Провадження № 2/712/377/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТИМОШЕНКО Д.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу частки в праві власності на будинок від 18 листопада 2016 року він є власником 21/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1. Вищезазначену 21/100 частину будинку він купив у ОСОБА_3. На момент вчинення правочину згідно довідки КП Соснівська служба утримання будинків від 08.11.2016 року в квартирі 4 по АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 був попереднім власником вищевказаного житла, а саме ОСОБА_3 купила в нього 21/100 частину будинку та 26 грудня 2012 року зареєструвала право власності в КП ЧОБТІ. Відповідач з 29.12.2009 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, він залишив 29.12.2009 року довіреність на розпорядження 21/100 частиною домоволодіння по АДРЕСА_1 і поїхав в невідомому напрямку. Відповідач особисто 05 квітня 2016 року склав довіреність на ім'я ОСОБА_4 відповідно до якого уповноважив зняти його з реєстраційного обліку в квартирі 4 по АДРЕСА_1, так як він перебуває за кордоном. З відповіді управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення ЧMP вбачається, що ОСОБА_4 діючи на підставі довіреності від 5 квітня 2016 року від імені ОСОБА_2 звернувся для зняття з реєстраційного облікуОСОБА_2, але йому відмовили на тій підставі, що необхідно подати крім довіреності, ще й паспорт ОСОБА_2, аби поставити відмітку про зняття з реєстраційного обліку. Відповідач не є членом його сім'ї, не проживав фактично в квартирі з 29.12.2009 року, а саме більше 7-ми років. Зв'язку з вищевказаною квартирою у відповідача немає, вона не є його місцем проживання та перебування, в квартирі немає його речей. Реєстрація відповідача у належній позивачу на праві приватної власності квартирі порушує його права та призводить до нарахування комунальних платежів, які він вимушений оплачувати. Тому звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу частки в праві власності на будинок від 18 листопада 2016 року позивач є власником 21/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП Соснівська служба утримання будинків від 08.11.2016 року в квартирі 4 по АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній був попереднім власником вищевказаного житла.

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, відповідач з 29.12.2009 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, він залишив 29.12.2009 року довіреність на розпорядження 21/100 частиною домоволодіння по АДРЕСА_1 і поїхав в невідомому напрямку. Відповідач особисто 05 квітня 2016 року склав довіреність на ім'я ОСОБА_4 відповідно до якого уповноважив зняти його з реєстраційного обліку в квартирі 4 по АДРЕСА_1, так як він перебуває за кордоном.

З відповіді управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради вбачається, що ОСОБА_4 діючи на підставі довіреності від 5 квітня 2016 року від імені ОСОБА_2 звернувся для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, але йому відмовили на тій підставі, що необхідно подати крім довіреності, ще й паспорт ОСОБА_2, аби поставити відмітку про зняття з реєстраційного обліку.

Згідно ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810,814 ЦК України).

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Такої ж правової позиції притримується і Верховний Суд України, яку висловив у постанові по справі № 6-158цс 14 від 05 листопада 2014 року , де посилається на ст. 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України та зазначає « аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існували лише за наявності права власності на будинок у особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Як встановлено в судовому засіданні, реєстрація відповідача у належній позивачу на праві приватної власності квартирі порушує права останнього та призводить до нарахування комунальних платежів, які вимушений оплачувати.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За таких обставин, суд вважає, що позов повністю обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. ст.3, 109 ЦПК України, ст.ст. 61,64,65,71.72,150,156 ЖК України, ст.ст. 15. 16,317,319,383, 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: