Справа № 390/1966/16-ц
Провадження № 2/390/117/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» звернулось до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 серпня 2008 року у сумі 14773,06 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 27 серпня 2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір. Згідно з пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач з свого боку зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також комісію на умовах, передбачених Правилами. Однак відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, у зв'язку з чим станом на 03 листопада 2016 року виникла вищезазначена заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. До позовної заяви долучено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ «Акцент-Банк» відсутні (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання зявилась, пояснила суду, що вона дійсно у 2008 році отримувала кредит на суму 1500,00 грн.. Через відсутність достатніх коштів для існування не могла здійснювати погашення заборгованості. Просила суд застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в задоволені позову, про що надала відповідну заяву (а.с. 48). Також пояснила, що коли саме останній раз сплачувала заборгованість по кредиту не памятає, приблизно в кінці 2008 року. Крім того зазначила, що вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років, проживає з трьома дітьми, які знаходять на повному її утриманні, на підтвердження цього надала довідку №0159, яка видана виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 19.01.2017 (а.с.43), а тому немає жодної можливості погасити спірну заборгованість.

Заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27 серпня 2008 року Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк») надано відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, базова процентна ставка за кредитом 24 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія в розмірі 2,5%, відповідно до заяви на отримання кредиту. Відповідач надала згоду на те, що підписана нею заява разом із Памяткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8 на звороті).

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідач отримала кошти за договором 27.08.2008 у сумі 1500,00 грн., тобто у розмірі встановленого кредитного ліміту, однак у подальшому свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-7), а тому станом на 03 листопада 2016 року заборгованість становить 14773,06 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1271,50 грн.; заборгованості по процентам 7229,39 грн.; комісії 5092,50 грн.; заборгованості по судовим штрафам 1179,67 грн..

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, тощо.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 порушила виконання зобовязань перед позивачем, однак позов задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском строків позовної давності з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Загальна позовна давність, відповідно до ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підставі ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною карткою строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним картам без встановленого мінімального обовязкового платежу, відбувається наступним чином: строк погашення відсотків по кредиту щомісячно за минулий місяць та строк погашення кредиту в повному розмірі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм, положень Умов і Правил та розрахунку заборгованості наданого позивачем, порушення виконання обовязку відповідачем почалось ще у листопаді 2008 року, а тому перебіг позовної давності почався з листопада 2008 року і сплинув в листопаді 2011 року. Позов предявлено позивачем лише 29 листопада 2016 року, тобто після закінчення встановленого законом строку.

Перебіг позовної давності за вимогами позивача про стягнення заборгованості по процентах, почався після несплати платежу і сплив разом із спливом трирічного строку з дня настання строку виконання зобовязання у відповідний місяць.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, а саме: «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

В правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-31цс15 від 03 червня 2015 року зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Укладений між сторонами договір не містить умов про збільшення встановленої ст. 257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовної давності, що підтверджується Умовами і Правилами надання банківських послуг, які долучені позивачем до позову (а.с. 9-11).

Крім того, позивачем не наведено обставин, які б вказували на зупинення або переривання перебігу цього строку.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.3 та ч.4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності.

Датою підписання позовної заяви зазначено 22.11.2016, платіжне доручення про сплату судового збору датоване 21.11.2016, а сам позов надійшов до суду 29.11.2016, вказані обставини свідчать про пропущення позивачем строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 256, 257, 259, 267, 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3