Справа № 308/3620/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Мацунича М.В.,

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Сільваші Володимира Миколайовича на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на те, що 07 листопада 2013 року приблизно о 15 год. по спецлінії 102 надійшло повідомлення від диспетчера МНС в Закарпатській області про те, що на перехресті вул. Митної та Павлова в м. Ужгороді виникло займання двох автомобілів: Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого за ОСОБА_4, який знаходився в постійному користуванні ОСОБА_3, та Audi A6, державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_4, належного позивачу. Згідно з висновком пожежно-технічної експертизи від 09 грудня 2013 року № 24-90 найімовірнішою причиною виникнення пожежі автомобіля Skoda Oktavia стали аварійні режими в електромережі, які призвели до виникнення короткого замикання; пожежа на вказаному автомобілі не виникла внаслідок дії стороннього джерела запалювання, а осередок пожежі знаходився в передній лівій частині у місці розташування лівої фари. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 138784,24 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, вартість проведення експертної оцінки в розмірі 700 грн., а також 4400 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 вересня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою ВССУ від 03.02.2016 року скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 вересня 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача Сільваші В.М. просить дане рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що позивачем доведено всі обставини необхідні для задоволення позову. Суд не врахував встановлення презумпції вини заподіювача шкоди ст. 1166 ЦК України.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 4 ст. 338 ЦПК України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої, чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Із витягу із кримінального провадження № 30003582 вбачається, що 07 листопада 2013 року приблизно о 05 год. по спецлінії 102 надійшло повідомлення від диспетчера МНС у Закарпатській області про те, що на перехресті вулиць Митної та Павлова виникло загорання двох автомобілів марки Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого за ОСОБА_4, який знаходився в постійному користуванні ОСОБА_3, та Audi A6, синього кольору, державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_4, належного ОСОБА_1, (а.с. 4).

Висновком експертизи за №24-90 від 09 грудня 2013 року, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС в Закарпатській області, встановлено, що найімовірнішою причиною виникнення пожежі автомобіля Skoda Oktavia, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, стали аварійні режими в електромережі, які призвели до виникнення короткого замикання, і пожежа на вказаному автомобілі не виникла внаслідок дії стороннього джерела запалювання. Осередок пожежі Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився в передній лівій частині у місці розташування лівої фари. Найбільш імовірною причиною виникнення пожежі належного позивачу автомобіля марки Audi A6, синього кольору, державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_4 є перекидання вогню від передньої лівої частини вказаного вище автомобіля марки Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1 на передню праву частину. Пожежа автомобіля марки Audi A6 не виникла внаслідок дії стороннього джерела запалювання. Осередок пожежі автомобіля марки Audi A6 знаходився в передній правій частині на зовні, (а.с. 7-12).

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 13 грудня 2013 року кримінальне провадження № 00003582 від 07 листопада 2013 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, (а.с. 5-6).

Відповідно до звіту спеціаліста від 18 грудня 2013 року № 112 про оцінку автомобіля Audi A6, складеного суб'єктом оціночної діяльності - ПП ОСОБА_5, вартість матеріального збитку в результаті пошкодження вказаного автомобіля при ДТП складає 59170 грн., що за курсом НБУ на дату оцінки 12 грудня 2013 року складає суму 5377,15 Євро. Вартість збитків оцінена експертом в іноземній валюті у зв'язку з тим, що автомобіль зареєстрований в Угорській республіці, (а.с. 13-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність вини відповідача у пошкодженні автомобіля. Також суд вважав, що не встановлено безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою.

Однак, із таким висновком суду першої інстанції не можна в повній мір погодитись, виходячи з наступного.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 1187 ЦК України, відповідно до яких джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, тобто покладаючи на позивача обов'язок доведення спричинення йому майнової шкоди діями відповідачів, не взяв до уваги, що відповідачем не доведено дотримання належного зберігання або утримання транспортного засобу з урахуванням обставин встановлених у постанові старшого слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 13 грудня 2013 року, (а.с. 5), та висновку експертизи від 09 грудня 2013 року №24-90, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС в Закарпатській області, (а.с. 7-12), та не враховано положення ч. 5 ст. 1187 ЦК України. Такий же висновок викладено в ухвалі ВССУ від 04.11.2016 року і такий є обов'язковим для нижчестоящих судів.

Щодо критичної оцінки судом висновку пожежно-технічної експертизи слід зазначити наступне.

У висновку дійсно вказано, що найбільш імовірною причиною загорання автомобіля «Ауді» є перекидання вогню від автомобіля «Шкода Октавія», тобто не стверджено це в категоричній формі.

У той же час у висновку чітко зазначено, що пожежа автомобіля марки Audi A6 не виникла внаслідок дії стороннього джерела запалювання. Також експертом чітко встановлено осередок виникнення пожежі в автомобілі Skoda Oktavia - передній лівій частині у місці розташування лівої фари, а в автомобілі Audi A6 - передній правій частині на зовні. Також, слід врахувати, що зі змісту постанови слідчого слідує, що в ході допиту гр. ОСОБА_3 було отримано відомості про те, що на його автомобілі Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, яким він користувався, напередодні (подія мала місце 07 листопада 2013 року) були проблеми із проводкою, а саме зі світлом фар. Вказаний висновок також відображено в ухвалі ВССУ від 04.11.2016 року.

Узагальнюючи наведене та оцінюючи вказані докази в сукупності можна дійти висновку, що в даному випадку внаслідок бездіяльності відповідача ОСОБА_3, що проявлялася в неналежному утриманні та зберіганні автомобіля, який перебував у його користуванні, було спричинено шкоду автомобілю позивача, і між такою бездіяльністю та спричиненою шкодою існує безпосередній причинно-наслідковий зв'язок. Доведення наявності вини в даному випадку не є необхідним.

Зазначене свідчить про наявність підстав, передбачених ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, для покладення відповідальності за спричинену шкоду на ОСОБА_3.

Щодо іншого відповідача ОСОБА_4, то відсутні правові підстави для стягнення з нього шкоди, оскільки згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У даному випадку ОСОБА_3 на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, а відтак, саме він несе відповідальність за спричинену шкоду. Власник автомобіля в такому випадку відповідальності не несе.

Стосовно визначення розміру шкоди, колегія суддів виходить із наступного.

Так, у відповідності до звіту спеціаліста від 18 грудня 2013 року № 112 про оцінку автомобіля Audi A6, складеного суб'єктом оціночної діяльності - ПП ОСОБА_5, вартість матеріального збитку в результаті пошкодження вказаного автомобіля при ДТП складає суму 59170 грн., що за курсом НБУ на дату оцінки 12 грудня 2013 року становить суму 5377,15 Євро. Вартість збитків оцінена спеціалістом в іноземній валюті у зв'язку з тим, що автомобіль зареєстрований в Угорській республіці, (а.с. 13-18).

Відповідно до змісту ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

А глава 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України не передбачає відшкодування майнової шкоди в іноземній валюті або в грошовому еквіваленті до іноземної валюти, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

На час складання звіту суб'єктом оціночної діяльності (18.12.2013р.), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A6 номерний знак НОМЕР_4 в результаті його пошкодження станом на 12.11.2013 року складає суму 59170,00 грн..

Та обставина, що пошкоджений ТЗ перебуває на номерних знаках Угорської республіки, не являється підставою для визначення матеріального збитку в іноземній валюті. Оскільки, цивільне законодавство не передбачає відшкодування такої шкоди в іноземній валюті. Крім цього, пошкодження ТЗ відбулось на території України, а не Угорської республіки, і тим більше, що позивач такий транспортний засіб експлуатував на території України.

За цих обставин, стягненню підлягає майнова шкода визначена у гривні, а не гривневий еквівалент відповідної іноземної валюти на день заявлення вимог.

У звіті спеціаліста від 18 грудня 2013 року № 112 про оцінку автомобіля Audi A6, складеного суб'єктом оціночної діяльності - ПП ОСОБА_5, визначено вартість матеріального збитку в результаті пошкодження вказаного автомобіля при ДТП.

Стосовно посилання суб'єктом оціночної діяльності в звіті на вислів «ДТП», то із цього колегія суддів зазначає, таке.

Загальним поняттям «ДТП» охоплюється в тому числі й порушення правил неналежного утримання та зберігання автомобіля. А звідси, відсутні підстави стверджувати, що суб'єкт оціночної діяльності - ПП ОСОБА_5, визначив вартість матеріального збитку не в результаті пошкодження вказаного автомобіля через його загоряння, а начебто, що такий ТЗ перебував у дорожньо-транспортній пригоді.

Як убачається зі справи, на легковий автомобіль марки Audi A6 2.5 TDI номерний знак Угорської республіки НОМЕР_4, наявний правовстановлюючий документ НОМЕР_5 з якого слідує, що ОСОБА_1 є власником даного ТЗ, (а.с. 41). Дана обставина доведена також Постановою про закриття кримінального провадження від 13.12.2013 року (а.с. 5-6), Висновком пожежно-технічної експертизи за № 24-90 від 09.12.2013 року (а.с. 7-12), та Звітом про оцінку вартості матеріального збитку за № 112 від 18.12.2013 року (а.с. 13-45).

Крім цього, у ході судового розгляду, відповідачами не оспорювалась зазначена обставина стосовно того чи являється ОСОБА_1 власником такого ТЗ, і не подавалась ними у зв'язку із цим, апеляційна скарга на рішення суду. А тому, заперечення представника ОСОБА_6 з цього приводу не є належними.

За проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, позивачем сплачено суму 700,00 грн.. Проте, дана сума не підлягає стягненню, оскільки ці втрати не є шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, а лише спрямовані на визначення її розміру, та не відносяться до судових витрат, і в зв'язку із чим не можуть бути покладені на відповідача.

За встановлених обставин, рішення суду першої інстанції згідно приписів п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За пред'явлення позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір (у тому числі за подачу апеляційної скарги та касаційної скарги) на загальну суму в розмірі 3747,36 грн.. Крім того, позивачем понесено по даній справі судові витрати на правову допомогу в розмірі 4400 грн., що підтверджується квитанцією, (а.с. 50). Загальний розмір усіх судових витрат по даній справі становить 8147,36 грн.. За результатом апеляційного розгляду позовні вимоги ОСОБА_1, задоволено на лише на суму 59170,00 грн., що становить 42,6% від заявлених вимог, а відтак на відповідача слід покласти судові витрати в розмірі 1597,50 грн., судового збору, та 1875,72 грн., витрат на правову допомогу (3747,36 х 42,6%; 4400 х 42,6%).

Зважуючи на викладене та керуючись нормами ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

рішив :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Сільваші Володимира Миколайовича, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 листопада 2016 року скасувати, та ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3 суму в розмірі 59170,00 гривень у відшкодування майнової шкоди.

У задоволенні решти позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3 суму в розмірі 1597,50 гривень, судового збору та 1875,72 гривень, витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді