АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/437/17 Справа № 191/2092/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Прижигалінська Т. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 травня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором станом на 30 квітня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 6 966,46 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.84-85).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 88-91).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а заочне рішення суду залишенню без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30 квітня 2015 року ОСОБА_3 має перед банком заборгованість у розмірі 6 966 грн. 46 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

В матеріалах спадкової справи № 420/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 міститься заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_3, а також містяться заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року до участі у справі залучено ОСОБА_2, як правонаступника відповідача.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначені ст. 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входить до складу спадщини.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Як роз'яснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року (із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Тобто, спадкоємці зобов'язані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Результат аналізу указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15).

Крім того, частиною другою зазначеної норми передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців.

Вимоги ч.2 ст.1281 ЦК не встановлюють певного порядку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до його спадкодавців. Але зазначена норма закону не означає, що кредитори зобов'язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог до спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, адже Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року за № 20/5, яка була чинною до 2012 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, дозволяла приймати претензії від кредиторів спадкодавця нотаріусові за місцем відкриття спадщини в строк, установлений даною статтею (пункт 189 Інструкції).

Враховуючи, що на адресу позивача направлялася ухвала суду від 07 серпня 2015 року про зупинення провадження у справі, у зв'язку зі смертю боржника, проте до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з відповідною претензією позивач не звертався, під час розгляду справи позовні вимоги до правонаступника не пред»явив, внаслідок чого останнім був пропущений строк для пред'явлення вимог щодо погашення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_2

Вищенаведене свідчить про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги, які не заслуговують на увагу, оскільки спростовують посилання на обізнаність позивача про смерть ОСОБА_3

Таким чином, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено. Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»- відхилити.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров

З.М. Пономарь