У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від

19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від

7 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що влітку 2015 року до Адміністрації Заводського району надійшло колективне звернення мешканців міста, в якому було викладено недостовірні відомості відносно його дій по благоустрою належного йому будинку, та утримання Адміністрацією трамвайної зупинки. На це звернення відповідачем 2 червня 2015 року надана відповідь.

Разом із тим, з копією даного звернення позивач ознайомитися своєчасно не зміг, так як на його неодноразові письмові вимоги, фотокопію скарги, без зазначення прізвищ скаржників, відповідач надав тільки у вересні 2015 року, а повний текст вже після рішення адміністративного суду .

Посилаючись на порушення своїх прав, та перенесенням у звязку із зазначеною бездіяльністю відповідача моральними стражданнями та хвилюваннями, позивач просив стягнути на свою користь 5 000 грн компенсації моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2016року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 7 грудня 2016 року, у задоволенні позовувідмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ч. 1 ст. 1167, 1173 ЦК України та виходив із того, що хоча протиправність дій відповідача доведена рішенням адміністративного суду, але цим рішенням одночасно поновлено право позивача на отримання інформації, і тому відсутні підстави для відшкодування компенсації моральної шкоди в грошовому еквіваленті.

Разом з тим суди вірно зазначали, що Адміністрацією Заводського району міста Миколаєва заяви-звернення позивача розглядалися, на них надавалися відповіді, та двічі копії скарги від 20 травня 2015 року без прізвищ заявників з посиланням на вимоги діючого законодавства, та остаточно у грудні 2015 року направлена повна фотокопія поданої мешканцями скарги. При цьому, надаючи копії скарги без зазначення прізвищ заявників відповідач мотивував це вимогами статті 10 Закону України «Про звернення громадян», частини 2 статті 11, статтями 20, 21 Закону України «Про інформацію громадян», які відносять персональні дані про особу (П.І.Б. та адреса місця проживання) до конфіденційної інформації з обмеженим доступом, яка не може надаватися без згоди особи.

Так, суди першої та апеляційної інстанцій правильно вважали надання відповідей Адміністрацією Заводського району міста Миколаєва на звернення позивача, так і, само по собі, незадоволення ОСОБА_2 змістом отриманої ним інформації з обмеженим доступом, не свідчить про заподіяння органом місцевого самоврядування моральної шкоди позивачу, який скористався своїм правом на оскарження таких дій до міського голови, після чого звернувся із позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди вірно виходили з того, що здійснення позивачем права на судовий захист своїх інтересів не є порушенням його прав, що може призвести до заподіяння йому моральної шкоди. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди, її розмір та причинний зв'язок оскаржених дій органу місцевого самоврядування із перенесеними позивачем хвилюваннями.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 7 грудня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду

м. Миколаєва від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 7 грудня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна