Справа № 465/4174/14 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/494/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

судового засідання

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові при розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання недійсною та скасування заяви ОСОБА_6 від 27.01.2011 року про скасування заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори 14.09.2006 року; відновлення дії заповіту, складеного ОСОБА_6 та визнання заповіту дійсним; визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; зобовязання Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести відповідний запис в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно; визнання за позивачем, ОСОБА_2 права на спадщину 1/2 частини квартири № 2 у будинку № 3 на вул. Глибокій у м. Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 заяву про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсною та скасування заяви ОСОБА_6 від 27.01.2011 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 126, реєстраційний номер 50648950 про скасування заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори 14.09.2006 року; відновлення дії заповіту,складеного ОСОБА_6 14.09.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори за номером в Реєстрі нотаріальних дій 2078, і зареєстрованого в Спадковому реєстрі за № 40625981 та визнання заповіту дійсним; визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на квартиру №2 в будинку № 3 на вул. Глибокій у м. Львові; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2015 року за індексним номером 39357782 про право власності на квартиру № 2, за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3, зареєстроване за ОСОБА_4, зобовязання Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести відповідний запис в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно; визнання за позивачем, ОСОБА_2 права на спадщину 1/2 частини квартири № 2 у будинку № 3 на вул. Глибокій у м. Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

ОСОБА_2 до суду подано заяву про забезпечення позову, яку у судовому засіданні підтримала його представник.

У заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру №2 в будинку №3 на вул. Глибокій в м.Львові та забороною вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, яка на даний час належить ОСОБА_8 до моменту вирішення справи по суті та вступу рішення суду в законну силу.

В обґрунтування заяви у тексті заяви та у поясненнях представника вказує про те, що ухвалою Франківського районного суду мЛьвова у даній справі від 23.12.2015 року було забезпечено даний позов та накладено арешт на квартиру, що є предметом спору. Однак, як йому стало відомо, ухвалою від 10.10.2016 року Франківського районного суду м.Львова арешт незаконно був скасований до вступу рішення в законну силу та 18.11.2016 року квартира була подарована громадянкою ОСОБА_9 громадянці ОСОБА_10 Вважає, що вказане незаконне відчуження квартири, а, також, інші можливі відчуження на користь третіх осіб можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі. Вжиття ж заходів забезпечення, про які він просить унеможливить це.

Колегія суддів вважає, що дана заява є частково підставною та підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обовязку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Із матеріалів цивільної справи, зокрема, позовної заяви та заяв про уточнення, збільшення позовних вимог, рішення суду (Т.1 а.с. 3-5, 153-156, 204-207 Т.2 а.с. 2-6, 46-49) вбачається, що позивачем до Франківського районного суду м.Львова подано позов (з врахуванням додаткових заяв про уточнення та збільшення позовних вимог) до ОСОБА_4 у якому позивачем, зокрема, заявлялися і вимоги про: визнання за ним права на спадщину ? частини квартири №2 в будинку №3 на вул. Глибокій в м.Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини (спадкова трансмісія) після смерті ОСОБА_7 та визнання за ним в порядку спадкування права власності ? частину квартири.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2015 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на спірну квартиру така ухвала переглянута в апеляційному порядку та ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.03.2016 року залишена без змін.

Однак, як вбачається із копії ухвали Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2016 року з номером даної справи, такою ухвалою забуло задоволено заяву відповідача ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову та скасовано заходи забезпечення позову згідно ухвали від 23.12.2015 року. У матеріалах справи вказана ухвала відсутня.

Крім цього, із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.01.2017 року (Т2 а.с. 119-120) вбачається, що згідно договору дарування від 18.11.2016 року, тобто у період перебування справи в провадженні апеляційного суду, вказана спірна квартира з 18.11.2016 року стала власністю ОСОБА_11

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та їх розяснень, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам вважає, що є підстави для часткового задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Зважаючи на поданий до суду позов, ухвалене по справі рішення, не згоду з таким та оскарження такого позивачем вбачається, що між сторонами виник та і надалі триває спір.

Спір дійсно стосується квартири, про вжиття заходів забезпечення позову відносно якої просить позивач та позивачем, заявлялись до відповідача ОСОБА_4, зокрема, і згадані вимоги: про визнання за ним права на спадщину ? частини квартири №2 в будинку №3 на вул. Глибокій в м.Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини (спадкова трансмісія) після смерті ОСОБА_7 та визнання за ним в порядку спадкування права власності ? частину квартири, тому, досліджуючи обсяг позовних вимог, зокрема, і заявлення згаданих; відповідність заходів забезпечення позовним вимогам, дані про особу відповідача, а також і дані про зміну власника квартири про які йшлося, слід вважати, що заходи забезпечення є лише частково співмірними із позовними вимогами.

Так, накладення арешту на квартиру є неможливим, оскільки такий захід забезпечення може вживатися лише, що стосується майна, яке належить відповідачу, спірна ж квартира відповідачу ОСОБА_4 на даний час не належить. Аналогічно не слід вважати в цілому обґрунтовано і вимогу про заборону вчинення будь-яких дій стосовно квартири.

Однак, зважаючи на те, що: заходи забезпечення, що були вжиті ухвалою суду від 23.12.2015 року були скасовані; в період перебування справи в провадженні суду апеляційної інстанції, спірна квартира вибула із власності відповідача та є власністю іншої особи, слід вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема, і в частині згаданих вимог, тобто можливість відчуження квартири іншим, особам, а тому заява в частині заборони відчуження квартири є обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення.

В задоволення решти заяви слід відмовити

Керуючись ст.ст. 303, 304 ЦПК України,

у х в а л и л а :

заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири №2 в будинку №3 на вул. Глибокій в м.Львові.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : Л.Б. Струс

ОСОБА_12