УХВАЛА

Справа № 2-307/2006

21 квітня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого - судді Олійника П.В.

з участю секретаря Вознюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі №2-307/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Костопільського районного суду від 4 квітня 2006 року ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги позивача були задоволені.

Заявниці ОСОБА_1, ОСОБА_2, правонаступники померлого 16.03.2013 року відповідача ОСОБА_4, звернулися до суду з заявою про перегляд заочне рішення, покликаючись на те, що вищевказаним рішенням порушуються їхні майнові права, як правонаступників померлого ОСОБА_4. Про вказане рішення їм стало відомо лише в 2016 році. Вважають, що при прийнятті заочного рішення судом не було враховано, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір позики не укладався, а підпис на розписці, яку надав позивач, не належить ОСОБА_4 і тому вона не може служити доказом існування позики. Крім того, в рішенні суду від 4 квітня 2006 року є посилання на рішення суду від від 17.09.2001 року, яке фактично відсутнє. В зв"язку з цим просять заочне рішення від 4 квітня 2006 року скасувати і справу призначити до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заяву підтримали повністю та з аналогічних підстав.

Позивач по справі ОСОБА_3 заперечив проти заяви про перегляд заочного рішення.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, мають істотне значення для правильного вирішення справи. У відповідності до п.1 ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 про розгляд справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення через газету "Урядовий кур"єр" від 17.03.2006 року, однак, в судове засідання не зявився. Будь-яких заяв від відповідача ОСОБА_4 про перенесення розгляду справи не надходило.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити свої заперечення проти позову як при проведенні попереднього судового засідання, так і в стадії судового розгляду справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи №2-307/2006, суд вважає, що наведені заявниками у заяві мотиви для скасування судового рішення, не мають істотного значення для вирішення справи.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

На підставі наведеного та керуючись ст. 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі №2-307/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_5