09.2012р.між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_1, з іншої сторони, був укладений також договір №№999-00018836 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи, в п. 1.2 якого зазначено про те, що клієнт сплачує банку комісійну винагороду згідно з Тарифами банку. У п. 3.2 даного Договору визначається, що банк має право змінювати тарифи шляхом включення відповідної інформації про зміни у виписку по ПР клієнта, а також розміщення нових тарифів на Internet-сайті банку та/або в місцях, призначених для розміщення інформації для клієнтів. Зміни вважаються прийнятими, якщо клієнт та його довірені особи (держателі) не повертають картку до банку або не подають повідомлення про незгоду з такими змінами протягом 30 календарних днів з дати їх введення. Згідно п. 6.19 Договору, клієнт зобовязаний самостійно ознайомлюватися зі змінами Тарифів банку, які розміщуються на Internet-сайті банку та в місцях, призначених для розміщення інформації для клієнтів. Підписуючи даний Договір, клієнт засвідчив, що він отримав, повністю ознайомлений та згоден зі змістом цього Договору, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку (п. 10.2 Договору).

В Додатку №1 до договору №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р., що є невід»ємною його частиною, визначені: сукупна вартість кредиту, процентна ставка за ним, погашення основного боргу, вартість сукупних послуг, інших фінансових зобовязань, серед них є й інші послуги банку (валютно-обмінні операції, юридичне оформлення тощо), що нараховувались щомісячно в сумі 450 грн.; також наявні підписи обох сторін за договором.

Крім того, між АТ страховою компанією «Приморє», від імені якого на підставі договору доручення від 15.11.2011р. діє ПАТ «Імексбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_1, з іншої сторони, 11.09.2012р. був укладений Договір №11/09/ГО-203/1 добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, предметом якого, є страхування майнових інтересів страхувальника, повязаних з обовязком останнього в порядку, передбаченому чинним законодавством, відшкодувати збитки, завдані третій особі кредитору, в звязку із неповерненням страхувальником кредиту згідно з умовами договору №999-00018836/1 від 11.09.2012р., укладеного між кредитором та страхувальником. Страховим випадком за цим Договором страхування є невиконання страхувальником своїх зобовязань перед кредитором по поверненню кредиту та відсотків за користування ним в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

ОСОБА_1 сплачував відповідні платежі у виконання вимог вказаного кредитного договору, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій за період з жовтня 2012р. по серпень 2014р. включно.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №999-00018836/1 від 11.09.2012р, станом на 29.08.2016р. загальна сума його заборгованості перед банком по кредиту складає 45352 грн. 05 коп., в тому числі: 12788 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом, 5063 грн. 83 коп. заборгованість по відсотках, 10800 заборгованість по комісії, 16700 грн. заборгованість по штрафним санкціям.

З Постанови Правління Національного банку України №330 від 21.05.2015р. вбачається про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк» з 27.05.2015р.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №105 від 27.05.2015р., розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27.05.2015р.; призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» - ОСОБА_2 строком на 1 рік з 27.05.2015р. по 26.05.2016р. включно. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №189 від 19.10.2015р., призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» - ОСОБА_3 з 20.10.2015р.; рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016р. продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» на два роки по 26.05.2018р. включно.

Як вбачається з рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1697 від 01.09.2016р., призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» - ОСОБА_4 з 05.09.2016р.

З виписок ПАТ «Імексбанк» по договору №999-00018836 за період з 01.01.2014р. по 27.08.2014р., з 11.09.2012р. по 27.08.2016р. по картці ОСОБА_1, вбачається інформація щодо руху грошових коштів (нарахування відсотків за користування кредитом, перенесення заборгованості на рахунок простроченої заборгованості, зарахування коштів, тощо), також сплата комісії в сумі 450 грн.

Як вбачається з повідомлення НБУ України від 17.03.2016р., адресованого ОСОБА_1 щодо споживчого кредитування, згідно з Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, кредитний договір має містити графік платежів, у якому банки зобовязані зазначати усі платежі споживача.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. N9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

У відповідності до п.п.2.1, 3.1, 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168, банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту; банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як визначає ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-1746цс16, згідно якого положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв»язку з положеннями частини четвертої ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» про визнання недійсним договору №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк», як укладеного внаслідок обману, за недоведеністю. Позивачем не доведено факт укладення даного кредитного договору під впливом обману, наявність умислу на це в діях відповідача, адже правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на його вчинення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, хоча з матеріалів справи вбачається про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений в письмовій формі щодо умови кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту; з детальним розписом сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартістю всіх супутніх послуг, в тому числі стосовно сплати комісійної винагороди, а також інших фінансових зобов'язань, з чим і погодився, що підтверджується підписаним ним Додатком №1 до договору №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р.; договір було укладено за вільним волевиявленням сторін та досягнуто згоди з усіх його істотних умов на момент його укладання. Зазначені ним посилання на ті обставини, що в даному кредитному договорі не виконані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», не підтверджують того, що такими діями відповідач ввів його в оману.

Крім того, в зв»язку з відмовою в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо визнання недійсним договору №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р., як укладеного внаслідок обману, не підлягають задоволенню за відсутністю правових підстав й вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 20700 грн. матеріальних збитків та 25000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі і зазначений правовий висновок Верховного Суду України від 16.11.2016р., суд не може прийняти до уваги доводи відповідача та третьої особи щодо не застосування до спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів» після укладення кредитного договору.

Згідно п.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 230, 236, 526, 627, 628, 638, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII, Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007р. №168, п.п.1.1, 1.2, 2.2, 2.10, 3.3, 5, 7.2, 7.10 договору №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р., Додатком №1 до договору №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р., договором №№999-00018836 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи від 11.09.2012р., ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів, визнання недійсним договору №999-00018836/1 про надання кредиту від 11.09.2012р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк», стягнення 20700 грн. матеріальних збитків та 25000 грн. моральної шкоди, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 13.02.2017р.

Суддя