Справа № 135/2023/16-ц
Провадження № 2/135/28/17
РІШЕННЯ

іменем України

10.02.2017 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі

судових засідань Ступак Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів до ОСОБА_3 і просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.07.2008року на її користь на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 із розміру 515 грн. на ? частини заробітної плати щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову зазначила, що перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого вони мають сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

09.07.2008 року на її користь на утримання дитини було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 515 грн., починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. На даний час відповідач офіційно влаштований та працює на ПАТ «МИРОНІВСЬКИЙ ХЛІБОПРОДУКТ».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 180-183, 191-192 СК України.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Відповідно до ст. 360-7 висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 143цс13 висловлена наступна правова позиція.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У судовому засіданні встановлено, що з ОСОБА_3 на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.07.2008року на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3., у розмірі 515 грн., починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.

На даний час відповідач офіційно влаштований та працює на ПАТ «МИРОНІВСЬКИЙ ХЛІБОПРОДУКТ».

Ці факти визнаються сторонами, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Також не підлягають доказуванню обставини, на які посилається позивач у своєму позові до ОСОБА_3 з таких підстав.

Статтею 174 ч.4 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а також те, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову та вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, керуючись ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 180-183, 191-192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, стягуваних на утримання дитини.

Стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Губник Гайсинського р. Вінницької обл., місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с. Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 515грн., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист виданий на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.07.2008року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 551 грн.20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів після його оголошення до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя