Справа № 574/1418/16-ц
Провадження № 2/574/110/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся та мати позивачів ОСОБА_4, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчено за спадкодавцем державним актом серії НОМЕР_1, оригінали правовстановлюючих документів було втрачено, у зв'язку з чим вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Просили визнати за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими спорудами , а за ОСОБА_2 - право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в заяві. При цьому кожний окремо підтвердили, що за домовленістю між собою розподілили спадщину, вирішивши, що одну буде житловий будинок із господарськими спорудами, другій - земельна ділянка.

Представник відповідача Пісківської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Вислухавши пояснення позивачів,дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кролевець Сумської області померла мати позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка також доводиться рідною бабусею позивачу ОСОБА_1. При цьому ОСОБА_2 входить до кола спадкоємців першої черги за законом в силу ч.1 ст.1261 ЦК України, а ОСОБА_1 за правом представництва тієї частки спадщини, яка б належала за законом його померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 батьку ОСОБА_5, що підтверджується показами сторін, свідоцтвами про народження НОМЕР_2,НОМЕР_3, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 09.08.2016 року, рішенням Буринського районного суду Сумської області від 26.08.2015 року, свідоцтвами про смерть ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.6-17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на її майно, яку прийняли позивачі, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини,у зв'язку з чим 14.05.2015 року Буринською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №17/2015, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, копії спадкової справи.

За життя, на протязі 1968-1969 рр., ОСОБА_4, на відповідно відведеній земельній ділянці, побудувала житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, випискою із рішення виконавчого комітету Пісківської сільської ради за №39 від 21.12.1993 року про виділення земельної ділянки.

Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями був зареєстрований за спадкодавцем в погосподарській книзі виконавчого комітету Пісківської сільської ради за №7, особовий рахунок НОМЕР_4 (а.с.29).

При цьому в 1968-1969 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року), який втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок, на той час, був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Однак будь-які документи щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку на теперішній час не збереглися і позивачами не надані, а згідно довідки ТОВ «Буринське БТІ» зазначене домоволодіння зареєстровано не було (а.с.35).

Разом з тим, відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних, будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.06.2011 року №91 і зареєстрованого в Мінюсті України 11.07.2011 року за №830/19568 (із змінами від 13.06.2012 ) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законів, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Даний порядок діяв до 30.01.2013 року.

Крім цього, згідно п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, який діяв на момент відкриття спадщини і з 01.01.2016 року втратив чинність, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, документом, який підтверджує технічні характеристики об'єкта нерухомого майна є, в тому числі, технічний паспорт.

На замовлення позивачів 07.11.2016 року ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами (а.с.30-34).

Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що забудовник ОСОБА_4 побудувала зазначений будинок на належно відведеній земельній ділянці, за відповідними технічними і санітарними нормами, однак за свого життя не оформила належним чином право власності на нього, не провівши його реєстрацію в органах БТІ та померла.

За таких обставин суд приходить до висновку, що остання побудувавши на протязі 1968-1969 років житловий будинок з господарськими спорудами набула статусу власника житлового будинку та згідно зі ст.86 ЦК Української РСР 1963 року набула право, в межах установлених законом, володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла.

Крім того, до складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,92 га, розташована на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 і ці обставини також підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, витягом з технічної докумсетації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.21,23-28).

Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч.1 ст.126 цього Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що спадкодавцем за життя оригінал вказаного державного акту на право приватної власності на землю за невідомих обставин було втрачено, а дублікат отримати позивачі не спроможні, у зв'язку зі смертю спадкодавця, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області (а.с.22).

Відсутність оригіналу даного правовстановлюючого документу унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину шляхом нотаріального оформлення спадщини, що вбачається з листа приватного нотаріуса Анохіна О.В. ( а.с.36 ).

Разом з тим, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З аналізу п.7 Глави 7 цього Порядку вбачається, що правовстановлюючим документом, що необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, є державний акт на право власності на земельну ділянку.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,6,10,15,212 ЦПК України, ст.ст. 86,100,101 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст.126, 131 ЗК України, ст.ст. 328,1218,1233,1269 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок - за планом літер - «А-1», з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: погріб - «ПГ», веранда -«а», тамбур - «а1», сарай - «Б», сарай - «В», ворота - «1», що розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 його бабусі ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку: площею 1,9182 га, кадастровий номер НОМЕР_5, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пісківської сільської ради Буринського району, Сумської області, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 30.08.2002, виданого на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 28.08.2002 року №193 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №483.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: