у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Євтушенко О.І., Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Коротуна В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_7 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, за касаційними скаргами ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в інтересах якого діє Константинов Роман Дмитрович, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») страхове відшкодування в розмірі 40 612,78 грн за вирахуванням франшизи, а з ОСОБА_7 суму франшизи.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 березня 2014 року, виконуючи поворот ліворуч на перехресті вул. Ілларіонівська та вул. Ладозька у м. Дніпропетровську із виїздом на зустрічну смугу руху, у автомобіль Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням в'їхав мотоцикл Kawasaki ZZ-R1100, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого його автомобіль було пошкоджено, у зв'язку з чим завдано майнових збитків.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

31 березня 2014 року він звернувся до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), яке застрахувало цивільно-правову відповідальність водія мотоцикла KawasakiZZ-R1100, номерний знак НОМЕР_2, із заявою-повідомленням про настання страхового випадку, а 16 червня 2014 року - із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 40 612,78 грн, що є сумою завданого збитку.

16 липня 2014 року ПрАТ «УПСК» повідомило йому про неможливість виплати страхового відшкодування без рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_6 страхового відшкодування у розмірі 20 306,39 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_7, не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, подали касаційні скарги, в яких просять його скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності належних доказів вини водія мотоцикла Kawasaki ZZ-R1100, номерний знак НОМЕР_2, у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що аналіз наявних у матеріалах справи доказів, а саме: матеріалів справи про адміністративне правопорушення, порушеної щодо ОСОБА_6, висновку судової автотехнічної експертизи № 3549-14 від 19 січня 2015 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, висновку повторної судової автотехнічної експертизи № 3311, складеного 29 травня 2015 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, дає підстави для висновку про те, що у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригода є вина як водія ОСОБА_10, так і водія ОСОБА_7, розмір якої становить 50 % у кожного. За таких обставин, із страховика ОСОБА_7 - ПрАТ «УПСК» підлягає стягненню на користь ОСОБА_10 Ѕ частина завданого йому збитку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 26 березня 2014 року о 18-45 год. на перехресті вул. Іларіонівська та вул. Ладозька у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MitsubishiLancer, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та мотоцикла KawasakiZZ-R1100, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2014 року визнано ОСОБА_6 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року скасовано постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2014 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за недоведеністю вини та відсутністю в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1886/1 від 14 квітня 2014 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, становить 40 612,78грн.

13 березня 2014 року між ОСОБА_7 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження якого було видано поліс № АС/ 7200197, терміном дії з 14 березня 2014 року по 13 березня 2015 року (включно), де застрахованим транспортним засобом є мотоцикл KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, НОМЕР_2.

31 березня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про настання страхового випадку, що підтверджується заявою-повідомленням.

16 червня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з приводу виплати страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою.

Листом № 283 від 16 липня 2014 року ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» роз'яснила ОСОБА_6 про те, що у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 не доведена судом йому необхідно надати до МД «Дніпро» ПрАТ «УПСК» постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7, після чого матеріали справи у встановлені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки будуть розглянуті та прийнято вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 3549-14 від 19 січня 2015 року, яка проведена за поясненнями водія автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 - невідповідностей в його діях вимогам Правил дорожнього руху України, які могли б знаходитись у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, з технічної точки зору не встановлено; в той же час за поясненнями водія мотоцикла KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, НОМЕР_2 ОСОБА_7 - визначити чи відповідали його дії вимогам Правил дорожнього руху України можливо лише після надання в розпорядження експерта необхідних вхідних даних, які відсутні в поясненнях водія ОСОБА_7, а визначити їх на даному етапі дослідження не надається можливим.

Висновком повторної судової автотехнічної експертизи № 3311 від 29 травня 2015 року, яка також проведена за поясненнями водія автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1ОСОБА_6 та за поясненнями водія мотоцикла KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, НОМЕР_2 ОСОБА_7, в діях водія автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які могли б з технічної точки зору знаходитись у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; тоді як вирішити питання про наявність або відсутність для водія мотоциклу KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, НОМЕР_2 ОСОБА_7, технічної можливості уникнути зіткнення, а також наявності або відсутності причинного зв'язку між його діями та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, виходячи із пояснень водія мотоциклу ОСОБА_7 - не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідні із ст. 22.1 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З урахуванням вказаних обставин, а саме: матеріалів справи про адміністративне правопорушення, порушеної щодо ОСОБА_6, висновку судової автотехнічної експертизи № 3549-14 від 19 січня 2015 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, висновку повторної судової автотехнічної експертизи № 3311, складеного 29 травня 2015 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригода є вина як водія ОСОБА_10, так і водія ОСОБА_7, розмір якої становить 50 % у кожного, у зв'язку з чим правильно стягнув із страховика ОСОБА_7 - ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_10 Ѕ частину завданого йому збитку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Однак, колегія суддів не погоджується із розміром майнової шкоди, яку вирішив стягнути суд апеляційної інстанції з ПрАТ «УПСК», з огляду на наступне.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Тобто страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, визначеної договором.

Полісом № АС/ 7200197 від 13 березня 2014 року встановлена франшиза в розмірі 500,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Отже, апеляційний суд, визначаючи розмір страхового відшкодування, не врахував вищезазначених положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зменшив розмір страхового відшкодування на розмір франшизи, а також не з'ясував чи відремонтовано на даний час автомобіль, якщо так, то чи наявні у позивача документи, які підтверджують факт проведення ремонту автомобіля у платника ПДВ, оскільки від цього залежить чи потрібно включати до розміру шкоди податок на додану вартість, чи ні, у зв'язку з чим неправильно визначив розмір страхового відшкодування.

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судом з`ясовувались не належним чином, чим порушено норми процесуального права, і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в інтересах якого діє Константинов Роман Дмитрович, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.М. Коротун