Номер провадження: 22-ц/785/1202/17
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Гайворонського С.П., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та внесення змін до кредитного договору, третя особа ПАТ «ОТП Банк», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року,

встановила:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він за договором поруки № 8К-502/084/2008 від 03 жовтня 2008 року є фінансовим поручителем щодо забезпечення виконання кредитного договору № CL-502/084/2008 від 03 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4

Сума кредиту, наданого ОСОБА_4 складає 24 015,68 доларів США, мета надання кредиту купівля автомобіля марки Jеер Раtrіоt Sроrt чорного кольору, державний номер НОМЕР_1.

Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 від 02 жовтня 2008 року видано на ім'я відповідача ОСОБА_3, позивач вказаний в свідоцтві як особа, яка має право керувати транспортним засобом.

Оскільки з моменту укладання вищезазначеного кредитного договору до розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_4, позивач від свого імені, та за особисті кошти, здійснював оплату за кредитний автомобіль, просив суд позбавити ОСОБА_3 права власності на автомобіль марки Jеер Раtrіоt Sроrt чорного кольору, державний номер НОМЕР_1; визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль; зобов'язати ПАТ «ОТП Банк» внести зміни в кредитний договір № CL-502/084/2008 від 03 жовтня 2008 року, щодо покладення обов'язку за кредитним договором на ОСОБА_2

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено в кредитному договорі № CL-502/084/2008 від 03 жовтня 2008 року, укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, сторону позичальника з ОСОБА_4 на ОСОБА_2

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на автомобіль марки Jеер Раtrіоt Sроrt чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про зміну судового рішення в цій частині та ухвалення нового про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тобто звернення до суду передбачає наявність спору між сторонами.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль марки Jеер Раtrіоt Sроrt чорного кольору, державний номер НОМЕР_1, суд першої інстанції з'ясувавши обставини справи та давши оцінку всім зібраним у справі належним доказам обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення, тому відсутні правові підстави для його скасування.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Таким чином, при вирішенні справи суд повинен був визначити зміст позовних вимог, предмет позову та його підставу з метою з'ясування наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, виявлення заінтересованих осіб у справі, правильного застосування матеріальної форми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права, а також для визначення й дослідження кола питань і заходів, необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що ПАТ «ОТП Банк» не надало відповідь на звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо надання згоди, або відмови в надання згоди на заміну сторони позичальника в кредитному договорі, фактично майном, що є предметом цільового використання кредиту, володіє ОСОБА_2, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Проте, погодитись з такими висновками районного суду колегія суддів не може, оскільки суд внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права дійшов цього висновку без всебічного, повного й обґрунтованого з'ясування дійсних обставин справи, а надані докази по справі оцінені судом першої інстанції односторонньо.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 03 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № CL-502/084/2008. Сума кредиту, наданого ОСОБА_4 складає 24 015,68 доларів США, мета надання кредиту купівля автомобіля марки Jеер Раtrіоt Sроrt чорного кольору, державний номер НОМЕР_1, строк остаточного повернення кредиту 03 жовтня 2015 року. (а.с.8-10)

03 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR-502/084/2008, відповідно до якого ОСОБА_2 є фінансовим поручителем щодо забезпечення кредитного договору № CL-502/084/2008 від 03 жовтня 2008 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 (а.с. 11, 12)

03 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк» для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_3 боргових зобов'язань було укладено договір застави № РCL-502/084/2008 спірного транспортного засобу. (а.с. 35-38)

Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 від 02 жовтня 2008 року видано на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_2 вказаний в свідоцтві як особа, яка має право керувати транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз зазначеної норми матеріального закону дозволяє дійти до висновку, що заміна боржника є можливою в двох випадках: в разі загального правонаступництва (спадкування, реорганізації юридичної особи); в разі окремого (сингулярного) правонаступництва - на підставі договору.

Договір, яким передбачається заміна боржника у зобов'язанні, має назву «договір переведення боргу». На підставі даного договору старий боржник передає свої обов'язки у зобов'язанні новому боржнику, який вступає у зобов'язання та має виконати обов'язок перед кредитором.

За правилами даної норми закону переведення боргу допускається за згодою кредитора, якщо інше не передбачене законом.

Як правило, згода кредитора виражається двома способами: шляхом підписання кредитором договору відступлення права вимоги (тобто цей договір як правочин становиться трьохстороннім); шляхом надання відповідного листа, повідомлення тощо.

Проте, в матеріалах справи відсутня будь - яка згода кредитора ПАТ «ОТП Банк» на заміну сторони позичальника (боржника) в кредитному договорі № CL-502/084/2008, та докази сплати позивачем кредитної заборгованості, тому позовні вимоги ОСОБА_2 у спосіб обраний останнім задоволенню не підлягають.

Крім того, з матеріалів справи та змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просив суд зобов'язати третю особу - ПАТ «ОТП Банк» внести зміни в кредитний договір № CL-502/084/2008 від 03 жовтня 2008 року, щодо покладення обов'язку за кредитним договором саме на ОСОБА_2

Рішенням суду змінено в кредитному договорі № CL-502/084/2008 від 03 жовтня 2008 року, укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, сторону позичальника з ОСОБА_4 на ОСОБА_2

Проте, в порушення ст. 33 ЦПК України ПАТ «ОТП Банк» не було залучено судом першої інстанції в якості відповідача по справі, оскільки цивільно-процесуальним законом не передбачено покладення обов'язку по виконанню зобов'язань на третіх осіб.

Таким чином, суд першої інстанції не визначився з колом осіб, які підлягали залученню до участі в ній.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має право відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до часті у справі іншу особу як співвідповідача.

Тобто, якщо відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача та в результаті розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача. Цих положень Закону суд першої інстанції не врахував.

Законодавець, виключивши можливість апеляційного суду скасувати у такому випадку рішення суду з направленням справи на новий розгляд, не змінив положення ст. 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції і не наділив апеляційний суд правом скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити спір як суд першої інстанції. Скасування рішення в такому випадку не позбавляє права позивача на пред'явлення позову і до цієї особи, яка має відповідати за цим позовом.

Оскільки неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору в частині задоволення позову ОСОБА_2 про внесення змін до кредитного договору, рішення районного суду в цій частині на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволені цих вимог позову.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про внесення змін до кредитного договору скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про внесення змін до кредитного договору відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

С.П.Гайворонський

Ю.І.Кравець