Справа № 755/3678/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Івашко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім»єю як чоловіка та жінки, які проживали однією сім»єю не менш п»яти років до часу відкриття спадщини визнання права власності, зміну черговості та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спад ковке майно.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про забезпечення позову шляхом заборони позивачу користуватися квартирою АДРЕСА_1 а також передавати її в користування третім особам, посилаючись на те, що позивач некоректно використовує спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яку здає в оренду. За наслідками експлуатації квартири сторонніми особами, вона псується, особисті речі спадкодавця псуються або вивозяться. В квартирі замінені замки і відповідач не має вільного доступу до спірної квартири. Даний спосіб забезпечення позову фактично є охороною спадкового майна.

В судовому засіданні представник позивача заперечує проти задоволення даного клопотання.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання.

3-я особа в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідача, її представника приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, представником відповідача не наведено ґрунтовних підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не доведено того факту, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оцінивши вказані обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2010 від 28 квітня 2010 року ухвала може бути оскаржена.

Суддя Н. О. Яровенко