Справа № 204/7025/16-ц
Провадження № 2/204/288/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування домоволодінням у м.Дніпропетровську по туп.Давидова, буд.45; зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку №45 по туп.Давидова у м.Дніпропетровську.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала на те, що житловий будинок №45 по туп.Давидова у м.Дніпро належить їй на праві власності. Посилалася на те, що у зазначеному домоволодінні зареєстрований колишній чоловік її доньки ОСОБА_3. Відповідач з 2002 року в зазначеному домоволодінні не проживає, комунальні платежі не сплачує, його особистих речей вжитловому будинку немає, у звязку з чим, позивач вимушена звернутись до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомив.Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинку №45 по туп.Давидова у м.Дніпро на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.1998 року,посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1-1067 (арк.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового сектору ВГІРФО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованим за адресою: м.Дніпро, туп.Давидова, буд.45 (арк.с.30).

Як вбачається закту від 10 листопада 2016 року, ОСОБА_3 не мешкає в житловому будинку №45 по туп.Давидова у м.Дніпро (арк.с.16).

Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, допитані, кожен окремо, в судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини того, що у будинку №45 по туп.Давидова у м.Дніпро, відповідач не проживає, а лише зареєстрований в ній.

Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі.

Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

Вимога позивача в частині зобовязання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради зняти з реєстрації ОСОБА_3 за адресою: м.Дніпро, туп.Давидова, буд.45, задоволенню не підлягає, у звязку з наступним.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно ст.11-2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації для потреб реєстрації місця проживання відповідно до цього Закону формує та веде реєстр територіальної громади. Орган реєстрації є розпорядником відповідного реєстру територіальної громади. Органи реєстрації здійснюють обмін відомостями між реєстрами різних територіальних громад для реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання особи у разі її вибуття з однієї адміністративно-територіальної одиниці та прибуття до іншої адміністративно-територіальної одиниці в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України від 10.12.2015 року № 888-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», а також постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації», повноваження у сфері реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб делегуються органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у випадку, коли відповідно до Закону виконавчий орган сільської ради не утворено) - органу реєстрації).

Отже, оскільки зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд вважає, що вимога позивача про зобовязання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради зняти відповідача з реєстрації є безпідставною, необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.317, 319, 321, 346, 386, 391, 405, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №45 по туп.Давидова у м.Дніпро.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Токар