РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. при секретарі Когут С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим права користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання втратившим права користування житлом.

В позові зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що у місті Запоріжжя, на підставі договору купівлі продажу від 17.02.2016 року про що свідчить витяг державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На момент укладання договору, відповідач виїхав з квартири та вивіз усі належні йому речі. Проте з реєстраційного обліку не знявся, на телефонні дзвінки не відповідає. Фактично у спірному приміщенні не проживає та на нього не претендує.

На даний час ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає, але залишається зареєстрованим за вищевказаною адресою, жодних комунальних платежів не сплачує.

Відповідачі не беруть участь у витратах по утриманню житлового будинку й оплаті комунальних послуг. Особисті та будь-які інші речі відповідачів у житловому будинку відсутні.

Посилаючись на те, що на теперішній час реєстрація відповідача у квартирі, шо належить позивачу порушує майнові інтереси останнього, оскільки він змушений сплачувати додаткові суми за утримання нерухомого майна та комунальні послуги, які до теперішнього часу нараховуються на відповідача, який зареєстрований у належній позивачу квартирі, а місце проживання відповідача невідоме, просить суд визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням

В судове засідання позивач надав письмову заяву в порядку ст.. 158 ЦПК України про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи без участі відповідачів та ухвалення заочного рішення не заперечував.

В судове засідання відповідач до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через розміщення виклику у засобах масової інформації, про що у справі міститься копія виклику та конверти повернені установою пошти.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що у місті Запоріжжя, на підставі договору купівлі продажу від 17.02.2016 року посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованому в реєстрі за номером №78. Відповідач виїхав з квартири та вивіз усі належні йому речі, що підтверджується актом не проживання особи від 18.05.2016 року. Проте з реєстраційного обліку не знявся. Фактично у спірному приміщенні не проживає та на нього не претендуєю.

Відповідач не бере участь у витратах по утриманню житла й оплаті комунальних послуг. Особисті та будь-які інші речі відповідача у квартирі відсутні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідач не є членом сімї власника.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно СТ.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно до роз'яснень, що надані у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику с справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім»ї попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою

Враховуючи обставини, які були встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що вимоги позивача правомірні. На думку суду, факт реєстрації відповідача у спірній квартирі, не маючи законних підстав користуватися жилим приміщенням, порушує право власності позивача.

Керуючись ст.. 208, 212, 213, 215, ЦПК України, ст.48 ч.2 Закону України «Про власність», 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНП НОМЕР_1, таким, що втратив право користування квартирою № 1 у будинку № 8 по вулиці Цегельній, що у м. Запоріжжя.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНП НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.А. Голубкова.