Справа №: 398/3559/16-ц
провадження №: 2/398/693/17
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Безкоровайної А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання прав забудовника в порядку спадкування,
Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання прав забудовника в порядку спадкування.
Позов мотивує тим, що позивач є спадкоємцем після смерті її чоловіка ОСОБА_2. За життя він отримав рішення Виконкому Олександрійської міської ради депутатів трудящих від 24.06.1971 року №367 за яким отримав у безстрокове користування земельну ділянку по вулиці Гірничній, №27 у місті Олександрії Кіровоградської області, загальною площею 600 кв. м для будівництва індивідуального жилого будинку. Померлий ОСОБА_2 уклав договір від 06.07.1971 року з виконкомом Олександрійської ради депутатів трудящих про надання в безстрокове користування земельної ділянки розташованої по вулиці Гірничній, 27 в місті Олександрії Кіровоградської області для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно. Будинок будувався, але не введений в експлуатацію. 23.02.2016 року ОСОБА_2 помер та за життя не встиг зареєструвати належним чином право власності, тому позивач просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право забудовника на буд. №27 по вул. Гірничній у місті Олександрія Кіровоградської області на підставі дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією від 05.11.2008 року №148.
Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, де просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Представник відповідача у судове засідання не зявився.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про одруження серії І-АБ №364984, ОСОБА_2 уклав шлюб 28.11.1969 року з ОСОБА_3. Прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_2.
Відповідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №219550, виданого 24.02.2016 року, ОСОБА_2 помер 23.02.2016 року та після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно.
Ч. 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Як вбачається з матеріалів справи позивач є спадкоємицею першої черги, бо за життя ОСОБА_2 була його дружиною.
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44571289, 26.07.2016 року в Олександрійській міській державній нотаріальній конторі №1 зареєстрована спадкова справа, після смерті 23.02.2016 року ОСОБА_2.
Відповідно до Постанови державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 26.10.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на будинок №27 по вул. Гірничній у місті Олександрія Кіровоградської області за ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не було зареєстровано, що підтверджується архівною довідкою №976, виданою Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації від 04.10.2016 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, за життя, уклав договір 06.07.1971 року з виконавчим комітетом Олександрійської ради депутатів, який посвідчено нотаріусом другої Олександрійської нотаріальної контори 10.01.1972 року та внесено в реєстр №46.
За даним договором ОСОБА_2 як забудовнику надавалася земельна ділянка на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради депутатів №367 від 24.06.1971 року. Земельна ділянка надана по вул. Горняцькій, №27, загальною площею 600 кв. м. У даному договорі визначено обовязок забудовника ОСОБА_2, який полягає у будівництві одноповерхового будинку, житловою площею 33,84 кв. м та сараю, вбиральні.
Ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Положення ч. 2 ст. 331 ЦК України слід розуміти у системному звязку із положенням ст. 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі обєкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації.
Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, яким передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація права власності та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації прав власності, не має правовстановлюючого значення.
Згідно із ст. 177 ЦК України до обєктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше.
Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема, їх виникнення підлягають державній реєстрації.
Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище положень закону, майнові (речові) права на обєкти нерухомого майна виникають з передбачених законом підстав та підлягають державній реєстрації, новостворене нерухоме майно підлягає прийняттю в експлуатацію.
Отже, до прийняття новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державній реєстрації право власності на цей обєкт не виникає. До виникнення права власності на новозабудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч. 3 ст. 331 ЦК України).
Згідно дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель №148 від 05.11.2008 року, який виданий ОСОБА_2, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області дозволила реконструкцію будинку №27 по вул. Гірничній у місті Олександрія Кіровоградської області.
Матеріали справи вказують на те, що будинок №27 по вул. Гірничній у місті Олександрії Кіровоградської області не зареєстровано та не введено у експлуатацію у встановленому законом порядку.
Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженою наказом Держкомбудархітектури України №127 від 24.05.2001 року, встановлено, що житлові будинки садибного типу, розташовані на окремих земельних ділянках, господарські будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні тощо) є обєктами, які підлягають інвентаризації (Розд. 2 ч. 1 абз. 1, 3, 5, п.п. 2.2., 3.1. та ін.); інвентаризація передбачає відображення характеристики (параметрів) будинку, приміщень, господарських будівель та споруд (Додатки 2.3., 2.4 та ін.). Достовірність матеріалів технічної інвентаризації як офіційних документів, зафіксованих у них фактів, оскільки не встановлено інше, презюмується, з урахуванням цих даних і документів здійснюється оформлення відповідних прав щодо нерухомого майна, його цивільний оборот тощо.
Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7 / 5 від 07.02.2002 року, пунктів 1.4., 1.5., 3.2., 5., п. 10. ч. 1, ч. 3 пп. а), в), г), і) та інших норм вищевказаної Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації, реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна здійснюється тільки після проведення технічної інвентаризації обєкта, яка проводиться, зокрема, у разі змін у складі майна (нове будівництво, добудова, перебудова, реконструкція).
Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року розяснив, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.
П. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки будинок №27 по вул. Гірничній у місті Олександрії Кіровоградської області, після будівництва та реконструкції не забезпечено його державної реєстрації померлим за життя, тому вирішити питання позивачу у встановленому законом позасудовому порядку, неможливо.
Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 30, 57, 58, 64, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 177, 181, 182, 331, 1216, 1218 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право забудовника щодо будинку №27 по вул. Гірничній у місті Олександрія Кіровоградської області на підставі дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією від 05.11.2008 року №148.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА