Справа № 183/5261/16
Провадження № 2/183/362/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з секретарем Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності та зняття арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 02 грудня 2006 року помер його батько - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вулиця Плеханова, будинок № 89. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02 грудня 2006 року були: донька померлого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та він ОСОБА_1.

Для оформлення вищезазначеної спадщини він звернувся до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської обл., але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02 грудня 2006 року йому було відмовлено, про що видано відповідну постанову від 22 серпня 2015 року. Оскільки, крім нього спадщину після ОСОБА_5, померлого 02 грудня 2006 року, прийняла спадкоємця першої черги донька померлого ОСОБА_4.

? частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вулиця Плеханова, будинок № 89 належала ОСОБА_5, померлому 02 грудня 2006 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину БН від 17 листопада 1999 року виданого ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою р.№ 2613.

У відділі державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 (його матері) на його утримання. Оскільки, його батько ОСОБА_5 мав заборгованість по аліментам, відділом державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на частину вищевказаного житлового будинку.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 02 грудня 2006 року помер та державна виконавча служба не встигла реалізувати майно, на яке накладено арешт (? частину вказаного будинку), заборгованість по аліментам так і не виплачена, вважає що він, ОСОБА_1, має право на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вулиця Плеханова, будинок № 89 в рахунок погашення боргу по аліментам.

Позивач просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Плеханова, буд. 89; зняти арешт з майна ОСОБА_5, а саме з ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Плеханова, буд. 89.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечували проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, у разі якщо обставини, на які посилається позивач в обґрунтування свого позову, підтверджуються документально.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, просили розглянуьти справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належала ? частка будинку під № 89 на вул. Плеханова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Постановою Державної виконавчої служби у м. Новомосковськ та ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області АМ № 124456 від 11 липня 2006 року на вказану частину будинку, належну ОСОБА_5, накладений арешт. Ці обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 43-45).

02 грудня 2006 року ОСОБА_5 помер (а.с. 7), після його смерті відкрилася спадщина на ? частку вищевказаного будинку.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання за ним права власності на ? частку вказаного будинку позивач посилається на те, що на момент смерті ОСОБА_5 мав заборгованість перед ОСОБА_3 з виплати аліментів на його утримання, а тому за ним необхідно визнати право власності на спірну частину будинку в рахунок погашення боргу по аліментам. Проте позивач жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України, на підтвердження існування такої заборгованості суду не надав.

На запит суду щодо наявності або відсутності заборгованості ОСОБА_5 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а у разі наявності заборгованості щодо розміру заборгованості, ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області листом від 14 грудня 2016 року № В8/17391 повідомив, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини на виконанні станом на 13 грудня 2016 року не перебуває (а.с. 50).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, суд звертає увагу і на наступні положення цивільного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі існування заборгованості зі сплати аліментів на момент смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 мала діяти як кредитор спадкодавця в порядку, встановленому ст.ст. 1281, 1282 Цивільного кодексу України, що нею зроблено не було, про що вона зазначила надаючи пояснення в судовому засіданні.

Крім того, з наведеного вище вбачається, що встановити розмір заборгованості ОСОБА_5 з аліментів, в рахунок погашення якої може бути накладено стягнення на майно за правилами ст. 1282 Цивільного кодексу України, не можливо, а тому не можливо і встановити, на яку саме частину спадкового майна може бути накладено стягнення.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у визнанні за ОСОБА_1 права власності на ? частку будинку під № 89 на вул. Плеханова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, не підлягають також задоволенню і позовні вимоги щодо зняття арешту з майна ОСОБА_5, як похідні позовні вимоги.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна