АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 753/455/17 Апеляційне провадження № 22-ц/796/5361/2017Головуючий у суді першої інстанції - Трусова Т.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

стягувача ОСОБА_3,

представника стягувача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року про відмову в поновленні пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2017 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 74, 75).

В апеляційній скарзі представник стягувача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, в наслідок чого безпідставно дійшов висновку про те, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущений без поважних причин (а.с. 80, 81).

В судовому засіданні стягувач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за відомими суду адресами. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції визнав причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання не поважними.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2013 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 140 720,09 грн. та 1 398,93 грн. судових витрат, а всього 142 119, 02 грн. (а.с. 37, 38).

Справу розглянуто за відсутності сторін. При цьому, позивач та його представник - адвокат Комолов Д.О. в заяві на адресу суду просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 35, 36).

Заочне рішення сторонами не оскаржено.

Копія рішення суду направлялась сторонам, проте відповідач її не отримав (а.с. 39, 41-45), а позивачу копія рішення суду вручена 11.11.2013, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с. 45-А).

09.12.2016 ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 47) та цього ж дня подав також заяву про видачу виконавчого листа, який йому було видано 14.12.2016 (а.с. 47-А).

04.01.2017 стягувач направив поштою на адресу суду заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, вказуючи на те, що строк ним був пропущений з поважних причин (а.с. 48-60).

Звертаючись до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання стягувач вказував, що строк пропущено у зв'язку з недобросовісним виконанням його представником (адвокатом з яким було укладено договір) своїх обов'язків щодо одержання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання. Також зазначає, що відносно представника Комолова Д.О. відкрито кримінальне провадження у зв'язку з вчиненням останнім шахрайських дій. Виконавчий лист одержаний ним безпосередньо лише у грудні 2016, а відтак строк пропущений з поважних причин.

У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень покладено законом на Державну виконавчу службу України, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Визнаючи не поважними причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що норми Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, відтак вони визначаються у кожному конкретному випадку залежно від фактичних обставин справи та з урахуванням загальновизнаних принципів справедливості, розумності та добросовісності.

Доводи стягувача на обґрунтування підстав для поновлення строку підтверджуються матеріалами справи, а тому, з урахуванням цих обставин та враховуючи факт невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, колегія суддів вважає, що стягувач пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання з об'єктивних поважних причин, а тому наявні законні підстави для його поновлення.

При цьому, слід наголосити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом передчасно, тобто без належного з'ясування фактичних обставин справи та відповідного правового аналізу норм права, які регулюють питання виконання судових рішень, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви та поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року про відмову в поновленні пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа виданого 14 грудня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року по цивільній справі № 753/12177/13 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва