Справа № 226/2076/16-ц
Провадження № 2/226/75/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07.02.2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 25.11.2016 року вона за договором купівлі-продажу придбала зазначену квартиру, в якій по теперішній час продовжують бути зареєстрованими відповідачі. Фактично ОСОБА_4 з 2012 року не проживають в спірній квартирі. Під час укладення угоди купівлі-продажу відповідач ОСОБА_3 обіцяла того ж дня звернутися до компетентного органу щодо зняття з реєстраційного обліку, але не зробила цього. Про те, що в квартирі зареєстрована ще й ОСОБА_4, вона взагалі дізналася випадково під час повірки приладу обліку води в квартирі. Просить усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явилася, надала заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала.

Третя особа ОСОБА_2 також не прибув до суду, надав заяву про підтримання вимог позивача та розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, повідомлялися про місце, дату та час судового розгляду у визначений цивільним процесуальним законодавством спосіб, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали та про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на викладене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-226 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2?ст. 197 ЦПК України,?у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним норми діючого законодавства.

Судом достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права приватної власності є договір купівлі-продажу від 25.11.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 7-8).

За відомостями виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 12.12.2016 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

З акту № 548 від 15.12.2016 року, складеного координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, вбачається, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 фактично з 2012 року і по т.ч. не проживають у спірній квартирі (а.с. 12).

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст. 150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред'явлення вимоги про визнання осіб такими, що стратили право на користування жилим приміщенням.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не мешкають в квартирі позивача, договірних відносин щодо винаймання житла між ними немає, дій щодо добровільного зняття з реєстрації відповідачі не здійснюють, суд вважає їх реєстрацію в квартирі такою, що створює перешкоди у реалізації позивачем ОСОБА_1 права власності щодо свого майна, тому відповідачів належить визнати такими, які втратили право користування квартирою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивача понесені останньою судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 для чого:

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартир АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, понесені нею судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 копійка.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова