АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/2619/16-ц
Провадження № 22-ц/792/57/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації, про усунення перешкод в участі у вихованні дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації, про усунення перешкод в участі у вихованні дитини. В обґрунтування якого зазначалось, що він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, проте шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачкою припинені, сторони проживають окремо. З відповідачкою залишилась проживати малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що відповідач, всупереч положенням ст. ст. 157, 257 Сімейного кодексу України, створює перешкоди у здійсненні ним своїх прав та обов'язків, пов'язаних з участю у вихованні та спілкуванні з донькою, внаслідок чого він був змушений звернутись до органу опіки та піклування Кам'янець - Подільської районної державної адміністрації з відповідною заявою про визначення його участі у вихованні дитини. За наслідками розгляду його заяви було надано висновок органу опіки та піклування, яким було визначено дні та час зустрічей з малолітньою донькою. Але, відповідач, не зважаючи на наявність рішення органу опіки та піклування, заперечує проти зустрічей батька з дитиною.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2016 року позовну заяву задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 із малолітньою донькою ОСОБА_5 Встановлено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за графіком: кожного поточного місяця перший тиждень: четвер з 15:00 год. до 19:00 год.; другий тиждень: неділя з 15:00 год. до 19:00 год.; третій тиждень: п'ятниця з 15:00 год. до 19:00 год.; четвертий тиждень: неділя з 16:00 год. до 19:00 год. в присутності матері ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що вона чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки доказів на підтвердження факту існування перешкод позивачем не було надано. Крім того, вирішуючи питання про час та місце спілкування позивача з донькою, суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини справи, а саме: малолітній вік дитини, зайнятість сторін, стан здоров'я та звички дитини, відносини між сторонами, їх неприязні стосунки.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Позивач, представник третьої особи в судовому засіданні просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

За висновком органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської райдержадміністрації від 28.04.2016 року встановлено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з його донькою ОСОБА_5 за графіком: кожного поточного місяця перший тиждень: четвер з 15:00 год. до 19:00 год.; другий тиждень: неділя з 15:00 год. до 19:00 год.; третій тиждень: п'ятниця з 15:00 год. до 19:00 год.; четвертий тиждень: неділя з 16:00 год. до 19:00 год. в присутності матері ОСОБА_4 (а.с. 3-4).

З досліджених судом матеріалів перевірки Кам'янець-Подільського РВП та показів свідків вбачається, що відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, позивачу створюються перешкоди у здійсненні ним свої прав та обов'язків, пов'язаних з участю у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою (а.с. 32, 38).

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, що набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Згідно із ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 Сімейного кодексу України).

Положеннями ст. 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначаючи порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою, суд першої інстанції з врахуванням інтересів дитини, вимог чинного законодавства дійшов обґрунтованого висновку про те, що визначений спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею не зашкодить їй, а навпаки відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. І обраний судом спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дитини узгоджується з рішенням органу опіки і піклування.

Відповідно до рішення органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської райдержадміністрації від 23.01.2017 року №164/01-31 щодо розв'язання спору, визначено способи участі позивача у вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкуванні з нею за графіком: кожного поточного місяця перший тиждень: четвер з 15:00 год. до 19:00 год.; другий тиждень: неділя з 15:00 год. до 19:00 год.; третій тиждень: п'ятниця з 15:00 год. до 19:00 год.; четвертий тиждень: неділя з 16:00 год. до 19:00 год. в присутності матері ОСОБА_4 (а.с. 116-117).

Доказів того, що обраний судом спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дитини не відповідає інтересам дитини та не сприяє повноцінному вихованню та розвитку дитини апелянтом та її представником, в порушення вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, як суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції надано не було. Разом з тим, згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України).

Безпідставним є посилання апелянта на спричинення їй позивачем тілесних ушкоджень під час спільних прогулянок з дитиною, оскільки дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Документи щодо проведення досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України не свідчать про вину позивача у вчиненні такого злочину (а.с. 91-94, 108-109).

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ І.В.Пєнта

Судді:/підписи/ А.П.Корніюк

О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стельмах Д.В. Провадження № 22-ц/792/57/17

Доповідач -П'єнта І.В. Категорія №48