Справа № 635/8830/16-ц
Провадження № 2/635/476/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
27 квітня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Березовської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Грищука Р.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ПокотилівкаХарківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування позову посилався на те, що 14 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів у сумі 1200000 доларів США, що на момент отриманні коштів становило еквівалент 15360000 гривень. На підтвердження укладання договору позики відповідач написав розписку, відповідно до якої зобовязався повернути борг в строк до 14 травня 2014 року.
У встановлений в розписці строк відповідач грошові кошти не повернув та ухиляється від їх повернення.
Позивач зазначає, що станом на 30 грудня 2016 року, виходячи із офіційного курсу Національного банку України, який становив 2719,0858 грн. за 100 доларів США, борг позивача за договором позики склав 32629029 гривень.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 32629029 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6890 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку.
У звязку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Так, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
ОСОБА_4 встановлено, що 14 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики грошових коштів у сумі 15360000 гривень, що відповідало грошовому еквіваленту 1200000 доларів США. На підтвердження укладання договору позики відповідач написав розписку, відповідно до якої зобовязався повернути борг через місяць.
На час розгляду справи зобовязання за договором відповідачем не виконані, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута.
Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст.599 - 601,604 -609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч. 1, 2, 3ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених речовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківських рахунок.
Таким чином, у зв′язку з відсутністю доказів виконання відповідачем грошового зобов′язання, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 14 квітня 2014 року .
З огляду на те, що в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, відповідно до положень ч.2 ст. 533 ЦПК України, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом долара США на день ухвалення рішення.
Станом на 27 квітня 2017 року офіційний курс гривні щодо долара США складає 2655.1453 гривень за 100 доларів США, а тому заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 31861743,60 гривні.
Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу за договором позики від 14 квітня 2014 року в розмірі 31 861 743гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати по оплаті судового збору у сумі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривент 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.