Справа № 285/3371/16-ц
провадження № 2/0285/400/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.03.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Помогаєва А.В., при секретарі - Сарган О.А., за участі позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орепівської сільської ради Новоград-Волинського району про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на вищезазначений будинок, що належав ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2, але не встигла оформити свої спадкові права. 30.09.2016 року приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просив суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Подали заяву, в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять проводити розгляд справи без участі представника Орепівської сільської ради.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР від 1968 р., ОСОБА_3 надано право на забудову земельної ділянки в с. Орепи. (а.с. 10)

Згідно довідки №160 від 16.02.2017 р. житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, належав ОСОБА_3 згідно погосподарської книги №1, особовий рахунок НОМЕР_1 за 1967-1969 р.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, на підставі довідки з погосподарської книги судом встановлено, що власником спірного будинку був ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.08.2000 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7)

Відповідно до довідки № 460 від 04.07.2016 р. ОСОБА_3 на момент смерті проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою, разом з ним протягом 6 місяців до його смерті проживала дружина ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (1963 р.), який діяв на час смерті ОСОБА_3, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги визнавались, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №5 підтверджується реєстрація шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 11.07.1949 рку.

Стаття 549 ЦК України (1963 р.) визнавала, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Винекнення права власності на нерухоме майно не повязувалось з його реєстрацією

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що право власності на спірне домоволодіння перейшло до ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3

Відповідно до заповіту, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Орепівської сільської ради 21.01.2002 р., ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_1

Згідно постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем не було у встановлено порядку зареєстровано право власності на домоволодіння.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Згідно із ст. 1299 ЦК України, яка була чинна до 04.08.2013 року, передбачалось, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

У випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спірне домоволодіння належало ОСОБА_3, який померл ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємицею якого була ОСОБА_2, яка не оформила свої спадкові права. та померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування після смерті чоловіка, це майно увійшло до спадкової маси, отже, право власності на нього в порядку спадкування перейшло до позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного,керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 16, 57-61, 88, 209, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: А.В. Помогаєв