Справа № 645/5745/15
Провадження № 2/645/173/17
У Х В А Л А

10 квітня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Фрунзенський районний відділ державної міграційної служи України в м. Харкові, -

встановив:

01.07.2015 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, а саме квартирою № 243 в будинку № 250-В по пр. Московському в м. Харкові.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.07.2015 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження .

26.12.2016 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4, в якому він просить вселити його у квартиру АДРЕСА_1.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі, посилаючись на те, що його майновий стан не дозволяє сплатити повністю (навіть частково) судовий збір, так як він знаходиться у дуже скрутному фінансовому становищі. на даний час ОСОБА_4 не працює, ніяких доходів не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторін.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті, та те, що відповідачем не надано доказів щодо майнового стану, що підтверджувало неможливость сплати судового збору, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочення сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд-

ухвалив:

Клопотання відповідача ОСОБА_4 про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -