Справа № 159/116/17
Провадження № 2/159/285/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням - судді Лесика В.О.,

при секретарі Жукової Ю.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона та її тато - ОСОБА_5 постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З моменту отримання квартири відповідальним квартиронаймачем квартири була її мама - ОСОБА_6, яка померла 04.04.2011 року. Вказана квартира відноситься до державного житлового фонду, адже право власності в порядку безоплатної приватизації не оформлено і тому після смерті мами усі особові рахунки на вказану квартиру були переоформлені на неї, як відповідального квартиронаймача.

Окрім неї та її батька в квартирі також зареєстрований, але не проживає її брат - ОСОБА_3. Останній у вказаному житловому приміщенні не проживає уже понад тринадцять років, адже в добровільному порядку виселився із квартири та вибув разом із своєю сімєю на постійне місце проживання в іншу місцевість і увесь цей час в квартиру на проживання не повертався. Відповідач вибув із квартири за власним бажанням, будь-яких перешкод щодо його проживання в квартирі ні вона, ні її батько йому не чинили. Увесь період свого не проживання в квартирі останній інтересу до житла не виявляв, адже участі у його утриманні та сплаті комунальних послуг не приймав, його технічним станом не цікавився. Спочатку за утримання житла та сплату комунальних послуг відповідала мама, а після її смерті усі обовязки по утриманню квартири перейняла вона. Вказані доводи грунтуються на наступних доказах.

На момент смерті матері заборгованість зі сплати комунальних послуг сягала значних сум, зокрема, станом на березень 2011 року заборгованість за спожиті послуги:

- по утриманню будинку та прибудинкової території становила 4519,95 грн.;

- за послуги теплозабезпечення та підігрів гарячої води (нарахованої по кількості осіб в тому числі і за брата, який уже не проживав) становила 17782,03 грн.;

- за водопостачання та водовідведення становила 10375,40 грн., також наявними були заборгованості і за інші комунальні послуги.

Після смерті мами відповідач, повідомив її, що вказане житло його не цікавить і будь-яких витрат на сплату заборгованості та поточних витрат він нести наміру не має, адже проживати в ній не збирається.

Починаючи із квітня 2011 року вона самостійно сплачувала усю наявну заборгованості та разом із татом несла витрати зі сплати поточних платежів, що підтверджується доданими копіями квитанцій. З метою належного утримання самостійно проводила та проводить в квартирі ремонтні роботи.

Так як ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації досить тривалий строк, понад тринадцять років, адже проживає в іншій місцевості, а перелічені у статті 71 ЖК України підстави для збереження за ними житлової площі відсутні, то відповідно останній втратив право на проживання у вказаній квартирі.

Так як квартира відноситься до державного житлового фонду, адже право власності на неї не оформлено, то відповідно виниклі правовідносини регулюються главою 2 ЖК України, зокрема статтями 71,72.

З огляду на вищевикладене, вважає, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволення, адже наявність реєстрації місця проживання відповідача при фактичному його не проживанні в квартирі понад тринадцяти років, створює їй низку незручностей щодо реалізації прав квартиронаймача, які полягають в тому числі і в отриманні субсидії на оплату житлово - комунальних послуг та відповідальності при її призначенні.

В судовому засіданні позивачка як свідок та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові.

Відповідач, допитаний як свідок та його представник в задоволенні позову просили відмовити, оскільки ОСОБА_3 не втратив інтересу до житла, періодично проживав в ньому, частково сплачував комунальні послуги. Відповідач також ствердив, що власного житла не має і ніколи не відмовлявся від спірної квартири.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 допитаний як свідок, заявлені позовні вимоги визнав та підтвердив факт не проживання у спірній квартирі відповідача без поважних причин фактично з 2006 року, тобто коли його сімя виїхала на постійне місце проживання в смт. Ратне.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків;

5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;

6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому;

7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що спірна квартира № 17 знаходиться в м. Ковелі по вул. Заводській, 11 є неприватизованою, тобто є комунальною власністю.

Квартиронаймачем до дня смерті 04 квітня 2011 року була ОСОБА_6.

В квартирі були зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

На підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради віл 14.08.2014 року «Про переоформлення особистих рахунків з померлих квартиронаймачів» дозволено ремонтному житлово-комунальному підприємству № 2 м. Ковеля переоформити особовий рахунок з померлої ОСОБА_6 на її дочку, ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до поквартирної картки РЖКП № 2 м. Ковеля при житті квартиронаймача ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані, крім сторін по справі та третьої особи, ОСОБА_7 (дружина відповідача), ОСОБА_8 (син відповідача), які були зняті з реєстрації 28.03.2006 року та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3 05.04.2006 року.

Іншою поквартирною карткою РЖКП № 2 м. Ковеля в зазначеній квартирі на даний час зареєстровані сторони та третя особа і ОСОБА_1 (позивачка) значиться наймачем квартири.

Про сплату комунальних послуг за період після смерті ОСОБА_6, починаючи з березня 2011 року саме позивачкою та третьою особою свідчать копії рахунків за такі послуги.

Про відсутність без поважних причин члена сімї наймача відповідача по справі ОСОБА_3 за місцем реєстрації понад встановлені ст. 71 ЖК України строки, крім показань позивачки, як свідка, третьої особи, як свідка, доводиться іншими по справі доказами, в тому числі, показаннями свідків.

Так, із довідки-характеристики виданої Ратнівською селищною радою Волинської області від 30.01.2007 року слідує, що відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Протягом року притягувався до адміністративної відповідальності. Аналогічні дані зазначені і в листі Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області. Крім того, зазначено, що 22.05.2016 року та 18.01.2017 року притягувався до адміністративної відповідальності.

Факту проживання в смт. Ратне дітей відповідача не оспорював останній.

Із показань свідка ОСОБА_9В, слідує, що він на протязі не менше пяти років двічі-тричі на тиждень перебуває в квартирі позивачки та третьої особи і категорично стверджує, що після смерті ОСОБА_6 в 2011 році саме позивачка та третя особа спільними зусиллями при його матеріальній допомозі підключили до квартири газ та водопостачання і проводили відповідні ремонтні роботи. Підтвердив факт не проживання в квартирі відповідача протягом цього терміну.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні також підтвердила факт не проживання у спірній квартирі відповідача протягом тривалого терміну, проте не менше 10 років.

Отже, з підстав наведених вище, суд приходить до висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 17 в будинку № 11 по вул. Заводській в м. Ковелі.

До показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 (бабуся та дружина відповідача) про те, що останній не втратив інтересу до житла і в ньому періодично проживав, суд відноситься критично та вважає їх надуманими, оскільки спростовані наведеними вище доказами, які суд відносить до обєктивних, а ці особи є заінтересованими в результатах вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем зазначені в позові обставини не спростовано та не доведено факту відсутності його у жилому приміщенні протягом визначеного ст. 71 ЖК України строку з поважних причин.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого останньою судового збору, в розмірі 640 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 17 в будинку № 11 по вул. Заводській в м. Ковелі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:ОСОБА_12