Справа № 226/2660/15-ц
Справа № 226/2660/15-ц
Провадження № 2-др/226/1/2017
Д О Д А Т К О В Е Р I Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2017 року м.Мирноград
Димитровський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Редько Ж.Є.,
при секретарі Мітюхіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду а м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет застави,
Після ухвалення 26.04.2016 року рішення суду у даній справі позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення, в обґрунтування якої вказав, що при ухваленні зазначеного рішення у його резолютивній частині не вирішено питання про передачу Банку предмета застави автомобілю VOLVO FH 12, рік випуску 1998, № кузова/шасі/ YV2A4B2A6WB206422, реєстраційний номер НОМЕР_1, діючий номерний знак НОМЕР_2; комплекту ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу (технічний паспорт), що належить ОСОБА_2 Тому, представник Банку просить суд ухвалити додаткове рішення у справі 226/2662/15-ц, резолютивну частину якого викласти в наступній редакції: вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад Банку предмет застави вказаний автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_4, будучи належним чином сповіщеною про час і місце розгляду справи, до суду не зявилася, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність та про підтримку позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_3 до суду також не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до цивільно-процесуального законодавства.
Згідно за ч.3 ст.220 ЦПК України присутність зазначених осіб не є обовязковою.
Суд вважає, що заява Банку про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив вилучити у відповідача та передати у заклад Банку предмет застави - автомобіль VOLVO FH 12, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт); та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М3-48 від 06.09.2007 року в сумі 837336,59 доларів США, що еквівалентно 17592441,75 грн., звернути стягнення на вказаний автомобіль VOLVO FH 12, що належить ОСОБА_2, шляхом його продажу Банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Банку всіх повноважень для здійснення продажу.
26 квітня 2016 року Димитровським міським судом Донецької області за результатами розгляду справи по суті було постановлено рішення.
Суд, встановивши обставини по справі, надав у рішенні оцінку доказам, наведеним сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, і прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Банку, звернувши стягнення на предмет застави шляхом його продажу Банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Банку всіх повноважень для здійснення продажу.
16.05.2016 року судом було ухвалено додаткове рішення, яким було доповнено рішення Димитровського міського суду Донецької області від 26.04.2016 року щодо вилучення у ОСОБА_2 предмет застави вказаного автомобілю, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу
Між тим, ухвалюючи ці рішення, суд не розвязав частину заявлених позовних вимог, а саме: у резолютивній частині рішення не вирішив питання про передачу у заклад Банку вилученого у відповідача ОСОБА_2 предмету застави - автомобіля VOLVO FH 12, комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Згідно за п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Судом було встановлено, що спірний автомобіль, який є предметом застави на підставі укладеного між Банком та боржником ОСОБА_3 договору у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № МЗ-48 від 06.09.2007 року, без припинення приватного обтяження, зареєстрованого у Державному реєстрі 13.09.2007 року на підставі договору застави транспортного засобу від 06.09.2007 року, та без письмової згоди Банку, як заставодержателя, був реалізований заставодавцем ОСОБА_3 фізичній особі не у звязку з проведенням господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що у встановленому законом порядку заставу визнано недійсною, або припинено обтяження, або відчуження здійснено позивачем у примусовому порядку, суду не надано.
Оскільки реалізація боржником заставного майна без припинення обтяження не припиняє заставу, у звязку з чим застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, суд відповідно до ст.ст.25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» прийшов до висновку про те, що на спірний автомобіль може бути звернено стягнення.
Відповідно до інформації Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Луцька, Луцького, Ківерцівського, Рожищенського районів Управління державної автомобільної інспекції МВС України у Волинській області від 21.10.2015 року, згідно облікової картки від 02.09.2014 року автомобіль марки VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_2, на теперішній час зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку від 30.04.2014 року (а.с.115, 116 т.1).
Відповідно до ч.2 ст.575 ЦК України, ст.44 Закону України «Про заставу» заклад - це застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третьої особи.
Згідно з п.17.10 договору застави автотранспорту, укладеного між Банком і ОСОБА_3 06.09.2007 року, у випадку порушення позичальником зобовязань за кредитним договором останній зобовязується передати предмет застави Банку в заклад за актом прийому-передачі, що підписується сторонами.
Проаналізувавши вищевикладене, а саме те, що рішенням суду від 26.04.2016 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_2, який на теперішній час без дозволу Банку перебуває у володінні відповідача ОСОБА_2, який заперечує проти позовних вимог, суд вважає, що є всі підстави для примусового вилучення предмету застави у теперішнього власника, а тому решта вимог позивача, яка не була вирішена судом при постановленні рішення від 26.04.2016 року, підлягає задоволенню.
На підставі ст.220 ЦПК Україні, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Доповнити рішення Димитровского міського суду Донецької області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет застави.
Вилучити у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати в заклад ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНОМУ БАНКУ «ПРИВАТБАНК» предмет застави - автомобіль VOLVO FH 12, рік випуску 1998, № кузова/шасі/ YV2A4B2A6WB206422, реєстраційний номер НОМЕР_1, діючий номерний знак НОМЕР_2; комплект ключів від нього та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу (технічний паспорт), що належить ОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ж.Є.Редько