Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування, визнання спільною сумісною власністю майна за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, у якому просила поділити спільно нажите із ОСОБА_4 майно подружжя.

ОСОБА_4 подав зустрічний позов про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, визнання недійсним договору дарування квартир.

Крім того, ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно: квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; автомобіль FORD FIESTA, державний номерний знак НОМЕР_1, 2010 року випуску; автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2, 2007 року випуску; меблі кухонні, плиту газову кухонну з витяжкою, телевізор «Філіпс» 32 дм, телевізори 32 дм та 19 дм, шафу-купе, внести запис до відповідних реєстрів про заборону відчуження майна та заборонити розпоряджатися і користуватися ним.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, автомобіль FORD FIESTA, державний номерний знак НОМЕР_1, 2010 року випуску, автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2, 2007 року випуску.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2106 року у вищевказаній цивільній справі визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених ст. ст. 121, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для подальшого її розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Постановляючи ухвалу про визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_3 у встановлений судом строк не усунула недоліки апеляційної скарги.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо повернення заяви (апеляційної скарги) застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону, повернення заяви (апеляційної скарги) з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 02 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків, а саме: заявнику необхідно правильно зазначити сторін у справі та привести текст апеляційної скарги до відповідності.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто. При цьому, суд зазначив, що ухвала від 02 липня 2016 року направлялася ОСОБА_3 та її представнику ОСОБА_6 і отримана ними 15 липня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що копія ухвали суду від 02 липня 2017 року, відповідно до супровідного листа, направлялася на адресу ОСОБА_3 02 липня 2017 року, проте доказів отримання нею цієї ухвали матеріали справи не містять.

Між тим, у на а. с. 102 міститься конверт із ухвалою від 02 липня 2016 року, адресований позивачці, який повернуто на адресу суду без вручення адресату.

Крім того, у апеляційній скарзі позивачка зазначила своїм представником ОСОБА_5, вказала його адресу для листування та номер контактного телефону.

Проте копію ухвалу від 02 липня 2016 року суд апеляційної інстанції направив іншому представнику - ОСОБА_6 (а. с. 77), а представнику ОСОБА_5 ця ухвала взагалі не надсилалась.

Зазначене свідчить про те, що ні позивачка, ні її представник ОСОБА_5 ухвалу апеляційного суду з вимогою про усунення недоліків апеляційної скарги не отримували й були позбавлені можливості вчасно виконати її.

Таким чином, суд апеляційної інстанцій дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3, чим позбавив її права на апеляційне оскарження судового рішення, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це є порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик