Справа № 395/747/16-ц Провадження № 2-п/395/1/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ЛИСЕНКУ В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_2, що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1О.) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» (далі відповідач, ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»») про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду від 31.08.2016 р. вищезгаданий позов було задоволено повністю та визнано недійсним з моменту укладення договір Фінансового лізингу № 004237 з додатками, укладений 10 травня 2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»»; стягнуто з відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» на користь позивача ОСОБА_1 безпідставно здобуте майно, а саме: грошові кошти в сумі 50.000 гривень, а також судові витрати у сумі 1.102 гривні 40 коп., а всього стягнуто 51.102 гривні 40 коп.

23.09.2016 р. до суду надійшла заява від представника відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 395/747/16-ц від 31.08.2016 р., в якій він просить суд скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

23.09.2016 р. ухвалою Новомиргородського районного суду заяву про перегляд заочного рішення було залишено без руху.

12.10.2016 р. за ухвалою вказаного районного суду було повернуто заявнику вищезгадану заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки заявник не усунув недоліки протягом визначеного судом строку.

10.01.2017 р. ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року було скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для вирішення питання про розгляд заяви про перегляд заочного рішення.

Заявник стверджує, що відповідач невчасно отримав судові повістки, бо їх отримував представник іншої компанії в 15-ти поверховому офісному центрі, де зареєстрованим відповідач, котрий несвоєчасно повідомляв про наявність викликів до суду та надавав їх представнику відповідача.

Тож представник відповідача вважає, що не було передбачених законом підстав виносити по справі заочне рішення.

Крім того, відповідач вважає заочне рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, бо судом невірно встановлено правову природу правочину, а висновки суду суперечать чинному законодавству України.

Не оспорюючи факту укладення між сторонами оспорюваного Договору з відповідними додатками до нього, які є його невід'ємною частиною, представник відповідача вважає, що відповідно до існуючої практики постановлення рішень в аналогічних справах Верховним Судом України судом помилково застосовано ст. 1212 ЦК України.

Суд зробив висновок, що відповідач надає послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах в розумінні п. 11-1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а в звязку із цим існує необхідність отримання ним відповідної ліцензії. Проте насправді відповідач не зобовязаний отримувати будь-який окремий дозвіл або ліцензію, оскільки таке не передбачено законом.

Щодо висновку суду про те, що положення розділу 12 Договору суперечать та обмежують права споживача щодо принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності, тобто є несправедливими в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд не дослідив в чому саме полягає їх несправедливість та метод її визначення, що суперечить правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Отже, зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, невірне застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, що в свою чергу призвело до поверхового та неправильного вирішення спору. Висновки суду належним чином не мотивовані та суперечать чинному законодавству України.

Оскільки заочне рішення виносилось без участі представника відповідача, так як судові повістки отримувалися невчасно, а 31.08.2016 р. він перебував в іншому суді, заочне рішення слід скасувати внаслідок порушення судом норм матеріального та процесуального права та призначити розгляд справи в загальному порядку.

Оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце розгляду заяви, представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач ОСОБА_1 у суді категорично заперечує проти задоволення заяви представника відповідача внаслідок її безпідставності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, оскільки неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 1 ст. 231 ЦПК України).

Ознайомившись із заявою представника відповідача, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали вищезазначеної цивільної справи та докази, надані відповідачем, суд вважає за необхідне залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволенні із таких міркувань.

За приписами ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У даному випадку вищезгадана цивільна справа двічі призначалась до судового розгляду: 11 та 31 серпня 2016 р., про що представник відповідача завчасно повідомлявся районним судом шляхом надсилання судових повісток.

Про викладені обставини незаперечно свідчать два повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) 19 липня та 17 серпня 2016 р. представнику відповідача (а. с. 45, 49).

Суд відкидає твердження представника відповідача про порушення судом норм процесуального права та наявність поважних причин, котрі унеможливили його явку у судове засідання начебто через працівника іншої компанії, що несвоєчасно передавав судові виклики.

Так, процесуальний закон дозволяє суду ухвалити заочне рішення навіть у разі однієї неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними (ч. 1 ст. 224 ЦПК України).

У вказаній справі представник відповідача двічі не зявився у судове засідання і двічі не повідомив суду про причини такої неявки.

Посилання представника відповідача на його участь в іншому суді 31.08.2016 р. не має правового значення, бо на момент розгляду справи суду першої інстанції взагалі не було відомо про причини неявки відповідача, тобто представник відповідача не виконав процесуального обовязку повідомити суд про причини неявки у судове засідання жодного разу.

Таким чином, відповідач, навівши у заяві обставини, що, на його думку, свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, не надав відповідних доказів про це.

Тому твердження представника відповідача про безпідставність постановлення заочного рішення заявником не доведені (ч. 1 ст. 232 ЦПК України).

Окрім цього, представник відповідача вдається до спростування заочного рішення шляхом аналізу змісту оспорюваного рішення суду першої інстанції та посилання на правову позицію вищих судових інстанцій в інших справах.

В той же час за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03.08.2016 р. було частково задоволено позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та про витребування безпідставно здобутого майна у справі № 395/1408/15-ц: визнано недійсним договір фінансового лізингу від 26.10.2015 р. та стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» на користь позивача 50 тис. грн. та судові витрати.

До того ж за ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2016 р. касаційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» у вищезгаданій справі було відхилено та залишено без змін рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 03.08.2016 р.

Водночас у заяві відсутнє посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача (пп. 3-4 ч. 2 ст. 229 ЦПК України). Тому суд не може перевірити обґрунтованість заперечень відповідача, що докази, на які він повинен послатися, але посилання на котрі відсутнє у заяві, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 232 ЦПК України).

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Ураховуючи вищенаведене, суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 224, 229, 230, 231, 232 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву представника відповідача ОСОБА_2, що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити заявнику, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО