АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1150/17 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів - Кіпенка І.С., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, третя особа - слідчий прокуратури Полтавської області Сорокін І.В., про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Прокуратури Полтавської області компенсацію моральної шкоди в розмірі 522 000,00 грн., заподіяної посадовою особою в результаті прийняття незаконних рішень та протиправної триваючої бездіяльності.

В обґрунтування позову посилався на те, що в провадженні слідчого прокуратури Полтавської області знаходиться кримінальне провадження відносно колишніх керівників прокуратури Полтавської області. Слідчим у вказаному кримінальному провадженні відмовлено у визнанні ОСОБА_1 потерпілим. Через чисельні незаконні та невмотивовані процесуальні рішення слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 змушений протягом 9 місяців звертатись до судів для оскарження таких рішень, що завдало позивачу значних моральних страждань.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні нового, яким задовольнити його позов. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що суд проігнорував численні докази, які знаходяться в матеріалах справи та які підтверджують неправомірну бездіяльність відповідача.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надав доказів спричинення йому моральної шкоди Прокуратурою Полтавської області.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду за таких підстав:

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, з 14.01.2016 року в провадженні слідчого прокуратури Полтавської області знаходиться кримінальне провадження № 0000211 за ознаками ч. 1 ст. 364 КК України у відношенні посадових осіб прокуратури Полтавської області.

12.02.2016 року слідчим прокуратури Полтавської області Сорокіним І.В. винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим.

03.03.2016 року ухвалою Октябрьського районного суду м. Полтави зазначену постанову скасовано.

Постановою слідчого прокуратури Полтавської області Сорокіна І.В. від 28.04.2016 року кримінальне провадження № 0000211 за ознаками ч. 1 ст. 364 КК України закрито.

Ухвалою Октябрьського районного суду м. Полтави від 12.08.2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого прокуратури Полтавської області Сорокіна І.В. про закриття кримінального провадження № 0000211 - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.08.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Октябрьського районного суду м. Полтави від 12.08.2016 року скасовано, скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28.04.2016 року.

Постановою про проведення процесуальних дій на іншій території від 09.09.2016 року у кримінальному провадженні № 0000211 від 14.01.2016 року слідчому відділу прокуратури Харківської області доручено вручити ОСОБА_1 пам'ятку про права потерпілого та провести допит в якості потерпілого.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв'язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювача.

Отже, для застосування деліктної відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудовихз відносинах, і шкода заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інстанції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 28 січня 2015 року у справі № 6-229цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Позивач просив відшкодувати моральну шкоду саме з підстав, передбачених ст. 1172, ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що реалізація ОСОБА_1 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Сам факт неприйняття слідчим процесуального рішення не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв'язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов'язок позивача (статті 10,60 ЦПК України).

Суд повно та всебічно з'ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і ухвалив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: Н.М. Шаповал

Судді колегії: І.С. Кіпенко

О.М. Хорошевський