Провадження № 2/359/869/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР БУД» про стягнення річних та інфляційних за грошовим зобовязанням,-

в с т а н о в и в:

22.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Лідер буд» на його користь 670,68 грн. 3% річних та 9384 грн. інфляційних витрат. Свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11.03.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області та ухвалою ВССУ, з ТОВ « Лідер Буд» на його користь стягнуто 363 273,62 грн., з яких: 204000 грн. боргу, 62916,80 грн. інфляційних, 85300 грн. пені, 7460, 05 грн. 3% річних, нарахованих станом на 10.03.2015 року. Позивач зазначає, що відповідач лише 10.10.2016 року виконав рішення суду та сплатив суму боргу за основним зобовязанням в розмірі 204 000 грн. Позивач також зазначив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 21.11.2016 року стягнуто на його користь 3% річних та інфляційних за період з 10.03.2015 р. по 31.08.2016 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому збитки від інфляції та 3 % річних від простроченої суми за період з 01.09.2016 року до 10.10.2016 року, що становить, відповідно 9384 грн. та 670грн. 68 коп.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, підтримав подані до суду письмові заперечення (а.с.20-21), за змістом яких відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки зобовязання не може виникати з рішення суду. Вдповідач зазначає, що спірні правовідносини виникли з договори оренди, який є припинений та що на момент звернення позивача до суду рішення про стягнення грошових коштів, відповідачем було виконано. Він також звертає увагу, що виконання рішення суду, на підставі якого були стягнуті грошові кошти було зупинено ухвалою суду касаційної інстанції. Він також звертає увагу на правовий висновок ВСУ у справі №6-2759цс15, відповідно до якого при розгляді справ про передбачену ст.625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобовязання, слід зясовувати серед іншого, чи існує таке зобовязання, яке було припинено. Правовідносини, що виникають з приводу невиконання рішення суду врегульовані ЗУ «Про виконавче провадження», а тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну правову відповідальність. Він також звертає на правову позицію ВСУ, у справі №6-3019цс15, в якій зазначено, що за змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу входить до складу грошового зобовязання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. він також звертає увагу на відсутність розрахунку кількості часу прострочення та відповідного індексу інфляції щодо відповідного періоду , який позивач помилково вважає прострочення грошового зобовязання.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2015 року у цивільній справі № 359/599/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ « Лідер Буд» про стягнення коштів за договором оренди задоволено частково, стягнуто з ТОВ « Лідер Буд» на користь ОСОБА_1 204000 грн. боргу, 62916 грн.80 коп. інфляції, 85300 грн. пені та 7460,05 грн.-3%річних, нарахованих станом на 10.03.2015 року.( а.с.7-11). Зазначене рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 02.03.2016 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 04.07.2016 р..( а.с.5-6).

Як зазначив позивач в позовній заяві( а.с.1) ТОВ « Лідер Буд» виконав грошове зобовязання та судове рішення у цивільній справі № 359/599/15-ц та сплатив позивачу ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 204000 гривень 10 жовтня 2016 року.

Ця обставина представник відповідача в судовому засіданні визнана.

Таким чином, грошове зобовязання за договором оренди, розмір якого було визначено вищевказаним рішенням Бориспільського міськрайонного суду київської області від 11.03.2015 року в сумі 204000 гривень залишалось простроченим до моменту його фактичного виконання відповідачем 10.10.2016 року.

Суд вважає, що оскільки відповідач ТОВ «Лідер Буд» прострочив виконання грошового зобовязання, розмір якого визначений рішенням суду від 11.03.2015 року, сплативши суму боргу лише 10.10.2016 року, то у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання у відповідача виник обовязок додатково сплатити позивачу суму інфляції та три проценти річних з моменту ухвалення рішення до суду до моменту сплати боргу (з 11.03.2015 по 10.10.2016).

Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2016 року, залишеному в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2016 року (а.с.3-4,5-6), з відповідача ТОВ «Лідер Буд» на користь позивача ОСОБА_1 було стягнуто суму інфляції за період часу з 11 березня 2015 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 77316 гривень та три проценти річних за період час з 11 березня 2015 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 9037 гривень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому суд враховує, що грошове зобовязання в сумі 204000грн. виникло не з рішення суду, яким було стягнуто вказану суму, як це визнається відповідачем, а з договірних правовідносин, що існували між сторонами на підставі Договору оренди нерухомого майна від 21 лютого 2012 року, що було встановлено вищезазначеним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року (а.с.7-11).

Отже зупинення виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року судом касаційної інстанції, ухвала від 17 березня 2016 року (а.с.22), за відповідним клопотанням відповідача, не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір розрахованих ним інфляційних збитків за період з 01 вересня 2016 року до 10 жовтня 2016 року складає 9384 гривні, три проценти річних від простроченої суми за період з 01 вересня 2016 року до 10 жовтня 2016 року складає 670 гривень 68 копійок ( а.с.1).

Правильність нарахування 3% річних перевірена судом і не викликає зауважень (204000грн.х40днів /365днів х0,03 =670,68грн.)

Щодо нарахованих позивачем інфляційних збитків, то з розрахунку встановлено, що позивачем безпідставно застосовано у розрахунок також індекс інфляції за жовтень 2016 року, хоч виконання зобовязання мало місце в жовтні, а отже при визначенні суми інфляції за період з 01.09.2016 по 10.10.2016 слід застосовувати індекс інфляції (індекс зростання споживчих цін) за вересень 2016 року, який становить 101,8%. В звязку з цим сума інфляційних збитків становить 3672 грн., виходячи з наступного розрахунку: 204000грн.(сума боргу)х1,018 (101,8% індекс інфляції за вересень 2016 року)-204000грн.=3672грн.

В зв'язку з цим, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення розміру трьох процентів річних в сумі 670 гривень 68 копійок є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану суму, а вимоги щодо стягнення розміру інфляційних збитків підлягають частковому задоволенню на розраховану судом суму 3672 гривні.

Судові витрати по даній справі складають сплачений позивачем судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.2), які відповідно до вимог ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають присудженню позивачу з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР БУД» про стягнення річних та інфляційних за грошовим зобовязанням - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР БУД» на користь ОСОБА_1 670 гривень 68 копійок 3% річних та 3672 гривні інфляційних, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок, а всього на загальну суму 4893 гривні 88 копійок (чотири тисячі вісімсот девяності три гривні вісімдесят вісім копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів