Справа № 572/436/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь 176 570 грн. 20 коп. (еквівалент 6 197,62 євро) за договором вкладу №SAMDN5907 «Стандарт» від 18 лютого 2013 року.

В судове засідання представник позивача подала письмову заяву, якою заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений про час слухання справи відповідно до закону, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ті обставини, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» 18 лютого 2013 року було укладено договір №SAMDN5907 «Стандарт», відповідно до якого відповідачем прийнято від позивача грошові кошти в сумі 6197,62 євро (вклад) на термін 365 днів із процентною ставкою за користування вкладом 7%. Однак, по закінченню строку дії даного договору позивач виявив бажання повернути грошові кошти, внесені як вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк», про що повідомив заздалегідь відповідача. Позивач зазначає, що всупереч умовам договору грошові кошти банком повернуті не були, що стало підставою для звернення до суду.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкаладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Із наданої позивачем копії договору №SAMDN5907 «Стандарт» укладеного 18 лютого 2013 року, встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі голови правління з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони уклали договір, за умовами якого клієнт, яким є ОСОБА_1, передав, а банк прийняв грошові кошти у сумі 6197,62 євро (вклад) на термін 365 днів, тобто, до 18 лютого 2014 року включно) із процентною ставкою за користування вкладом 7% (п.1 Договору). Вказаним договором передбачено, що у разі, якщо по закінченню мінімального терміну вкладу, зазначеного у п.1 даного договору клієнт не заявив банку про бажання отримати вклад, мінімальний термін вкладу автоматично вважається продовженим ще на один мінімальний термін (п.6 Договору).

Копія платіжного доручення № НОМЕР_1 від 18 лютого 2013 року, надана позивачем, доводить, що ОСОБА_1 дійсно було внесено вказаного числа 6 197,62 євро на рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», що свідчить про те, що позивачем були виконані належним чином умови договору №SAMDN5907 «Стандарт» укладеного 18 лютого 2013 року.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Із змісту укладеного сторонами договору вкладу вбачається, що вказаний договір є строковим.

Пунктами 4,5 Договору від 18 лютого 2013 року передбачена можливість як дострокового розірвання договору за ініціативою клієнта із поверненням вкладу, так і можливість запиту клієнтом частини вкладу, в звязку з чим вклад має бути повернутий клієнту.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4 листопада 2015 року ОСОБА_1 висунув банкові письмову вимогу про повернення йому грошових коштів, що знаходяться на рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», в тому числі, за умовами договору №SAMDN5907 «Стандарт» від 18 лютого 2013 року, що доводиться копією листа-вимоги, наданої позивачем.

Доказів того, що вказаний вище вклад було повернуто банком клієнту надано відповідачем не було.

Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано відповідні докази, якими доведено факт укладення сторонами договору банківського вкладу та факт невиконання зобовязань за умовами вказаного договору з боку ПАТ КБ «ПриватБанк», в той час як відповідачем жодних доказів на спростування цих обставин подано не було.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 1058-1060 ЦК України, керуючись ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 176 570 грн. 20 коп. (еквівалент 6 197,62 євро) за договором вкладу №SAMDN5907 «Стандарт» від 18 лютого 2013 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_2