Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини та висновку Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2016 року,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що його невістка ОСОБА_5 не виконує обов'язки по вихованню своїх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2009 році його невістка ОСОБА_5 виїхала за кордон та залишила двох малолітніх дітей на нього та його дружину. Фактично з цього часу вона вихованням дітей не займалася та не цікавилася їх фізичним та духовним розвитком, не надавала кошти для їх утримання. У серпні 2015 року він звернувся до органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно її малолітніх дітей. 3 вересня

2015 року Комісія з питань захисту прав дитини при Хотинській райдержадміністрації винесла рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо її дітей. Аналогічний висновок винесла Хотинська райдержадміністрація 7 вересня 2015 року.

Вважав рішення комісії з питань захисту прав дитини та висновок Хотинської райдержадміністрації протиправними, такими, що вчинені з порушенням встановленого законом порядку, оскільки при винесенні рішення не були допитані він з дружиною, діти, не викликалася на засідання матір дітей.

Ураховуючи наведене, просив визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини при Хотинській районній державній адміністрації Чернівецької області від 3 вересня 2015 року та висновок органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області від 7 вересня 2015 року про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області

від 13 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2016 року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного правового висновку, що позивачем обрано не належний спосіб захисту.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України.

Звертаючись з позовом, позивач просив визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини та висновок Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області, однак чинним законодавством не передбачено такого способу захисту, оскільки висновок органу опіки та піклування, який у силу ст. 19 СК України надається органом опіки та піклування суду при розгляді спорів про позбавлення батьківських прав, проте не є обов'язковим для суду та розцінюється лише як один із доказів, не призводить до змін або набуття прав та обов'язків, отже такий висновок органу опіки та піклування не є актом індивідуальної дії, який може бути визнаний неправомірним або скасований в окремому судовому провадженні.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.С.Ткачук