Справа № 189/1952/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, вказавши у позовній заяві, що 10.10.2013 року вона передала відповідачці 18000 грн., якими частково оплатила продаж будинку, що знаходиться за адресою: смт. Просяна, вул. Пролетарська, 36 Покровського району Дніпропетровської області, що підтверджується розпискою. Згодом відповідачка відмовила у продажу будинку, чим порушила свої зобовязання. На звернення ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 18000 грн. ОСОБА_2 не відповідала, гроші не повернула. Крім того, позивачка зазначає, що їй було завдано моральної шкоди. Просить стягнути з відповідачки на її користь безпідставно отримані кошти в розмірі 18000 грн.; проценти за користування її коштами за період з 01.03.2014 року по 16.12.2016 року в розмірі 18555,78 грн.; втрати від інфляції у розмірі 17585,67 грн. та три проценти річних у розмірі 1511 грн.; а також моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності.

Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити.

Відповідачка позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з неї грошових коштів в сумі 18000 грн., які вона отримала від позивачки.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту розписки від 10.10.2013 року, ОСОБА_2 отримала від позивачки 18000 грн. за будинок, розташований за адресою: смт. Просяна, вул. Пролетарська, 36 Покровського району Дніпропетровської області (а.с.5).

Проте, договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було. В даній розписці не зазначено, які зобов'язання повинні були взяти на себе сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13.02.2013р. у справі №6-176цс12, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору.

Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана однією із сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Судом достовірно встановлено, що між позивачем та відповідачем не було укладено у встановленому порядку договору купівлі-продажу будинку та попереднього договору, які б за формою і змістом відповідали вимогам закону, тому передана відповідачу грошова сума в розмірі 18000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків, неустойки.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення його в подвійному розмірі.

В звязку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 01.03.2014 року по 16.12.2016 рік в сумі 18555,78 грн., а також стягнення втрат від інфляції у розмірі 17585,67 грн. та 3% річних у розмірі 1511,00 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачкою не було доведено факт спричинення їй моральної шкоди, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

При цьому суд вважає, що констатація порушеного права позивачки та її захист шляхом стягнення з відповідачки грошових коштів в сумі 18000 грн. є достатньо справедливою сатисфакцією за будь-яку моральну шкоду, яку вона зазнала.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, так як являється ветераном війни, що підтверджується копією посвідчення серії Д №722370 (а.с.11), відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.546,570 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88,209,212,214,215,218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.С. Пустовар