Справа № 128/1589/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Шеванюк О.О.

та сторін по справі:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача Купріненко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом 05.05.2015 року, обґрунтовуючи позовну заяву тим, що 29.08.2014 року на автодорозі М-12, а саме, 432 км 615 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував громадянин ОСОБА_3 і з вини якого були завдані значні пошкодження автомобілю «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_3, що формально належить ОСОБА_4, за кермом якого перебував ОСОБА_1 (є фактичним власником ТЗ). Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09.09.2014 року (справа № 683/2544/14-п) ОСОБА_3 визнано винним у спричиненні вищевказаної ДТП за ст. 124 КУпАП. Згідно поліса № АС/9978055 ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ СК «Арсенал Страхування». За результатами цієї ДТП до ПАТ СК «Арсенал Страхування» 18.09.2014 року ОСОБА_1 подав заяву на виплату страхового відшкодування. Однак, на неодноразові письмові звернення позивача страхова компанія повідомляє, що на підставі полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів № АС/9978055 від 03.04.2014 року, було здійснено наступну виплату: 13 січня 2015 року в сумі 11532,18 грн. на р/р НОМЕР_4 в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 302247, ЄДРПОУ НОМЕР_2, одержувач: ФОП «ОСОБА_6» згідно зі страховим актом ЖАС/9978055-1 від 09.01.2015 року. На якій підставі ПАТ СК «Арсенал Страхування» визначив суму страхового відшкодування у розмірі саме 11532,18 грн. позивачу не відомо і не зрозуміло, з вищевказаним страховим актом № АС/9978055-1 від 09.01.2015 року позивач не ознайомлювався і не погоджувався, розпорядження щодо перерахування страхового відшкодування саме на вищевказані реквізити він не надавав. За даних обставин позивач був змушений встановити місцезнаходження ФОП ОСОБА_6 і отримати пояснення щодо перерахування йому належних позивачу коштів. Вказаний підприємець повідомив позивача, що він надає послуги з відновлюваних робіт транспортних засобів, але його автомобіль прийняти в роботу не може в зв'язку із тим, що коштів, які надійшли від ПАТ СК «Арсенал Страхування» не вистачить для ремонту даного автомобіля. Після огляду всіх пошкоджень транспортного засобу позивача, ФОП ОСОБА_6 назвав суму в розмірі 50000 грн., якої буде достатньо для покриття витрат на запчастини і комплектуючі, матеріали і відновлювальні роботи. При чому підтвердження надходження коштів у розмірі 11532,18 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_6 від ПАТ СК «Арсенал Страхування» позивачу надано не було. Позивач декілька разів звертався із офіційними зверненнями до ПАТ СК «Арсенал Страхування» з метою надання пояснень, на підставі чого була встановлена сума страхового відшкодування у розмірі 11532,18 грн., вказував, що ремонт транспортного засобу потребує значно більших коштів. Відповіді на зазначені звернення він до цього часу не отримав. Вищевказані дії (бездіяльність) ПАТ СК «Арсенал Страхування» змусили позивача звернутись до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для виготовлення висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу. Згідно даного висновку вартість ремонту авто складає 61630,40 грн. Зі своєї сторони позивач вчинив всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати. Затягування процесу виплати йому відшкодування на ремонт автомобіля, порушення своїх зобов'язань ПАТ СК «Арсенал Страхування» за договором страхування, забрало значну частину робочого та вільного часу позивача, спричинило йому душевні хвилювання і матеріальні витрати, оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту авто він тимчасово втратив можливість стабільного заробітку. Розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50000 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Заява на виплату страхового відшкодування по даному випадку надійшла до ПАТ СК «Арсенал Страхування» 23.09.2014 року за вх. № 2/1/к. Протягом встановленого ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку страхове відшкодування ПАТ СК «Арсенал Страхування» позивачу не виплатило. Причини невиплати не повідомляються. Документально підтвердженого розрахунку, встановлених страховиком збитків у розмірі 11532,18 грн. йому не надано, зазначена сума відшкодування з ним не погоджувалася. 18.03.2015 року позивач направив до ПАТ СК «Арсенал Страхування» заяву, в якій просив: 1) здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 50000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень, пені і втрат від інфляції за прострочення виплати; 2) кошти перерахувати за вказаними реквізитами у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»; 3) надати документ, який підтверджує проведення ПАТ СК «Арсенал Страхування» дослідження з визначенням матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 11532,18 гривень; 4) про прийняті рішення за результатами розгляду цієї заяви повідомити його письмово на протязі 10 (десяти) календарних днів з дати отримання цієї заяви. Також вказав, що в інакшому випадку він буде змушений звернутись за допомогою адвоката до суду за захистом своїх прав і законних інтересів. 20.04.2015 року позивач отримав лист від ПАТ СК «Арсенал Страхування», датований від 10.04.2015 року за вих. № 1/п/у, в якому була надана відповідь на його заяву від 18.03.2015 року. Але звіт № 08/09/14ВН про оцінку вартості матеріального збитку від 30.09.2014 року ФОП ОСОБА_7, на який посилається ПАТ СК «Арсенал Страхування», як на підставу розрахунку суми страхового відшкодування, до даного листа не додано. З вказаним у цьому листі звітом №08/09/14ВН про оцінку вартості матеріального збитку від 30.09.2014 року ФОП ОСОБА_7 позивач не був ознайомлений, згоду на суму страхового відшкодування, розраховану на підставі цього звіту не погоджував. Крім цього, у відповіді ПАТ СК «Арсенал Страхування» від 20.04.2015 року зазначено, що позивач вказав у заяві на виплату страхового відшкодування від 18.09.2014 року реквізити ФОП «ОСОБА_6». Дане твердження позивач заперечує, тому що заява заповнювалася ним у Вінницькому офісі ПАТ СК «Арсенал Страхування» під диктовку співробітника страхової компанії і саме він визначив на чиї реквізити здійснити виплату. Це також вбачається із заяви на виплату страхового відшкодування від 18.09.2014 року, в якій крім напису ФОП «ОСОБА_6», наявних ідентифікуючих ознак реквізитів підприємця немає, навіть відсутні його ініціали. Платіжне доручення № 1364 від 14.01.2015 року, надане ПАТ СК «Арсенал Страхування» як додаток до свого листа відповіді від 10.04.2015 року вказує на перерахування коштів в сумі 11532,18 грн. на реквізити ФОП ОСОБА_6, але не підтверджує отримання цієї суми позивачем як страхувальником. Станом на 23.12.2014 року - кінцевий строк (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, яким є 23.09.2014 року), на протязі якого страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування ним порушено. Тому виникла необхідність здійснити розрахунок коштів до стягнення станом на 30.04.2015 року (дата звернення до суду), який складається з: 1) суми простроченого зобов'язання - 50000,00 грн. за результатами висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу ВВ КНДІСЕ МЮУ та на підставі ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 2) суми пені у відповідності до п. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 50000 * 14,0% * 2 /100% * 44 / 365 + 50000 * 19,5% * 2 /100% * 26 / 365 + + 50000 * 30,0% * 2 /100% * 58 / 365 = 1687,67+1389,04+4767,12 - 7843,83грн., де 44 - кількість днів періоду прострочення, протягом якого діяла облікова ставка НБУ 14,0% (з 24.12.2014 року по 05.02.2015 рік); 26 - кількість днів періоду прострочення, протягом якого діяла облікова ставка 19,5% (з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року); 58 -кількість днів періоду прострочення, протягом якого діяла облікова ставка 30% (з 04.03.2015 року по 30.04.2015 року) за даними офіційного інтернет-представництва НБУ; 3) суми втрат від інфляції за весь термін прострочення згідно з п. 21 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: 50000 * 3% /100% * 128 / 365 = 526,03грн., де 128 - загальна кількість днів прострочення.

Не погоджуючись із позицією ПАТ СК «Арсенал Страхування» щодо виплати належного позивачу страхового відшкодування він змушений звернутися із цією позовною заявою до суду та просить стягнути з ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» на його користь страхове відшкодування в розмірі - 50000,00 грн.; пеню в розмірі - 7843,83 грн.; втрати від інфляції (3% річних) - 526,03 грн. та судовий збір і витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 позов підтримав в межах та на підставах зазначених у позові та пояснив, що 29.08.2014р. сталося ДТП у якому є винним водій ОСОБА_3 Його цивільна відповідальність була застрахована у СК «Арсенал страхування». Після ДТП він звернувся до страховика з заявою про відшкодування шкоди і за пропозицією страхової компанії він написав заяву про перерахунок коштів на ремонт автомобіля в СТО, яке йому вказав представник страхової компанії. Але коли він прибув на вказане СТО, власник сказав йому, що на ремонт потребується сума в 50 тис. грн. и 11 тис. грн. переведених страховою компанією для ремонту не хватить, так як автомобіль зазнав значних пошкоджень. Враховуючи те, що страхова компанія відмовилася від виплати належної суми коштів на ремонт автомобіля він був змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача СК «Арсенал страхування» Купріненко С.О. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги позивача не визнав, підтримав направлені на адресу суду письмові заперечення на позовну заяву. Відповідно до вказаних заперечень, ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» виписано поліс по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по страхуванню автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1, що підтверджено полісом АС/9978055. Правовідносини, що виникають під час дії даного договору регулюються спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Даний Закон вказує, що розмір збитків повинен визначатися станом на дату ДТП або протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП. 23.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» із заявою. Для визначення розміру збитку СК направило експерта - ОСОБА_7 29.09.2014 року був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу, на якому був присутній позивач. На підставі заповненого під час огляду протоколу огляду, експерт ОСОБА_7 склав звіт №08/09/14ВН. Відповідно до звіту № 08/09/14ВН вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel, д.н. НОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 12 532,18 грн. Від цієї суми віднімається франшиза по полісу АС/9 грн., а тому сума страхового відшкодування становить 11 532,18 грн. Оскільки, 23.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» із заявою, в якій вказав, що страхове відшкодування необхідно перерахувати на рахунок СТО ФОП «ОСОБА_6», то 13.01.2015 року страхове відшкодування в розмірі 11 532,18 грн. було перераховано на рахунок СТО. Вибір СТО ФОП «ОСОБА_6» позивач пояснив тим, що з усіх відомих йому СТО, саме СТО ФОП «ОСОБА_6» він довіряє. А на пропозицію страховика перерахувати кошти на його поточний рахунок позивач відмовив, посилаючись на друге речення абзацу другого п.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Тобто, отримавши кошти на власний рахунок позивач втратив би частину страхового відшкодування в розмірі податку. Однак, не дивлячись на виплату страхового відшкодування позивач все таки звернувся до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування в розмірі 58 369,86 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що зі страховим актом він не ознайомлювався і не погоджувався, розпорядження щодо перерахування коштів на вищевказані реквізити він не давав, а вартість ремонту його автомобіля становить 61630,40 грн. Закон не вимагає ознайомлення потерпілого зі страховим актом, а тим паче погодження розрахунку відшкодування зробленого на підставі Звіту експерта авто товарознавця. Крім того, відповідно до приєднаного до позовної заяви висновку № 1966/14-21 від 03.12.2014 року, ринкова вартість автомобіля менше вартості повного відновлювального ремонту, а тому даний автомобіль ремонтувати економічно недоцільно. Тобто, у відповідності до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний транспортний засіб вважається фізично знищеним. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Висновком № 1966/14-21 від 03.12.2014 року встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складала 47 216,84 грн. Тобто, для підрахунку розміру страхового відшкодування додатково необхідно встановити вартість транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди. Такий стан автомобіля спеціалісти називають «придатні залишки транспортного засобу». Тобто, позивач вимагаючи стягнути страхове відшкодування за відшкодування шкоди пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу зобов'язаний надати докази, що підтверджують вартість транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди. А тому, позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Заслухавши думки та позиції сторін по справі, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09.09.2014 року (справа № 683/2544/14-п) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, а саме за те, що 29.08.2014 року близько 23 год. 45 хв. на автодорозі М-12, а саме, 432 км+615 м, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого зіткнувся з автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_3, який їхав попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується ксерокопією вказаної постанови (т. 1 а.с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ксерокопії свідоцтва серії НОМЕР_5, виданого 04.12.2003 року Вінницьким МРЕВ, про реєстрацію транспортного засобу OPEL, реєстраційний номер НОМЕР_3, модель Vectra 2.01, 1989 року випуску, чорного кольору, вказаний автомобіль належить ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 34).

З ксерокопії довіреності від 17.12.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., вбачається, що ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1 розпоряджатися від її імені (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію (техпаспорта) ТЗ НОМЕР_5, виданого 04.12.2003 року Вінницьким МРЕВ, реєстраційний № НОМЕР_3, автотранспортним засобом марки, (моделі) «OPEL VECTRA», 1989 року випуску, двигун №-шасі (рама, коляска, кузов) № НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 36).

Відповідно до ксерокопії довіреності від 17.12.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1, крім іншого, й на одержання присудженого майна або грошей, в тому числі страхових відшкодувань (т. 1 а.с. 35).

Згідно статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Автомобіль «OPEL VECTRA», 1989 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 застрахований ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується копією полісу № АС/7117201 від 23.11.2013 року (т. 1 а.с. 107).

ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» виписано поліс АС/9978055 по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по страхуванню автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1, що не заперечується відповідачем.

Згідно пункту 34.2. статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

18.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування ОСЦПВВНТЗ щодо події, яка сталась 29.08.2014 року. Заява була отримана страховою компанією 23.09.2014 року. В заяві ОСОБА_1 зазначив, щоб виплату/доплату страхового відшкодування було здійснено за наступними реквізитами: на рахунок СТО ФОП «ОСОБА_6», що підтверджується ксерокопією вказаної заяви (т. 1 а.с. 32).

Для визначення розміру збитку ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» направило експерта ОСОБА_7

29.09.2014 року був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу - «OPEL VECTRA», 1989 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, під час якого був присутній позивач ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 77-78).

На підставі заповненого під час огляду протоколу огляду, експерт ОСОБА_7 30.09.2014 року склав звіт № 08/09/14ВН про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням вказаного транспортного засобу, що підтверджується його копією (т. 1 а.с. 69-92).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до звіту № 08/09/14ВН від 30.09.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «OPEL VECTRA», 1989 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 12532,18 грн. Від цієї суми відмінусовано франшизу по полісу АС/9978055 - 1000 грн., в зв'язку з цим сума страхового відшкодування становить 11532,18 грн.

14.01.2015 року ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» перерахувала на рахунок ФОП ОСОБА_6 (як вказав в своїй заяві позивач про стягнення страхового відшкодування) грошові кошти на страхове відшкодування ОСОБА_4 зг. СА № АС/9978055-1 від 09.01.2015 року та по довіреності на ОСОБА_1 від 17.12.2014 року в сумі 11532,18 грн., що підтверджується ксерокопією платіжного доручення № 1364 від 14.01.2015 року (т. 2 а.с. 33).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 992 ЦК України визначено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Стаття 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що: 36.1. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування

(регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі

рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на

отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на

проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму

визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з

відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на

проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти

вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи

інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого

прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 36.4. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов'язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. 36.5. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки

Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 36.6. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. 36.7. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п. 30.1. транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені

згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В пункті 30.2. зазначено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу № 1966/14-21, виготовленого Вінницьким відділенням КНДІСЕ 03.12.2014 року, ринкова вартість автомобіля «OPEL VECTRA», 1989 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, складає 47216,84 грн., а вартість відновлювального ремонту - 61630,40 грн., тобто ринкова вартість автомобіля значно менша від вартості повного відновлювального ремонту (т. 1 а.с. 10-26).

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що позивачем не було надано відповідачу належних документів, які б підтверджували ринкову вартість автомобіля у стані до дорожньо-транспортної пригоди.

Доказ який підтверджував ринкову вартість автомобіля у стані до дорожньо-транспортної пригоди, не був поданий і в судовому порядку.

За висновком вищевказаного експертного дослідження вартість відновлювального ремонту складає 61 630,40 грн., а ринкова вартість автомобіля на час проведення експертизи складає 47216,84 грн., тобто є значно меншою від вартості повного відновлювального ремонту. Таким чином автомобіль є фактично знищеним у розумінні ст.30 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до дії ст.30.2 вищевказаного закону у разі, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до і після дорожньо-транспортної пригоди. Однак вказана позовна вимога, щодо виплати різниці між вартістю транспортного засобу до і після дорожньо-транспортної пригоди позивачем не ставиться, доказ вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди суду не поданий.

Також судом є встановленим проведення відповідачем страхового відшкодування в розмірі встановленим дослідженням експерта ОСОБА_7 за заявою позивача на суму 11 532,18 грн. (а.с.32,33 т.1), які були перераховані відповідачем згідно платіжного доручення №1364 14.01.2015р. на СТО ФОП «ОСОБА_6» і не були повернуті відповідачу на час постановлення судового рішення.

Тому, оцінивши подані докази в їх сукупності, та виходячи з меж заявлених вимог, суд в задоволені позову відмовляє.

У відповідності до норм ст. 88 ЦПК України в зв'язку з відмовою в задоволенні позову суд вважає необхідним судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.526,530,611,625,979,988,992 ЦК України, ст.ст. 29,30,36 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3,12,15,79,84,88,209,213,214,223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат та судових витрат - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 діб з моменту винесення рішення.

Суддя: