Справа 237/414/17
Номер провадження 2-о/237/66/17
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження у справі
06.02.17 м. Курахове
Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Медведський М.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , заінтересована особа: ЗСУ військова частина польова пошта НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
В с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт його перебування на військовій службі з 11.05.2014 року по 17.07.2015 року.
Однак, суд, вивчивши зміст заяви, додані до неї докази вважає, що подана заявником заява про встановлення юридичного факту не підлягає розгляду в порядку окремого провадження з огляду на наступне.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суди в порядку окремого провадження розгялдають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
В свою чергу ч. 1 ст. 256 ЦПК України містить визначений перелік фактів, що підлягають визнанню в порядку окремого провадження, проте цей перелік не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім визначеного в ч. 1 ст. 256 ЦПК України переліку), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд наголошує, що обов`язковою умовою розгляду питання встановлення факту, що має юридичне значення, який не міститься в переліку ч. 1 ст. 256 ЦПК України, є відсутність законодавчо визначеної процедури встановлення такого факту.
ОСОБА_1 в своїй заяві зазначає, що законодавство України чітко не визначає статусу осіб-добровольців, які вступили у військові формування для захисту Вітчизни і відповідно не має беззаперечного правового механізму визнання таких осіб, в тому числі заявника, військовослужбовцями із відповідними правами.
Проте, з доданих матеріалів вбачається, що Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 05.04.2016 року № 79 наказано призначити солдата ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до штату військової частини польова пошта НОМЕР_2 з 07.06.2014 року по 17.07.2015 року з виплатою відповідного грошового забезпечення, що спростовує доводи заявника про відсутність правового механізму визнання його військовослужбовцем.
В той же час, заявник в своїй заяві вказує, що з результатами службової перевірки, що були підставою для винесення вищезазначеного наказу, він не згоден і вважає за необхідне призначити його до штату військової частини не з 07.06.2014, а з 11.05.2014 року.
За таких обставин суд вважає, що заява ОСОБА_1 про визнання факту про перебування на військовій службі з 11.05.2014 року по 17.07.2015 року не підлягає розгляду в межах окремого провадження, оскільки, по-перше, заявник в мотивувальній частині своєї заяви фактично не погоджується з датою зарахування до штату військової частини та суми належного до виплати грошового забезпечення за результатами службової перевірки, що свідчить про наявність спору про право, а, по-друге, факт перебування заявника на військовій службі з 07.06.2014 по 17.07.2015 року вже визнаний повноважними посадовими особами у встановленого законодавством порядку.
Аналогічна правова позиція міститься у п. 2 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів, зокрема, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби. Відмова відповідного органу в установленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
З огляду на зазначені обставини, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження в справі.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 256 ЦПК України,
Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , заінтересована особа: ЗСУ військова частина польова пошта НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя М.Д. Медведський
Дата документу 06.02.2017