УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об'єднання» про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об'єднання» на рішення апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 23 червня 2015 року він звернувся до об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об'єднання» (далі - ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО») з заявою про надання йому відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Розпорядженням відповідача від 9 липня 2015 року позивачеві надано щорічну відпустку. Однак матеріальну допомогу на оздоровлення йому не виплачено.

Враховуючи те, що такі дії ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО» є неправомірними, позивач просив із урахуванням доповнень стягнути з останньої на його користь матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 1 300 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 червня 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 червня 2016 року скасовано в частині відмови у стягненні матеріальної допомоги на оздоровлення та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто із ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_4 1 300 грн матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2015 рік.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги на оздоровлення та ухвалюючи у цій частині нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення матеріального права, належним чином оцінивши наявні у справі докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4, займаючи посаду консультанта з правових питань ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО» на підставі трудового договору від 1 березня 2008 року, має право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні йому відпустки за 2015 рік.

Колегія погоджується з таким висновком.

1 березня 2008 року між сторонами був укладений тимчасовий трудовий договір, який у подальшому був переукладений з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, тому вважається таким, що укладений на невизначений строк. Дані обставини встановлені рішенням Сумського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 грудня 2010 року, в справі за позовом ОСОБА_4 до ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО» про визнання тимчасової угоди такою, що укладена на невизначений строк, та поновлення його на роботі.

Матеріальна допомога на оздоровлення виплачується штатним працівникам відповідача відповідно до Положення про надання матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки працівникам ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО», затвердженого рішенням профспілкового комітету, протокол № 2 від 2 грудня 2014 року.

Указаним Положенням передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення здійснюється в розмірі середньомісячної заробітної плати, проводиться один раз на рік при наданні щорічної відпустки штатним працівникам за основним місцем роботи та при наявності коштів на ці цілі. Надання такої допомоги оформлюється на підставі заяви працівника (а.с. 12).

23 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО» із заявою про надання йому щорічної відпустки з 1 липня 2015 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 4).

Розпорядженням відповідача від 9 липня 2015 року № 01/07-07 позивачеві надано щорічну відпустку за 2014-2015 рік із 28 липня 2015 року по 20 серпня 2015 року на 24 календарні дні (а.с. 3).

Проте матеріальна допомога ОСОБА_4 не була виплачена, не дивлячись на те, що кошти на цілі були наявними та в 2015 році інші працівники члени профспілки, крім позивача, отримали таку допомогу. Цей факт визнала і підтвердила ОПОППММ ПАТ «Сумське НВО».

При цьому апеляційний суд достовірно встановив, що іншим працівникам така допомога надавалась і відповідач це визнав (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги, касаційної скарги в цій частині не містять заперечень відповідача про наявність коштів на виплату матеріальної допомоги працівникам.

Посилання заявника на те, що позивач не є штатним працівником, а відтак позбавлений права на отримання оспореної суми матеріальної допомоги, не заслуговують на увагу та спростовуються висновками, викладеними у вищезазначених преюдиційних судових рішеннях від 29 жовтня 2010 року та від 21 грудня 2010 року (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги на оздоровлення.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об'єднання» відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта