Справа № 127/7455/16-ц Провадження № 22-ц/772/459/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Рибчинського В.П.,

при секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначало, що 25.09.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №2005-002/ФКВ-08, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20739,00 доларів США зі строком повернення до 25.09.2015 року з розрахунку 9,9 % річних за умови виконання позичальником п.4.2.10 договору; 12,7 % річних у разі невиконання позичальником вимог п.4.2.10 цього договору за користування кредитом. Умовами належного повернення кредиту являється зобовязання позичальника повертати банку кредит та сплачувати відсотки шляхом сплати суми мінімального необхідного платежу у розмірі відповідно до графіка погашення кредиту.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника ОСОБА_4, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, 25.09.2008 року було укладено договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником як солідарний боржник.

Відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України, ст.ст.92, 95 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк».

Однак, ОСОБА_4 не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим станом на 31.12.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 128023, 31 грн., яка складається з тіла кредиту - 77037,58 грн.; відсотків - 10878,30 грн.; комісії - 6769,23 грн.; пені - 31494,69 грн.; 3 % від суми простроченого тіла - 1554,52 грн., 3 % від суми прострочених доходів - 288,99 грн.

Посилаючись на наведене, положення ст. ст. 512-219, 526, 530, 536, 553, 554, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 128023,31 грн., з яких: тіло кредиту - 77037,58 грн.; відсотки - 10878, 30 грн.; комісія - 6769,23 грн.; пеня - 31494,69 грн.; 3 % від суми простроченого тіла - 1554,52 грн., 3 % від суми прострочених доходів - 288,99 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2005-002/ФКВ-08 від 25.09.2008 р. в сумі 128023,31 грн., яка складається з: тіло кредиту 77037,58 грн.; відсотки 10878,30 грн.; сума заборгованості за комісіями 6769,23 грн.; пеня 31494,69 грн.; сума за ставкою 3% від суми простроченого тіла 1554,52 грн., сума за ставкою 3% від суми прострочених доходів 288,99 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1920,35 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволення позовних вимог до поручителя, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог до нього.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до чч.1 та 2 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог до поручителя не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Установлено та не заперечується сторонами, що 25.09.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №2005-002/ФКВ-08, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20739,00 доларів США зі строком повернення до 25.09.2015 року з розрахунку 9,9 % річних за умови виконання позичальником п.4.2.10 договору; 12,7 % річних у разі невиконання позичальником вимог п.4.2.10 цього договору за користування кредитом. Умовами належного повернення кредиту являється зобовязання позичальника повертати банку кредит та сплачувати відсотки шляхом сплати суми мінімального необхідного платежу у розмірі відповідно до графіка погашення кредиту.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника ОСОБА_4, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 25.09.2008 року було укладено договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником як солідарний боржник. Відповідно до п.10 договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником та поручителем.

Відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України, ст.ст.92, 95 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк».

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 31.12.2015 року заборгованість ОСОБА_4 перед банком становить 128023,31 грн., яка складається з тіла кредиту - 77037,58 грн.; відсотків - 10878,30 грн.; комісії - 6769,23 грн.; пені - 31494,69 грн.; 3 % від суми простроченого тіла - 1554,52 грн., 3 % від суми прострочених доходів - 288,99 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання зобовязань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволених позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що рішення в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 травня 2012 року у справі №6-33цс12.

Як убачається із справи, пунктом 10 договору поруки визначено, що договір поруки діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником та поручителем, відтак судова колегія вважає, що в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно з п.1.3 кредитного договору №2005-002/ФКВ-08 від 25.09.2008 року, датою повернення кредиту є 25.09.2015 року, а тому в даному випадку саме з 26.09.2015 року починається перебіг шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України.

Однак, із матеріалів справи слідує, що із зазначеним позовом ПАТ «Дельта Банк» звернулося у суд, здавши його на пошту, 06.04.2016 року (а.с.43), тобто з пропуском шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання, оскільки в даному випадку він закінчився 26.03.2016 року, а тому порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги до поручителя суд першої інстанції не звернув увагу на зазначене та помилково дійшов висновку про задоволення позовних вимог до поручителя, допустивши порушення норм матеріального права.

Посилання ПАТ «Дельта Банк» в запереченнях на апеляційну скаргу на те, що шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦПК України банком пропущено не було, оскільки ПАТ «Дельта Банк» вчасно звернулося з аналогічним позовом до поручителя, подавши його в січні 2016 року до Крижопільського районного суду Вінницької області, але ухвалою цього суду від 04.02.2016 року позовну заяву було повернуто ПАТ «Дельта Банк» на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України для подання до належного суду, на переконання судової колегії є необґрунтованим.

Помилкове звернення до неналежного суду не поновлює строку визначеного законом, не є поважною причиною його пропуску та не свідчить про предявлення вимоги до поручителя у відповідності до закону.

Крім того, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ураховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу, а тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

З огляду на зазначене, рішення суду підлягає скасуванню також в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Оскільки рішення суду в іншій частині не оскаржується, то відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, судова колегія не перевіряє законність та обґрунтованість рішення в іншій частині.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року в частині стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з ОСОБА_2 - скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судового збору відмовити.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

ОСОБА_5 Рибчинський

Згідно з оригіналом.

Головуючий А. Ю. Зайцев