Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25.01.2017 Справа №607/14273/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Острівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2, третя особа - Острівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Обґрунтовує позов тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_1 від 19 березня 2015 року, який виданий на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом НОМЕР_2 від 19 березня 2015 року. 05 грудня 2016 року, звернувшись до Острівської сільської ради щодо реєстрації у власному будинку, позивач дізналася, що за вказаною адресою зареєстрований її дядько - ОСОБА_2, який ніколи у даному будинку не проживав. На даний час місце проживання відповідача їй невідоме. Відповідач не бере участі у оплаті житлово-комунальних послуг, у будинку відсутні будь-які його речі. З цих підстав позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування зазначеним жилим приміщенням.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як слідує з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 382, виданого державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

Як убачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 березня 2015 року, індексний номер витягу 35165526, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1.

Як установлено з будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у даному будинку, з 20 березня 2007 року.

Згідно довідки № 1647 від 05 грудня 2016 року, виданої виконкомом Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на підставі акту, підписаного сусідами, ОСОБА_2, 1960 року народження, перебуває на реєстраційному обліку в АДРЕСА_1 але тривалий час не проживає (приблизно з 2011 року).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

За вказаних обставин судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, відсутній у вказаному житловому будинку понад один рік без поважних на це причин, тому необхідно усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_2 в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок понесеного судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяВ. М. Позняк