Справа № 367/1763/14-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/349/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 30.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2014 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства«Страхова компанія «Здорово» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року приватне акціонерне товариство«Страхова компанія «Здорово» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивувало наступним:

07 грудня 2012року між ПрАТ «СК «Здорово» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного комплексного страхування наземного транспортну №КА/103815, забезпечений транспортний засіб «NISSAN QASHQAI», д.н. НОМЕР_1.

03 січня 2013 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «NISSAN QASHQAI», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 16 січня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.

06 лютого 2013 року ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «СК «Здорово» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, а також надала всі необхідні підтверджуючі документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу і вартості матеріальних збитків, був складений відповідний звіт №6484, за результатами якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 74 251,43 грн. 12 березня 2013 року ПрАТ «СК «Здорово» склало страховий акт № 157/014/АТ. На підставі цих документів товариство здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 72 762,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №539294 від 16 травня 2013 року та видатковим касовим ордером від 08 квітня 2013 року.

Здійснивши відшкодування спричиненого потерпілій в результаті ДТП збитку, страхова компанія набула права регресної вимоги до заподіювача такої шкоди, у звязку з чим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму збитків в порядку регресу у розмірі 72 762,91 грн. та судові витрати в розмірі 727,62 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2014 року позовні вимоги приватного акціонерного товариства«Страхова компанія «Здорово» задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього суму збитків в розмірі 72 762,91 гривень, на його думку, касовий ордер не є належним доказом здійснення фактичних витрат ПрАТ«Страхова компанія «Здорово». Крім того вказує, що позивач повинен був звернутись до МТСБУ з вимогою відшкодувати понесені витрати за страховою виплатою ОСОБА_3, так як ним не було застраховано свою цивільно-правову відповідальність.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також, ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, що в даному випадку означає відшкодування шкоди, завданої одній особі з вини іншої особи, такою винною особою.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма передбачена й ст. 27 ЗУ «Про страхування».

В ході розгляду справи судом першої інстанції було ретельним чином перевірені обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зокрема, було встановлено розмір спричиненої внаслідок ДТП шкоди, а також розмір та факт виплати страхового відшкодування. Вина відповідача у ДТП (відтак у завданні потерпілій внаслідок цього шкоди), була встановлена постановою Соломянського районного суду м. Києва від 16 січня 2013 року. За таких умов в силу положень ст. 61 ЦПК України даний факт є преюдиційним й не потребує доведення.

Оцінивши в сукупності вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. З наведеними висновками в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. При цьому колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на відсутність у позивача права вимагати від нього здійснити відшкодування спричиненої шкоди, оскільки такі твердження протирічать вимогам закону. Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду й твердження апелянта про недоведеність факту виплати позивачем страхового відшкодування, оскільки факт здійснення такої виплати в повній мірі підтверджений матеріалами справи, чому суд першої інстанції також дав відповідну оцінку.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_4