Справа № 595/1849/16-ц
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Мартинюк М.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовних вимог позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 31.03.2008 року з відповідачкою було укладено кредитний договір у відповідності з умовами якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 3000 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак позичальник взятих на себе зобовязань належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 16.10.2016 року має заборгованість 37176,54 грн., зокрема: 3000 грн. - заборгованість за кредитом; 21010,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10920 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500 штраф (фіксованан ціна); 1746,50 грн.(процентна складова). В добровільному порядку відповідачка борг погасити відмовляється, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» згідно поданої заяви позов підтримав, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, суду пояснила, що кредит відповідачка не брала. Посилання позивача на примірник кредитного договору, оформленого у вигляді заявки за технологією «Швидка готівка», наданий до суду позивачем, як на належний доказ є безпідставними, оскільки заявка укладена з ОСОБА_4. Згідно паспортних даних відповідачка ОСОБА_5, на даний - ОСОБА_2. Крім цього, підпис на вказаній заявці виконаний не її довірителькою, а іншою невідомою особою. Позивач, як сторона по справі, зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин позики між сторонами на підставі договору банківського кредиту та не виконання відповідачем взятих на себе договором грошових зобовязань. Крім того, позивачем пропущено встановлений законом строк позовної давності, у межах якої він може звертатися до суду з даними вимогами. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про що зазначено в п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.16). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Відповідно до кредитного договору б/н від 31.03.2008 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Із доданої позивачем копії паспорта відповідачки вбачається, що вона ОСОБА_5, в той час, як заява на одержання кредиту подана від ОСОБА_4.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на доведення факту укладання угоди з відповідачкою, до суду надав копію заяви від імені ОСОБА_4, на отримання кредиту від 31.03.2008 року, яка містить підпис особи в графі «підпис клієнта».

На доведення розміру існуючої суми заборгованості відповідачки за договором позики позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 31.03.2008 року станом на 16.10.2016 року, з якого вбачається, що протягом періоду дії договору відповідачка не здійснював операції зі зняття коштів та з повернення боргу.

Представник позивача додатково викликався в судове засідання для надання додаткових доказів для доведення своїх вимог, проте в судове засідання не зявився.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах

якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

З врахуванням умов договору (графіку погашення кредиту), якими встановлені окремі самостійні зобов'язання, що деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічні висновки містяться й у постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року.

Так, відповідно, до ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові № 134 цс 14 від 01.10.2014 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначаєщомісячні платежіпогашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починаєтьсяпісля несплатичергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Верховний Суд України у справі № 6-240 цс14, розяснив, що відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, встановлено, що враховуючи положення п.7 ч.13ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Проте, як вбачається із розрахунку заборгованості доданого позивачем на підтвердження своїх вимог, відповідачка не здійснювала операції зі зняття коштів та з повернення боргу, отже не визнавала свого боргу.

Отже, в даному випадку до даних правовідносин застосовується загальна позовна давність, тобто три роки після укладення договору. Договір був укладений 31.03.2008 року, проте з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 22.11.2016 року, тобто після спливу трирічного строку звернення до суду (позовної давності).

Позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що позивачем не доведено, що саме з відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н від 31.03.2008 року, та враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.03.2008 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 22.11.2016 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем суду не надано, відповідачка в запереченні наданому суду просить застосувати строки позовної давності, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності).

Керуючись ст.ст.10,11,57,60 ЦК України, ст.ст.256,258,261,264,267 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6