Справа № 703/1088/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря Литвин Г.Т.

прокурора Красіна В.О.

представника заявника ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, яка госпіталізується ОСОБА_5

розглянувши в залі суду в м. Сміла заяву головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_5, -

встановив:

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричної лікарні, оскільки вона проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді біполярного афективного розладу з маніакальним синдромом в стадії загострення, з 2009 року хворіє, перебуває на обліку у лікаря психіатра, 8 раз проходить лікування у психіатричних закладах, зокрема лікувалася в Київській психіатричній лікарні, пояснив, що хвора поступила з маніакальною фазою, тобто, це такий етап захворювання коли пацієнт знаходиться в стані, переоцінюючи свої можливості, зокрема, ОСОБА_5 стверджує, що пише дисертації, 15 березня 2017 року вона отримала 2 групу інвалідності по психічним захворюванням, вважав, що хвора являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, однак, пояснив, що це його припущення, але в основному шкода виражається в усних погрозах, перебуваючи в психіатричній лікарні веде себе агресивно, зазначив, що хвора перебуває під наглядом в Чорнобаївській ЦРЛ з приводу психічного захворювання з 2013 року, від прийняття медичних препаратів у лікарні відмовилася, в період перебування у лікарні медичні препарати не приймала, просив заяву задовольнити.

Прокурор просив заяву задовольнити, зазначивши, що хвора 8 раз проходить лікування та потребує такого, тому її необхідно госпіталізувати в примусовому порядку без її згоди.

ОСОБА_5 заперечувала проти госпіталізації її до психіатричної лікарні, посилаючись на те, що все почалося у 2009 році, вона займалася написанням дисертації кандидата наук, а тому 7 ночей поспіль не спала, також малися проблеми в сім'ї і це в деякій мірі позначилося на стані її здоров'я, вона дійсно потребувала допомоги лікаря, її батько посприяв у цьому та повіз її до лікаря психіатра, а згодом батько та брат насильно завезли її в Смілянську психіатричну лікарню проти її волі, причому везли її до лікарні в наручниках, окрім того побили, а коли привезли до лікарні вона перебувала в жахливих умовах. Окрім того, зазначила, що її оглядала комісія лікарів у складі двох осіб, а не трьох. Також повідомила, що у неї є двоє дітей, хлопчик пяти років та донька 14 років. Зазначила, що вона, чоловік та донька проживають у м. Київ, а син проживає з її батьками у Чорнобаївському районі, але у неї є намір його забрати з собою до м. Києва. Вважає, що лікування їй не потрібне, ідея з приводу оформлення їй 2 групи інвалідності належить її батьку, щоб мати можливість отримувати кошти за неї. Повідомила, що до адміністративної відповідальності вона не притягувалася, шкоди ні для себе, ні для дітей, ні для суспільства не становить, у задоволенні заяви просила відмовити.

Захисник заперечував проти госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу, посилаючись на те, що остання є досить врівноваженою, спокійною, не агресивною, має двох неповнолітніх дітей, окрім того в судовому засіданні погодилася пройти лікування амбулаторно, а також зазначив, що шкоди вона не становить ні для себе, ні для оточуючих, тому підстав для задоволення заяви не має.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

ОСОБА_5 була доставлена до комунального закладу ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Чорнобаївської ЦРЛ ОСОБА_6 в звязку із погіршенням психічного стану, що проявилося в агресивній поведінці до себе та оточуючих.

Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 5 квітня 2017 року, заступника головного лікаря по медчастині ОСОБА_7, виконуючого обовязки завідуючого відділенням ОСОБА_3, лікаря-психіатра ОСОБА_8 ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді біполярного афективного розладу з маніакальним синдромом в стадії загострення, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та потребує стаціонарного лікування.

Однак, під час розгляду справи ОСОБА_5 була врівноваженою, спокійною, не агресивною, чітко та розбірливо надавала відповіді на всі запитання учасників процесу, адекватно реагуючи на них.

Окрім того, ОСОБА_5 не є недієздатною, а 2 група інвалідності по психічним захворюванням по словам представника заявника та ОСОБА_5 була встановлена з 15 березня 2017 року.

ОСОБА_5 має на утриманні двох дітей, неповнолітню доньку, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час судового розгляду справи встановлено, що не заперечувалася представником заявника, що безпосередньої небезпеки для себе чи оточуючих ОСОБА_5 не створює, а в основному її дії виражаються лише в усних погрозах.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що її лікування можливе і в домашніх умовах, амбулаторно.

За таких обставин для примусової госпіталізації до психіатричного закладу без згоди хворого необхідне дотримання двох умов: якщо його обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Однак суду не надано будь яких доказів щодо того, що ОСОБА_5 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, а лікування її можливе лише в стаціонарних умовах, відтак заява КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 1, 8, 10, 12, 57, 58, 60, 62, 64, 212-215, 218, 234, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14, 16 Закону України "Про психіатричну допомогу", -

вирішив:

У задоволенні заяви головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 11 квітня 2017 року.

Головуючий О.П.Опалинська

ОСОБА_11 Кулинич

ОСОБА_2