АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2171/16-ц 22-ц/774/452/К/17
Справа № 210/2171/16-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/452/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 50 (ІV) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участі: позивача ОСОБА_2 Володимирівнииа її представника ОСОБА_3;

відповідача ОСОБА_4;

відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та просила суд стягнути на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. з кожної , щомісячно, до зміни матеріального стану сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що в теперішній час вона є пенсіонером, не працює, за станом здоровя потребує лікування, застосування ліків та лікарських препаратів. Пенсію отримує невелику, на яку їй потрібно придбати харчування, одяг, сплачувати комунальні послуги. Окрім цього, позивач у позові зазначає, що у неї є ще одна донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка добровільно надає матеріальну допомогу. У звязку з чим, зважаючи на те, що відповідачі є рідними дітьми позивача, вони є фізично здоровими, працездатними, мають можливість, на думку позивача, надавати їй матеріальну допомогу, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на викладені в позові обставини справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення її позовних вимог.

Зазначає, що твердження відповідачів, які суд першої інстанції прийняв до уваги, про те, що вона має більший сукупний дохід ніж вони, оскільки отримує пенсію за віком, що нею було продану земельну ділянку, на якій побудовано двохповерхову дачу в АР Крим в п.г.т. Черноморське, окрім цього посилання відповідачів на те, що нею витрачаються всі кошти на свого співмешканця, з яким вона проживає в приватному секторі тому майже всі продукти харчування вирощує на своїх придомових ділянках, вирощує домашніх тварин, є безпідставними та не доведенні належним чином.

Наполягає, що вона є пенсіонером, не працює, за станом здоровя потребує лікування, застосування ліків та лікарських препаратів, не має можливості купити собі теплих речей та не має у власності жодного майна, тому на підставі ст. 202 Сімейного Кодексу України, відповідачі повинні виконати свої зобовязання по її утриманню.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про народження, виданим Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 1647 від 13 листопада 1977 року (а.с.8).

Крім того встановлено, що ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження, виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 2904 від 05 листопада 1970 року (а.с.9).

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого на імя ОСОБА_2 вбачається , що вона є пенсіонером (а.с.5).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу та отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком №2 зі зниженням пенсійного віку та її щомісячний дохід станом на березень 2016 року становить 1202 гривень 58 копійок, що підтверджується довідкою від 17 березня 2016 року, що додана до матеріалів справи (а.с.6).

З медичних документів вбачається, що у 2016 році ОСОБА_8 звертався до 2-ї міської лікарні з проблемами остеомиліт 1 пальця лівої стопи, лімфангит ( а.с.10)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що вона є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, хворіє на хронічні захворювання, потребує стороннього догляду, а також матеріальної допомоги, тому її дочки, відповідачки по справі, мають надавати матеріальну допомогу на її утримання у розмірі 1500 грн. кожна.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 202, 205 СК України і виходив з того, що позивачем не доведено її потреби у матеріальній допомозі, з огляду на те, що вона отримує пенсію, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, тому її позов не підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними відповідно віку визнаються жінки, які досягли 55 років, тобто пенсіонери. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача в цій частині.

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2016 році позивач ОСОБА_8 зверталась до 2-ї міської лікарні з проблемами остеомиліт 1 пальця лівої стопи, лімфангит ( а.с.10), згідно копій чеків (а.с.11,12) позивач купувала медичні препарати для свого лікування, що свідчить про те, що вона потребує сторонньої матеріальної допомоги, у звязку з наявними у неї захворюваннями.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України, оскільки позивач є непрацездатною особою, оскільки нею досягнуто відповідного віку (55 років).

Крім того слід зазначити, що отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу, не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Положеннями ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено з 1 травня 2016 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць - 1130 грн.

На думку колегії суддів, сам по собі факт отримання позивачем пенсії, що перевищує встановлений державою прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, не звільняє повнолітніх відповідачок від обовязків утримувати непрацездатної матері, оскільки фактор потреб непрацездатної особи має встановлюватись судом залежно від конкретних обставин справи.

Однак, суд першої інстанції вказаних обставин справи не врахував та на зазначені положення закону уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, з підстав відсутності потреби у позивача в матеріальній допомозі.

Також, колегія суддів не може погодитись з помилковим висновком суду першої інстанції про те, що в ході судового розгляду встановлено, та не спростовано представником позивача, що відповідачі у справі не ухиляються та не ухилялись від обовязку утримувати свою матір - позивача у справі, оскільки саме по собі предявлення ОСОБА_2 позову про стягнення аліментів на своє утримання, свідчить про ухиляння відповідачів від цього обовязку.

Заперечення відповідачів проти позовних вимог ґрунтуються на тому, що їх мати не потребує сторонньої допомоги, оскільки нею було продану земельну ділянку на якій побудовано двохповерхову дачу в АР Крим в п.г.т. Черноморське за 13 000, 00 доларів США, всі кошти вона витрачає на свого співмешканця та має змогу харчуватися з вирощуваних нею, на своїх придомових ділянках, продуктах не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки належним чином відповідачами не доведені, та знову ж таки, не звільняють відповідачів від обовязку по утриманню своєї непрацездатної матері.

Також не звільняє відповідачів від обовязку по утриманню своєї непрацездатної матері наявність, у останньої нерухомого майна у вигляді будинку за адресою м. Кривий Ріг, вул. Сальська, 38, оскільки як пояснила в засіданні колегії суддів Зубаньова Л.В., та не заперечувала ОСОБА_5, у зазначеному будинку фактично проживає ОСОБА_5 зі своєю родиною.

Відповідно до розяснень, викладених в абз.2 п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Враховуючи матеріальне становище та стан здоровя позивача ОСОБА_2, матеріальне становище відповідачів та перебування на їх утриманні неповнолітніх дітей, стан здоровя відповідачів, можливість отримання позивачем матеріальної допомоги від іншої дочки ОСОБА_7, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно з кожного з відповідачів, починаючи стягнення з 15 квітня 2016 року, до зміни обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів, або їх припинення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду відповідно до положень п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовни вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/9 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно з кожної, починаючи стягнення з 06 квітня 2016 року, до зміни обставин, що тягнуть за собою припинення аліментів або зміну їх розміру.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: