Провадження № 2/752/1008/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16.01.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретарів - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» про стягнення безпідставно набутих коштів, суд -

Встановив

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача безпідставно набуті нею грошові кошти у розмірі 157 997 грн. та судовий збір.

В обгрунтування позову позивач вказував, що 07.12.2015 року він на рахунок ТОВ «Авто просто» було сплачено грошові кошти у розмірі 50000 грн. 15.01.2016 року позивач сплатив на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 61 000 грн. Позивач стверджує, що між сторонами не виникало жодних зобов'язально-правового характеру, тому кошти перераховані на користь відповідача грошові кошти є безпідставно набутими, тому позивач посилаючись на правові підстави ст. 1212 ЦК України просить суд задовольнити позов.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Авто просто» грошові кошти у розмірі 111 000 грн. зокрема:

-відповідно до квитанції № 15 від 07.12.2015 року перераховано на користь відповідача грошові кошти у розмірі 50000 грн.;

-відповідно до квитанції № 98 від 15.01.2016 року перераховано на користь відповідача грошові кошти у розмірі 61 000 грн.

07.04.2016 року адвокат Галега М.П. звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» із вимогою про повернення безпідставно набутих грошових коштів помилково сплачених ОСОБА_1

З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» від 21.04.2016 року за вих. № 182 вбачається, що для здійснення повернення сплачених ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 111 000 грн. останній має надати повні власні реквізити у вигляді заяви.

23.05.2016 року ОСОБА_1 надав повні банківські реквізити ОСОБА_1 та нотаріально завірену довіреність якою він уповноважує ОСОБА_1 отримати належні йому грошові кошти.

Листом від 16.06.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто просто» повідомило позивача, що його заява про перерахування коштів від 23.05.2016 року не підлягає розгляду, оскільки в ній відсутня інформація, щодо місця проживання. Разом з тим, вказаним листом повідомлено позивача, що здійснити перерахування коштів на банківські реквізити ОСОБА_1, оскільки він мешкає у місті Донецьку, яке перебуває поза контролем влади України, а тому перерахування коштів суперечитиме указу Президента України № 875/2014 від 14.11.2014 року, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Враховуючи те, що відповідачем у вказаних листах визнається факт виникнення перед позивачем обов'язку щодо повернення грошових коштів у розмірі 111 000 грн., суд приходить до висновку, що вищевказані грошові кошти відповідачем були набуті безпідставно.

За змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Задовольняючи позов суд врахував вимоги Цивільного процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України.

Крім того, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 111 000 грн. та судовий збір у розмірі 1110 грн., а всього 112 110 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя