АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/815/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» до ОСОБА_6 про стягення боргу за договором безвідсоткової цільової позики, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» предявило позов до ОСОБА_6 про стягення боргу за договором безвідсоткової цільової позики, посилаючись на те, що 14 квітня 2010 року між сторонами було укладено договір безвідсоткової цільової позики, за умовами якого ОСОБА_6 отримала грошову позику в сумі 30 000 грн. з терміном остаточного погашення позики до 14.04.2014 року.

Кошти отримані позичальником у відповідності до п. 1.3 договору шляхом їх перерахування на картковий рахунок, що підтверджується ордером, тобто ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» свої вимоги по договору позики виконало , надавши відповідачу кошти.

Позивач зазначає, що свої зобовязання щодо повернення позики в строк, визначений п. 2.2.2 договору позичальником не виконані, заборгованість за договором не сплачена, в звязку з чим, борг позичальника за договором згідно розрахунку становить 19 670 грн.

З таких підстав позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за договором безвідсоткової цільової позики від 14.04.2010 року в сумі 19 670 грн. та судові витрати.

В грудні 2016 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» подало до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» заборгованість за договором безвідсоткової цільової позики від 14.04.2010 року в сумі 3 200 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2017 року в задоволенні позову ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором безвідсоткової цільової позики відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» просить рішення суду скасувати, як незаконне та постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» та стягнення з ОСОБА_6 на його користь заборгованість в сумі 3 200 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Проте рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів у підтвердження позовних вимог.

Але такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 59 ЦК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку , встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копії письмових доказів, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналів.

Позивачем по справі надано до суду як письмовий доказ копії розрахункових листів. Клопотання осіб, які беруть участь у справі про витребування оригіналів цих документів відсутнє. Суд за своєю ініціативою також не витребовував оригінали документів для засвідчення наданих копій.

Посилання в рішенні на Указ Президії Верховної Ради СРСР від 04 серпня 1981 року «Про порядок видачі на засвідчення підприємствами, установами, організаціями копій документів, що стосуються прав громадян» не поширюється на правила надання доказів до суду, які регламентуються цивільним процесуальним законодавством.

Позивач надав до суду належні та допустимі докази по справі.

Судом встановлено, що 14 квітня 2010 року між сторонами було укладено договір безвідсоткової цільової позики відповідно до якого позивач надавав відповідачу 30 000 грн. на господарські потреби.

Крім того, відповідно до п. 1.3 договору у відповідача була заборгованість за раніше наданою позикою в сумі 9 200 грн.

Всього відповідач повинна була повернути позивачу 39 200 грн., що не заперечували сторони в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2.1.2 договору позикодавець приймає від позичальника кошти в погашення позики, шляхом щомісячного відрахування сум позики від нарахованої заробітної плати.

Відповідно до п. 2.2.1 договору позичальник зобовязувався повертати позику щомісячно, частинами, що становить 25 відсотків від розміру заробітної плати.

27 серпня 2010 року між сторонами було укладено договір про надання послуг на умовах розстрочення платежу.

Відповідно до п. 2.2.1 договору відповідач зобовязувалась сплачувати щомісячно, починаючи з вересня 2010 року грошові суми в розмірі 200 грн. через бухгалтерію товариства шляхом відрахування зазначеної суми із заробітної плати.

В рахунок погашення боргу за договором позики від 14 квітня 2010 року відповідачка сплатила на час постановлення рішення судом першої інстанції 36 000 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а/с 41), а також розрахунковими листами за квітень 2010 року по червень 2011 року. Відповідно до наданих доказів відповідач сплатила 16 330 грн. Після предявлення позову до суду 22 грудня 2016 року відповідачка сплатила 19 670 грн. Всього відповідачкою сплачено 36 000 грн. Залишок боргу складає 3 200 грн.

По договору від 27 серпня 2010 року про надання послуг на умовах розстрочення платежу відповідачкою сплачено 3 200 грн. (плата вказаної суми сторонами не оспорюється і підтверджується розрахунком заборгованості (а/с 41) і розрахунковими листами за квітень 2010 року по грудень 2011 року.

Відповідачка не погоджуючись із розрахунками і наданими копіями розрахункових листів не надала до суду будь-яких доказів про сплату нею інших платежів у погашення договору позики.

Тому суд приходить до висновку про стягнення із відповідачки 3 200 грн. боргу за договором позики від 14 квітня 2010 року.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» задоволити.

Рішенн Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2017 року скасувати.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» 3 200 грн. боргу і судові витрати 1 760 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення , але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :