АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Центр Комунального Сервісу № 56, Шевченківське Управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у відкритті провадження у цивільній справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, а саме: заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та зобов'язати суд першої інстанції відкрити провадження по справі.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, районний суд виходив з того, що вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку з житлового приміщення розглядаються у порядку адміністративного судочинства.

Між тим, такі висновки районним судом зроблено з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових, сімейних відносин.

Зі змісту заявленого по справі позову убачається, що його предметом є спір, який виник із житлових правовідносин - визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Визнаючи доведеним розгляд справи у порядку адміністративного судочинства, районний суд залишив поза увагою, що відповідачем заявленого позову є фізична особи, а не суб'єкт владних повноважень, як то передбачено положеннями ст. 17 КАС України.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 34 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Окрім цього, постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд належним чином не врахував положення п. 3 згаданої постанови Пленуму, відповідно до якої право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Також підлягає до врахування та обставина, що згідно вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, оскаржена ухвала, як постановлена поспішно, з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, питання прийняття позовної заяви з додатками до неї - передачі на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року скасувати, а позовну заяву з додатками до неї передати на новий розгляд до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/1655/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4964/2017

Головуючий у суді першої інстанції: МакаренкоІ.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.