Провадження № 2/521/1427/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря Бурдейного В.О.

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.10.2008 року, що зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції в Полтавській області, про що було зроблено актовий запис № 1349. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам. Спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносинах. З вересня 2015 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, від даних відносин у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується звітом по тесту на батьківство, який підтверджує факт батьківства ОСОБА_4 Донька була зареєстрована на імя чоловіка на підставі ст. 122 СК України. На даний час у них є наміри зареєструвати свої відносини в органах РАЦС з біологічним батьком доньки.

Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, та строк на примирення не надавати, та після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Станко.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що з вересня 2015 року по червень 2016р. не живуть з відповідачем, як чоловік та жінка та бюджет у них роздільний.

Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погодився та просив шлюб розірвати, однак не згодний з мотивуванням, що вони з позивачкою не проживали з вересня 2015 року, про що надав фото.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2008 року, між сторонами був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції в Полтавській області шлюб, про що було зроблено актовий запис № 1349. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В свідоцтві про народження доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини зазначений на підставі ст. 122 СК України, відповідач по справі ОСОБА_2.

Однак, як вбачається з звіту по тесту на батьківство від 03.08.2016р. батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 являється ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачкою було змінено її дошлюбне прізвище «Станко» на «Джола». Позивачка просить надалі після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Станко». Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 208-209, 212-215, 217-218 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 24, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04 жовтня 2008 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1349, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Встановити порядок виконання рішення відповідно до якого воно після набрання ним законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану, ст. 115 СК України) зі зміною прізвища позивачки на „Станко.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН