Справа № 226/2048/16-ц
Провадження № 2/226/65/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

25.01.2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пікало К.І.,

представника позивача на підставі договору адвоката ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про примусове повернення суми боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 8000 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2016 року відповідач взяв у нього в борг зазначену вище суму грошових коштів, про що склав розписку, та зобов'язався повернути їх за тиждень, 17.11.2016 року. Але до цього часу сума боргу відповідачем не повернена, ОСОБА_3 уникає контактів з ним. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу та понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 повністю підтримав заявлений позов з підстав, наведених в позовній заяві. Також пояснив, що з відповідачем він навчався в інституті, потім вони працювали на одному підприємстві. Тому коли ОСОБА_3 звернувся до нього з проханням позичити грошей у зв'язку з якимись непередбаченими обставинами, в нього не було підстав відмовити в допомозі. Порадившись з дружиною, він 10.11.2016 року передав відповідачеві грошові кошти в сумі 8000 гривень, а останній склав власноруч розписку про те, що гроші отримав і зобов'язується їх повернути 17.11.2016 року. Однак в обумовлений строку відповідач гроші не віддав, спочатку обіцяв ось-ось повернути їх, а потім взагалі зник, перестав відповідати на телефонні дзвінки. Дружина ОСОБА_3 повідомила, що він зібрав речі та пішов з дому, однак знайомі бачать його, періодично він з'являється вдома. Просив суд задовольнити його вимоги повністю. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Вважає, що для задоволення вимог наявні всі підстави, передбачені діючим законодавством. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у передбачений цивільним процесуальним Законом спосіб, заяв про перенесення розгляду, розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно із розпискою від 10.11.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 20.03.1997 року, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, отримав позику у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 25.06.1999 року, в сумі 8000 гривень строком до 17.11.2016 року (а.с. 33).

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальникові.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредиторові за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд має виявити їх справжню правову природу незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа і залежно від встановлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15, та, в силу вимог ст. 306-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи справу, суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав відповідний оригінал розписки, складений відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк.

Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що ці кошти будуть перебувати в користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.

Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти, яке має виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

На час пред'явлення позову борговий документ - розписка знаходилася у позивача. Оригінал цієї розписки приєднаний судом до матеріалів справи. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу в повному обсязі в сумі 8000 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути фактично понесені і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 гривень та на отримання правової допомоги в сумі 3163,35 гривень, а всього - 3714 гривень 55 копійок.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про примусове повернення суми боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_4, суму боргу за договором позики від 10.11.2016 року в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551,20 гривень і витрати на правову допомогу в сумі 3163,35 гривень, а всього - 3714 (три тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 55 копійок.

Повний текст рішення суду виготовлений і підписаний в нарадчій кімнаті 27.01.2017 року.

Суддя: В.С. Салькова