№ провадження 2/521/478/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на підстави та обставини викладені в позові просила суд зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоді здійсненні нею права користування та розпорядження її майном шляхом знесе за власний рахунок самовільно збудованих господарських будівель та приведенні попереднього стану самовільно реконструйованого житлового будинку за адрес м.Одеса, вул. Тираспольська, 19-а відповідно до технічного паспорту КП «ОМБ1 РОН» від 02.12.1992р.

Позивачка у судовому засіданні не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Представник відповідача не з'явилась, надавши до суду заяву, в якій вимоги позову не визнала, просила відмовити у його задоволені та розгляд справи провести у її відсутності.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ст. ст.15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Матеріалами справи встановлено, що , Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було проведено перевірку відповідності збудованих об'єктів нерухомості проектній документації вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 19а.

За результатами перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 здійснюються будівельні роботи з реконструкції житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 19а та у неї відсутні документи, які б підтверджували її права на виконання робіт.

Так, 18.10.2011 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області був виданий припис № 21 щодо зупинення будівельних робіт та усунення порушень містобудівного законодавства у 15 денний термін та надати правовстановлюючі документи. Проте, дозвільних документів на проведення будівельних робіт відповідачем по справі не надано та не були зупинені будівельні роботи.

Після чого, 02.11.2011р. Інспекцією ДАБК в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова № 3103 по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудування у порушення ч. 3 ст. 96 КУпАП, де було накладено штраф у розмірі 850 грн. Даний штраф не було сплачено. Будь-які документи, які підтверджують право користування земельною ділянкою, на якій здійснено самовільна реконструкція відсутні.

В матеріалах справи мається копія технічного паспорту від 02.12.1992 р. на житловий будинок індивідуального житлового фонду в АДРЕСА_1, власниками якого вказані 1/2 частина ОСОБА_4, 1/2 ОСОБА_5. Документів, які б вказували, що власником будинку за адресою м. Одеса, по вул. Тираспольська, буд. 19-19а є відповідач позивачем надано не було.

Також відповідно до того ж технічного паспорту вказано, що на земельній ділянці знаходяться будівлі: під літ. «А» житловий будинок, який складається з двох квартир: кв. № 1 загальною площею 45, 6 кв.м., що складається з 1-1 веранда площею 7,4 кв.м., 1-2, коридор площею 6,0 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 18,6 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 8,2 кв.м., 1-5 кухня площею 5,4 кв.м.; кв. № 2 загальною площею 44,2 кв.м., що складається з 2-1 коридор площею 5,1 кв.м., 2-2 кухня площею 5,9 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 14,2 кв.м., 2-4 житлова кімната площею 19,0 кв.м.

У своїх позовних вимогах позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_2 знесе за власний рахунок самовільно збудованих господарських будівель та приведенні попереднього стану самовільно реконструйованого житлового будинку за адрес м.Одеса, вул. Тираспольська, 19-а відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТ РОН» від 02.12.1992р.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до п. 5 постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2014 року у справі №521/10300/13, у задоволенні позову інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_2 про зобов'язання особи привести у первісний самовільно реконструйований будинок відмовлено повністю.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За клопотанням позивача на підставі ухвал Малиновського районного суду м.Одеси від«29» вересня 2014 р., 24 березня 2015 р., 19 листопада 2015 р. , 19 квітня 2016 р. судом не одноразово призначалася судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої було поставлені питання: Чи перешкоджає прибудова до приміщень, позначених на плані циф.2-1, 2-2 потраплянню світла до вікна приміщення, позначеного на плані циф.1-5.

Проте, відповідна судова будівельно-технічну експертиза проведена не була, з підстав не виконанням умов клопотання судового експерту .

Відповідно до заключення від 23.03.2015 року виконаного ФОП ОСОБА_6, яка діє на підставі кваліфікаційного сертифікату серії АА № 001533, виданного Атестаційною архітектурно - Будівельною комісією, Приміщення №1- квартир №1 житлового будинку літ. "А", розташованого за адресою : м. Одеса.Малиновский р-н, вул. Тирасполська. 19-19 а є кухнею, узв'язку з чим до нього не пред'являються вимоги позабезпеченості і нормуванню

про тривалості інсоляції згідно з вимогами діючих будівельних норм і правил.Прибудовані приміщення №2-7, №2-8 і №2-10, а також літ. "В" не роблять впливи на умови інсоляції

квартиті № 1 житлового удома літ".А, розташованого за адресою м.Одеса, вул. Тираспольська, 19-19а.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України «Докази» доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень статті 58 ЦПК України «Належність доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України «Змагальність сторін» цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України .

Разом з тим, матеріали цивільної справи не містить будь яких належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач як на підстави своїх вимог, щодо порушеного права (стаття 391 ЦК)

Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозвязку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що позивачкою під час судового розгляду справи не надано достатніх, належних та допустимих доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, таким чином оскільки позивачем не доведено наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, СУД

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ20.03.17