АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/7222/13-ц Головуючий суддя І інстанції Труханович В.В.
Провадження № 2-др/790/5/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: заява про ухвалення додаткового рішення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Пилипчук Н.П.

суддів: Колтунової А.І., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про перерозподіл ідеальних часток, перехід права власності на частину домоволодіння, припинення спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року змінено, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виділ у натурі частини домоволодіння, перерозподіл ідеальних часток - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділ у натурі частини домоволодіння, перерозподіл ідеальних часток задоволено частково.

У спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх ідеальні частки відповідно 43/100 та 18/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові виділено в натурі у житловому будинку літ «А-1» приміщення І площею 4,8 кв.м., приміщення 1-1 площею 12,9 кв.м., приміщення 1-2 площею 3 кв.м., приміщення 1-3 площею 1,1 кв.м., приміщення 1-4 площею 6,3 кв.м., приміщення 1-5 площею 15,7 кв.м., приміщення 1-6 площею 7,1 кв.м., приміщення 1-7 площею 9 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ."З", гараж літ."В", ґанок літ."а2", навіс літ."в1", альтанку літ."И", ворота №5, льох літ."Ж", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 86 163 грн., що в ідеальній долі становить загалом 65/100 частини домоволодіння, з яких 52/100 ідеальна частка ОСОБА_1, а 13/100 ідеальна частка ОСОБА_2

У власність ОСОБА_3 на його ідеальну частку 39/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові виділено в натурі у житловому будинку літ «А- 1» приміщення II площею 3,6 кв.м., приміщення 2-1 площею 12 кв.м., приміщення 2-2 площею 5,2 кв.м., приміщення 2-3 площею 6,4 кв.м., приміщення 2-4 площею 4,8 кв.м., приміщення 2-5 площею 7,2 кв.м., приміщення 2-6 площею 14,6 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ. «Г», вбиральню літ."К", ворота № 4, льох літ."Е", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 46 782 грн., що в ідеальній долі буде становити 35/100 частини домоволодіння.

У зв'язку з виділом у натурі часток із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, перерозподілено частки у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові визначивши ОСОБА_1 ідеальну частку 52/100 частин замість раніше належних їй 43/100, ОСОБА_2 - 13/100 частин замість раніше належної їй 18/100, ОСОБА_3 - 35/100 частин замість раніше належних йому 39/100.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію 3056 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

25 січня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до апеляційного суду із заявою, в якій просили ухвалити додаткове рішення по вимогам про захист майнових прав, заявленим на підставі порушення експертом ст. 357 ЦПК України, згідно з якими суд не мав підстав встановлювати прав відповідача на помешкання 2-6, з якого відповідачу навіть без врахування вартості льоху «Е», який входить у спадкову частину, мало належати вдвічі менше, ніж ОСОБА_2;

- для забезпечення касаційного перегляду порушення наших прав на користь відповідача обґрунтувати залишення чинною відмови у вимогах, відмова у яких згідно висновків рішення апеляційного суду від 22 травня 2013 р. є завідомо неправосудною, вмотивувати повернення .розподілу по фактичному користуванню, який був скасований рішенням від 10 лютого 1988 р. на вимогу первісного відповідача; вмотивувати порушення конституційних та майнових прав ОСОБА_2 на користь відповідача, який до суду не звертався, який ніколи не проживав у домоволодінні, встановлення прав якого на частину власності ОСОБА_2 без її згоди на отримання компенсації є неправосудним примусом, який призвів до юридичного абсурду, оскільки відповідач не може отримати прав на частину власності ОСОБА_2І,, права якої згідно загальновідомої ст. 364 ЦПК України не припинені, відновити які виявилося неможливим новими зверненнями до суду;

- надати висновки стосовно позову первісного відповідача, задоволеного рішенням від 10 лютого 1988 р., стосовно дарчої та висновків рішення апеляційного суду від 22 травня 2013 р., відсутність висновків стосовно яких та їх незазначення позбавляє можливості оскаржити у касаційному порядку порушення наших прав згідно цих доказів;

- вмотивувати, на підставі яких фактів та доказів суд встановив, що відповідач довгостроково володів часткою ОСОБА_2;

- вмотивувати, чому суд визнав існування у ОСОБА_2 прав власності для їх порушення на користь відповідача, але не визнав існування у неї таких прав для скасування відмови у затвердженні договору, відмова у затвердженні якого згідно рішення апеляційного суду від 22 травня 2013 р. є завідомо неправосудною;

- вмотивувати, чому суд відхилив попередню заяву про прийняття додаткового рішення без виклику справи, без дослідження її матеріалів та доказів, без надання висновків стосовно прийняття або вмотивованого відхилення доказів, на які позивачки посилалися неодноразово, незазначення яких позбавляє можливості оскаржити порушення прав позивачок та чинних рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Підстав для ухвалення додаткового рішення, визначених ст. 220 ЦПК України, судовою колегією не встановлено.

В доводах заяви про ухвалення додаткового рішення позивачі фактично виражають незгоду з рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року. Перевірка таких доводів можлива шляхом оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 220, ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_4 Іванівни та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: