Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Хилевич С.В., Григоренко М.П.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 в інтересах якої діють ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

02 вересня 2015 року ТОВ Кредитні ініціативи" звернулося з позовом до ОСОБА_1 в інтересах якої діють ОСОБА_2І,, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ "Кредитні ініціативи" подало апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що внаслідок укладення договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №1701/0208/88-011 та статусу нового Іпотекодержателя за Іпотечним договором № 1701/0208/88-011-2-1 від 22 лютого 2008 року Іпотекодавцями згідно якого є: фізична особа ОСОБА_4, фізична особа ОСОБА_5 та фізична особа ОСОБА_2.

ОСОБА_4, неналежно виконувала взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушила умови Кредитного договору, в результаті чого утворилась заборгованість, крім того, всупереч нормам чинного законодавства України та умовам Іпотечного договору предмет іпотеки без відома та згоди Іпотекодержателя був відчужений відповідачу у цивільній справі - ОСОБА_1.

Зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Просить рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, 22 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 1701/0208/88-011.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору ВАТ «Сведбанк» надало ОСОБА_4 грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 55'000,00 доларів США на строк з 22 лютого 2008 року по 21 лютого 2018 року та на умовах, передбачених Кредитним договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені Кредитним договором.

ВАТ «Сведбанк» (первісний кредитор) свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_4 кредит у розмірі 55'000,00 доларів США.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором, 22 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк», фізичною особою ОСОБА_4, фізичною особою ОСОБА_5 та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір № 1701/0208/88-011-2-1.

Відповідно до п. 2 Іпотечного договору ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було передано в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Сведбанк» нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру № 3 (три) в будинку № 4 (чотири) за адресою: Рівненська область, Здолбунівський район, місто Здолбунів, вулиця Фестивальна.

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу № 15. Відповідно до п.2.1 Банк відповідно до умов договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Крежитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1 якого, клієнт відповідно до умов договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №1701/0208/88-011.

28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором. Відповідно до умов вказаної угоди та ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» сторони домовилися, що разом з відступленням прав вимоги заборгованості по кредитним договорах від боржників, що здійснюються на підставі факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами. З моменту набуття чинності договору про передачу прав за іпотечним договором до нового іпотекодержателя переходять усі права і зобовязання, які виникли на підставі іпотечних договорів, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності договору про передачу за іпотечним договором.

11 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 до Державного реєстру іпотек внесена інформація про заміну Іпотекодержателя нерухомого майна - трикімнатної квартири № 3 (три) в будинку № 4 (чотири) за адресою: Рівненська область, Здолбунівський район, місто Здолбунів, вулиця Фестивальна, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», що підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) № 39265628, сформованим 11 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 95).

Отже, внаслідок укладення вказаної угоди ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» набуло статусу нового Іпотекодержателя за Іпотечним договором № 1701/0208/88-011-2-1 від 22 лютого 2008 року Іпотекодавцями згідно якого є: фізична особа ОСОБА_4, фізична особа ОСОБА_5 та фізична особа ОСОБА_2.

У звязку з порушенням зобовязання за кредитним договором станом на 01 серпня 2015 року ОСОБА_4 має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 47 971,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складало - 1 036760 (один мільйон тридцять шість тисяч сімсот шістдесят) гривень 07 копійок; по відсотках - 34 341,83 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складало -742'187 (сімсот сорок дві тисячі сто вісімдесят сім) гривень 90 копійок.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до п. 11 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання повністю або частково, у т.ч. якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням та Іпотечним договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у п.п. 12.3.1 та 12.3.2 Іпотечного договору.

Предмет іпотеки - квартира № 3 в будинку № 4, що знаходиться за адресою: Україна, Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вулиця Фестивальна, - належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого 20 червня 2013 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 522.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 березня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано недійсним кредитний договір №1701/0208/88-011 від 22 лютого 2007 року.

В період чинності зазначеного рішення та під час виключення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек спірну квартиру двічі відчужено за договором купівлі-продажу від 09 квітня 2013 року та за договором дарування від 20 червня 2013 року.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області рішення Здолбунівського районного суду від 05 березня 2013 року, яким було визнано кредитний договір № 1701/0208/88-011 недійсним скасовано і в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Як убачається з кредитного договору строк його дії - до 26 грудня 2013 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 ЦК України).Суди встановили, що строк дії договору на час звернення кредитора до суду не сплинув, а і на час ухвалення рішення основне зобов'язання боржником не виконане.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 31 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Відтак ухвалення судом рішення про недійсність кредитного договору, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-53цс15.

Враховуючи наведене, колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області приходить до висновку, про збереження обтяження майна іпотекою внаслідок скасування рішення суду та виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження цього майна іпотекою та про поширення на ОСОБА_1 відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» статусу іпотекодавця за іпотечним договором, враховуючи, що до неї перейшло право власності на квартиру.

При цьому суд врахувує, що кредитором дії попереднього іпотекодавця з відчуження спірної квартири під час зняття судовим рішенням обтяження та право власності на цю квартиру не оспорюються.

За таких обставин, з огляду на тлумачення сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин слід дійти висновку про те, що ефективним відновленням прав кредитора у зв'язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування процедури звернення стягнення на іпотечне майно, передбаченої угодою сторін, як однієї із умов надання (отримання) кредиту.

Суд першої інстанції вищезазначеного не врахував, достатньо не дослідив обставини справи та прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 3654 грн. та 4019,40 грн. за подачу апеляційної скарги, відповідно ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру №3 в будинку №4, що знаходиться за адресою: Україна, Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Фестивальна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №1701/0208/99-011, укладеним 22 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_4, яка станом на 01 серпня 2015 року складає 2 497 441 (два мільйони чотириста девяносто сім тисяч чотириста сорок одна) грн. 16 коп., у тому числі 1 036 760 (один мільйон тридцять шість тисяч сімсот шістдесят) грн. 07 коп. заборгованості за кредитом; 742 187 (сімсот сорок дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 90 коп. заборгованості за відсотками; 1 507 013 (один мільйон пятсот сім тисяч тринадцять) грн. 28 коп. пені, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/належним експертом на стадії оцінки майна.

Стягнути з ОСОБА_1 в інтересах якої діють ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в розмірі 7673 (сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 40 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді :