Справа № 502/725/16-ц
УХВАЛА

23 січня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

державного виконавця Гац С.В.

розглянувши подання

державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1

про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Кілійський районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 звернувся 23.01.2017 р. до Кілійського районного суду Одеської області з поданням про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи. В обґрунтування відповідного подання державний виконавець в судовому засіданні зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий 04.11.2016 р. Кілійським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 187 427,20 гривень, за яким ним 22.11.2016 р. було відкрито виконавче провадження. У добровільному порядку боржником вимоги виконавчого документу не виконано, в звязку чим для примусового виконання відповідного виконавчого документа, виданого на підставі рішення суду, майно боржника необхідно арештувати, вилучити та примусово реалізувати в рахунок погашення боргу. Відповідно до отриманих запитів, боржник на обліку в органах Державної податкової служби України не перебуває, інформація щодо отриманого нею доходу відсутня. Згідно інформації з Пенсійного фонду України, відомості про останнє місце роботи боржника або про отримання нею пенсії, відсутні. Згідно інформації з територіального сервісного центру № 5144 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України, за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Відповідно до інформації, отриманої з КП КРР «РБТІ», ОСОБА_2А на праві власності належить квартира № 3 за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Садова, 10, а згідно виконавчого документа, вона зареєстрована у вказаній квартирі та фактично проживає за тією ж адресою у квартирі № 4.

26.12.2016 р. при виході державного виконавця за адресою боржника було зясовано, що вхідні двері квартири № 3 замуровані цеглою та оштукатурені та отримано відомості, що вказана квартира обєднана з квартирою № 4 за цією адресою, оскільки у квартирі № 4 двері є в наявності. Проте на стук у двері та дзвінок ніхто не відчиняє, провести виконавчі дії неможливо.

04.01.2017 р. при виході державного виконавця за вказаною адресою було зясовано, що двері квартири № 4 зачинені. На стук та дзвінок у двері ніхто не відчиняє. Зі слів сусідки з квартири № 5, а саме: ОСОБА_4 зясовано, що боржник ОСОБА_2 нікому не відкриває двері, оскільки переховується від кредиторів. Відповідно до працюючого електролічильника зясовано, що електроенергія у квартирі боржника споживається, проте квартиру ніхто не відкриває.

Внаслідок вказаних обставин унеможливлюється проведення виконавчих дій, зокрема, проведення арешту, опису та вилучення майна боржника, в звязку з чим державний виконавець просить суд винести ухвалу про надання йому дозволу примусово проникнути до квартири боржника ОСОБА_2, а саме квартири № 3 та квартири № 4 за адресою: Одеська область, м, Кілія, вул. Садова, 10, для вчинення примусових дій по виконанню рішення суд про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

Заслухавши державного виконавця та дослідивши надані ним матеріли виконавчого провадження, проаналізувавши відповідні положення діючого законодавства, судом встановлено наступне:

21.06.2016 р. Кілійським районним судом Одеської області було увалено рішення у справі № 502/725/16-ц за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, згідно якого позов було задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає в АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрована та мешкає в м. Кілія Одеської області, вул. Кубишкіна, 14, РНОКПП НОМЕР_2, - борг за договором позики в розмірі 5 000 доларів США та 2 450 доларів США неустойки в звязку з несвоєчасним виконанням зобовязання з повернення позики, що за офіційним курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення суду становить 185 571,20 гривень, а також 1856 гривень судового збору; всього 187 427,20 гривень.

Вказане рішення набрало законної сили 04.10.2016 р. та на його підставі за заявою стягувача було видано відповідний виконавчий лист, за яким 22.11.2016 р. державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 52946298.

Вказана постанова направлена боржнику та не отримана з причини повернення кореспонденції «за закінченням терміну зберігання».

З отриманих державним виконавцем відповідей на направлені в ході здійснення відповідного виконавчого провадження запити вбачається, що боржник ОСОБА_2 пенсію не отримує, відомості про доходи, місце роботи, зареєстровані транспортні засоби відсутні.

Разом з тим, згідно інформації, отриманої з КП КРР «РБТІ», ОСОБА_2А на праві власності належить квартира № 3 за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Садова, 10.

Як вбачається зі складених державним виконавцем актів:

- 26.12.2016 р. при виході державного виконавця за адресою боржника було зясовано, що вхідні двері квартири № 3 замуровані цеглою та оштукатурені та отримано відомості, що вказана квартира обєднана з квартирою № 4 за цією адресою, оскільки у квартирі № 4 двері є в наявності. Проте на стук у двері та дзвінок ніхто не відчиняє, провести виконавчі дії неможливо.

- 04.01.2017 р. при виході державного виконавця за вказаною адресою було зясовано, що двері квартири № 4 зачинені. На стук та дзвінок у двері ніхто не відчиняє. Зі слів сусідки з квартири № 5, а саме: ОСОБА_4 зясовано, що боржник ОСОБА_2 нікому не відкриває двері, оскільки переховується від кредиторів. Відповідно до працюючого електролічильника зясовано, що електроенергія у квартирі боржника споживається, проте квартиру ніхто не відкриває.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи вирішується судом лише за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання за участю державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Зазначене право державного виконавця передбачено п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «про виконавче провадження» та ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Квартира АДРЕСА_2 придбана та зареєстрована боржником відповідно до законодавства, що діяло на момент реєстрації за нею права власності.

З пояснень державного виконавця та досліджених матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, відомості про його доходи та транспортні засоби відсутні, в звязку з чим для необхідності звернення стягнення на його майно є необхідність в примусовому проникненні до належного йому житла та житла в якому він фактично проживає, в звязку з чим суд задовольняє подання .

Керуючись ст. 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХ В А Л И В:

Подання державного виконавця - задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Кілійський районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеські області ОСОБА_1 примусово проникнути до житла боржника ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_3, власником якої вона є, та квартири АДРЕСА_4, де боржник фактично проживає, для вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого для виконання рішення Кілійського районного суду Одеської області від 21.06.2016 р. у справі № 502/725/16-ц за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а саме - із метою проведення опису, арешту майна боржника та його вилучення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6