Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

09 березня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді -Кондрацька Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ПАТ «ВіЕйбі Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Придставник за довіреностю ПАТ «ВіЕйбі Банк» ОСОБА_2Лзвернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.В обґрунтування позову вказує, що Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_3» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3». 18.05.2010 у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3». На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3», виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено ОСОБА_4 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 03.2016 включно. Між ВАТ Всеукраїнський ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 173 від 24.07.2006, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 90000,00 грн., збільшено до 140 000 грн., 27.09.2006 додатковою угодою №1 у тимчасове користування до 22 липня 2011 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. Банк виконав умови кредитного договору - надав відповідачу кредит, а останній бов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатками до кредитного договору. Повернення кредиту, сплата процентів та інших платежів, згідно п. 2.3. кредитного договору має здійснюватись у готівковій формі щомісячно до дати, встановленої в графіку. Відповідно до п. 4.3 за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів, процентів, плату за обслуговування кредиту, передбачених договором позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 (п'ять) відсотків від суми кредиту за кожний випадок порушення. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником належним чином, а відповідач свої зобов'язання виконував неналежним чином. 22 березня 2012 року Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення по цивільній справі № 2-4557/2011 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 173 від 24.07.2006 в розмірі 127272,63 грн. з них: кредит - 79652,75 грн., відсотки - 36944,70 грн., пеня за прострочення платежу - 10675,18 грн. Незважаючи на рішення суду, зобов'язання за кредитним договором до цього часу належним чином не виконано. Станом на 07.11.2016 загальна сума заборгованості за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості становить 198 768,83 грн., з них: кредит - 79 652,75 грн., відсотки - 114 901,42 грн., комісія за РО - 0,00 грн., штраф (плата за пропуск платежів)- 4 214,66 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 173 від 24.07.2006 між банком і ОСОБА_1 24 листопада 2006 року було укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухомість, а саме: нежитлові приміщення (магазин) загальною пл. 190,6 кв. м., що знаходиться в м.Черкаси, бул. Шевченка, 474, літера А1, А9. Відповідно до п. 3.2.5 кредитного договору, кредитодавець має право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання позичальником будь - яких зобов'язань по поверненню кредиту і сплати процентів. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з розділом 7 іпотечного договору, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання цілому або в частині. Пунктом 7.4 вищевказаного іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконав зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на під договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 7.5 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених іпотечним договором. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державшої реєстрації іпотеки. В постанові Верховного суд України №6-1080цс15 від 03.02.2016 зазначено що, відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або «належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтерна- тивний основному. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист неможе ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням вочасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобоз'язанням відсутня. Такий самий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України ро іпотеку» міститься й у постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року, який відповідно до статті 3607 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права. Отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включа сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визнача можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до розділу 7 договору іпотеки сторони погодились, що умови цього розділу застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та вважаються повним укладеним про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, згідно п. 7.4.2. договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на дмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством. Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про зверне стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку» так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому рядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при ньому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до ч 2 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при в вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок: вленого майна. 25 листопада 2016 року відповідно до положень статті 35 Закону України «Про іпотеку» банком на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення зобов'язань за кредит договором, згідно яких відповідач мав повністю погасити кредит, проценти за користування коштами кредиту, штрафні санкції за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, у строк передбачений договором. Станом на 05.12.2016 заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, а вимога банку не виконаною. Таким чином ПАТ «ВіЕйБі Банк» набуло законного права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

А тому, позивач просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» за кредитним договором № 173 від 24.07.2006, що становить 198 768,83 грн., з них: кредит - 79 652,75 грн., відсотки - 114 901,42 грн., штраф (плата за пропуск платежів)- 4 214,66 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 24.07.2006, який був укладений між банком та ОСОБА_6, а саме: нежитлові приміщення (магазин) загальною пл. 190,6 кв. м., що знаходиться за адресою м.Черкаси, бул. Шевченка, 474, літера А1, А9, що належить іпотекодавцю на праві власності шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, ) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_3» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на Предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки, технічну документацію та ін., стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ « ВіЕйбі Банк» судовий збір в сумі 1378,00 грн.

В судовому засідання в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_7 підтримала позовні вимоги та просила задоволити. Проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що Між ВАТ Всеукраїнський ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 173 від 24.07.2006, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 90000,00 грн., збільшено до 140 000 грн. 27.09.2006 додатковою угодою №1 у тимчасове користування до 22 липня 2011 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності.

Банк виконав умови кредитного договору - надав відповідачу кредит, а останній бов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатками до кредитного договору.

Повернення кредиту, сплата процентів та інших платежів, згідно п. 2.3. кредитного договору має здійснюватись у готівковій формі щомісячно до дати, встановленої в графіку.

Відповідно до п. 4.3 за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів, процентів, плату за обслуговування кредиту, передбачених договором позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 (п'ять) відсотків від суми кредиту за кожний випадок порушення.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником належним чином, відповідач свої зобов'язання виконував неналежним чином.

Заочним рішенням Придніпровський районний суд м. Черкаси 22 березня 2012 року Придніпровський районний суд м. Черкаси по цивільній справі № 2-4557/2011 позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ОСОБА_5 заборгованості 127272,63 грн. та сплачені позивачем судові витрати в сумі 1392,73 грн., а всього 128665,36 грн.

Станом на 07.11.2016 загальна сума заборгованості за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості становить 198 768,83 грн., з них: кредит - 79 652,75 грн., відсотки - 114 901,42 грн., комісія за РО - 0,00 грн., штраф (плата за пропуск платежів)- 4 214,66 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 173 від 24.07.2006 між банком і ОСОБА_1 24 листопада 2006 року було укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухомість, а саме: нежитлові приміщення (магазин) загальною пл. 190,6 кв. м., що знаходиться в м.Черкаси, бул. Шевченка, 474, літера А1, А9.

Відповідно до п. 3.2.5 кредитного договору, кредитодавець має право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання позичальником будь - яких зобов'язань по поверненню кредиту і сплати процентів.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з розділом 7 іпотечного договору, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання цілому або в частині.

Пунктом 7.4 вищевказаного іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконав зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на під договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 7.5 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених іпотечним договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державшої реєстрації іпотеки.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, згідно зі статтею 599 ЦК України.

Так, згідно п. 7.4.2. договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку».

Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством.

Станом на 05.12.2016 заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, а вимога банку не виконаною.

Таким чином ПАТ «ВіЕйБі Банк» набуло законного права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

В судовому засідання обєктивно встановлено, що відповідачем взяті на себе зобовязання не виконуються. Відповідач на даний момент належну суму позивачу не повернув. А тому, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» за кредитним договором № 173 від 24.07.2006, що становить 198 768,83 грн., з них: кредит - 79 652,75 грн., відсотки - 114 901,42 грн., штраф (плата за пропуск платежів)- 4 214,66 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 24.07.2006, який був укладений між банком та ОСОБА_6, а саме: нежитлові приміщення (магазин) загальною пл. 190,6 кв. м., що знаходиться за адресою м.Черкаси, бул. Шевченка, 474, літера А1, А9, що належить іпотекодавцю на праві власності шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, ) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_3» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на Предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки, технічну документацію та ін.,а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ « ВіЕйбі Банк» судовий збір в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 575, 589, 590, 599, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, Закону України "Про іпотеку",

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ « ВіЕйбі Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки- задовольнити.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» за кредитним договором № 173 від 24.07.2006, що становить 198 768,83 грн., з них: кредит - 79 652,75 грн., відсотки - 114 901,42 грн., штраф (плата за пропуск платежів)- 4 214,66 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 24.07.2006, який був укладений між банком та ОСОБА_6, а саме: нежитлові приміщення (магазин) загальною пл. 190,6 кв. м., що знаходиться за адресою м.Черкаси, бул. Шевченка, 474, літера А1, А9, що належить іпотекодавцю на праві власності шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, ) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_3» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на Предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки, технічну документацію та ін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ « ВіЕйбі Банк» судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданого протягом 10 днів з дня отримання ним його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: ОСОБА_8