Справа № 369/2237/17 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2745/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 24.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Гуль В.В.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Києво святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів, -

встановила:

у провадженні Києво Святошинського районного суду Київської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Києво Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів.

01 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Києво Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, яку мотивувала тим, що 23 лютого 2017 року позивач отримала лист від ОСОБА_3, який їй повідомив, що у звязку з тим, що він є новим власником житлового будинку, їй необхідно виселитись з житлового будинку та знятись з реєстраційного обліку по вулиці Гоголя, 12 в м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області протягом 7 днів.

ОСОБА_3 став власником будинку 14 лютого 2017 року, а до того власником був ОСОБА_2 - син позивача, який раніше обіцяв доглядати матір і домовленості про залишення нею будинку не було.

Підставою для звернення з позовом стало виявлення позивачем того факту, що нею помилково було надано згоду на відчуження належного їй разом з чоловіком на праві спільної власності житлового будинку по вулиці Гоголя, 12 в м. Боярка і подальше дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою. Хоча в дійсності вона мала намір заповісти після смерті вказане майно або укласти договір довічного утримання. Вона і на сьогодні постійно проживає у спірному будинку.

Просила накласти арешт на будинок 12 по вулиці Гоголя в м. Боярка Києво Святошинського району Київської області (в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 24) та земельну ділянку за цією ж адресою вулиця Гоголя, 12 м. Боярка Києво Святошинського району Київської області; заборонити ОСОБА_3 С,Ф. вчиняти дії з позбавлення житла, виселення ОСОБА_4 з житлового будинку по вулиці Гоголя, 12 в м. Боярка Києво Святошинського району Київської області; заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії зі зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з житлового будинку по вулиці Гоголя, 12 в м. Боярка Києво Святошинського району Київської області.

Ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року заяву задоволено.

Накладено арешт на будинок 12 по вулиці Гоголя в м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області (в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер майна: 24) та на земельну ділянку за адресою: вулиця Гоголя номер 12 в місті Боярка Києво -Святошинського району Київської області.

Заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії з позбавлення житла, виселення ОСОБА_4 з житлового будинку по вулиці Гоголя, 12 в м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області.

Заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії зі зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з житлового будинку по вулиці Гоголя, 12 в м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, просив скасувати ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року та відмовити ОСОБА_4 у застосуванні заходів забезпечення позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції грубо порушує право приватної власності.

Апелянт, вважає, що сутність позову не конкретизується і не обґрунтовується, яким чином факт володіння будинком та земельною ділянкою, на законних підставах, може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

В свою чергу, ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу на ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просив скасувати вищезазначену ухвалу та відмовити ОСОБА_4 у застосуванні заходів забезпечення позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не вказав в оскаржуваній ухвалі підстави обрання забезпечення позову у вигляді арешту майна та заборони вчиняти певні дії.

Апелянт, стверджує, що оскаржувана ухвала від 03 березня 2017 року надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 24 березня 2017 року та зареєстрована 30 березня 2017 року, таким чином, апелянт вважає, що дана ухвала умисно була направлена з порушення вимоги закону про негайне направлення, з метою позбавлення можливості у законний спосіб та своєчасно відреагувати на порушення прав та законних інтересів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ОСОБА_3 має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За правилами ч.1,2 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1,3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6,7 вищезазначеної постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що будинок №12 по вулиці Гоголя в м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області та земельна ділянка за адресою: вулиця Гоголя номер 12 в місті Боярка Києво - Святошинського району Київської області, є предметом спору, та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, що підтверджується витягом інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 лютого 2017 року та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, або зробити виконання рішення суду неможливим.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства. Колегія суддів приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте колегія суддів не може погодитися в з висновком суду першої інстанції про забезпечення позову в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії з позбавлення житла, виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з будинку по вулиці Гоголя 12, м. Боярка, Києво Святошинського районну Київської області виходячи із наступного.

Суд першої інстанції передчасно задовольнив заяву про забезпечення позову, в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії з позбавлення житла, виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з будинку по вулиці Гоголя 12, м. Боярка, чим порушив порядок вирішення даного питання, оскільки, забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії не відповідають позовним вимогам про визнання правочину недійсним, та є обмеженням права ОСОБА_3 на звернення до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи ухвалу про забезпечення позову, не врахував того, що такий вид забезпечення позову, як обмеження компетентним органам вчиняти певні дії, не відповідає цілям забезпечення позову.

Також, суд не врахував, що даний будинок є власністю ОСОБА_3, що підтверджується витягом з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 лютого 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії з позбавлення житла, виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з будинку по вулиці Гоголя 12, м. Боярка, зроблені із порушенням норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про обґрунтованість заявленого клопотання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, ухвала Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року про забезпечення позову скасуванню в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії з позбавлення житла, виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з будинку по вулиці Гоголя 12, м. Боярка, Києво Святошинського району Київської області з відмовою у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

В решті ухвалу суду першої інстанції від 03 березня 2017 року необхідно залишити без змін, оскільки є законною та обґрунтованою.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року про забезпечення позову скасувати в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії з позбавлення житла, виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з будинку по вулиці Гоголя 12, м. Боярка, Києво Святошинського районну Київської області і у задоволенні заяви про забезпечення позову, в цій частині, відмовити.

В решті ухвалу суду першої інстанції від 03 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді