У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2017 року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Красновій І.В.

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 травня 2015 року у справі №1153/14, яким з неї, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість по договору кредиту у сумі 193595 гривень 55 копійок та третейський збір у сумі 2335 гривень 96 копійок; стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на її, ОСОБА_1, користь судові витрати по справі.

Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2016 року вона дізналась, що на виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист №755/17438/15-ц, виданий Дніпровським районним судом міста Києва, щодо стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів (виконавче провадження №49669306). 12 вересня 2016 року за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №49669306, стало відомо, що зазначений виконавчий лист видано на підставі рішення Третейського суду. 13 вересня 2016 року вона звернулась до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії рішення, яким з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто грошові кошти. 13 вересня 20І6 року їй було видано завірену головою копію рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 травня 2015 року у справі №1153/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до неї про стягнення заборгованості. Оригінал рішення їй надано не було. Їй не повідомляли про розгляд Третейським судом даної справи, участі у її розгляді вона не приймала, жодні процесуальні документи їй не направлялись. Отже, про винесення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків рішення від 06 травня 2015 року їй стало відомо лише 13 вересня 2016 року. Вважає, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 травня 2016 року у справі №1153/14 підлягає скасуванню. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця Василя Миколайовича від 06 травня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту у сумі 193595 гривень 55 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» третейський збір у сумі 2335 гривень 96 копійок. На момент подання ПАТ «Укрсоцбанк» позовної заяви - 26 червня 2014 року та ухвалення рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 06 травня 2015 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Отже, з огляду на те, що вона є споживачем фінансових послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, тобто відноситься до справ у спорах щодо захисту прав споживачів, то в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», така справа не підвідомча третейському суду.

Заявник, представник заявника, в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, в яких просив в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі та заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти заяви заперечують у повному обсязі.

Відповідно ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної справи, матеріали третейської справи № 1153/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, приходить до наступного.

06 травня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 1153/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було прийнято рішення, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту у сумі 193595 гривень 55 копійок та третейський збір у сумі 2335 гривень 96 копійок.

Судом встановлено, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено на підставі укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 договору кредиту № 660АІ1 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» надав позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 161 680,00 гривень, 00 копійок, та зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Законом України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» було доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Вказаний Закон набрав законної чинності 12 березня 2011 року.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15 від 20 травня 2015 року визначено, що «Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. На час укладання кредитного договору (15 листопада 2011 року) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на наведене суди дійшли правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі від 15 листопада 2011 року між фізичною особою (споживачем) і банком було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним».

Крім того, у правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, визначено, що відповідно до статті 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону. Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів. Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Статтею 360-7 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

За вказаних обставин, суд вважає, що вищезазначені правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, підлягають застосуванню в межах розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки за вимог п.1 ч.2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 5, 6, 12 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону країни «Про захист прав споживачів», ст.ст. 2, 17, 210, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1153/14 від 06 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: