ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1850/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Іщенко І.М.,при секретарі Клисак Н.Г.,за участю захисника ОСОБА_1,позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу з розстроченням платежу

В С Т А Н О В И В

11 грудня 2013 року до суду звернулась ОСОБА_2 до ОСОБА_3 із позовом про стягнення грошових коштів в розмірі 13 759 грн та судових витрат в розмірі 229 грн та витрат на правову допомогу в сумі 500 грн, мотивуючи тим, що 19 травня 2013 року відповідачка отримала в неї товар на загальну суму 13 750 грн в присутності свідків, написала власноручно розписку про зобовязання повернути їй кошти починаючи з червня 2013 року, сплачуючи по 500 грн щомісячно, але цього не зробила і відмовилась від добровільної сплати грошових коштів.

11 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненою позовною заявою, де зазначила, змінили предмет і підстави позову, пославшись на те, що вона є фізичною особою-підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність - роздрібна торгівля, є власником магазину непродовольчих товарів, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ (Кам'янське), вул. Сировця (пр. ОСОБА_4), 9А, під назвою «РІО».

19 травня 2013 року між нею, як фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу з розстроченням платежу. При укладанні даного договору сторони прийшли до спільної згоди щодо усіх істотних умов договору, визначивши предметом договору - товар: кількість товару визначили в товарних чеках та в грошовому вираженні - 13 750 грн., яким позивачка передала відповідачці у власність при укладенні договору, а покупець прийняв товар та зобов'язався сплатити за нього грошову суму в розмірі 13 750 грн., шляхом сплати щомісячно по 500 гривень, починаючи з червня 2013 року. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу з розстроченням платежу та визначення його умов, в тому числі передачі товару від продавця покупцеві та визначення його вартості в магазині були складені товарні чеки, ОСОБА_3 власноруч була написана розписка і отриманий товар на вказану суму.

Відповідач не виконала належним чином свої грошові зобов'язання за договором купівлі-продажу з розстроченням платежу та не сплатила за товар грошову суму в розмірі 13 750 грн., шляхом сплати кожного місяця, починаючи з червня 2013 року до 30.03.2015 року грошової суми в розмірі 500 грн. в рахунок ціни товару, в наслідок чого виникла заборгованість за несплачений товар в розмірі 13 750 грн.

На суму боргу 13 750,00 грн. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховуються три відсотки річних у розмірі 949,47 грн. та витрати на індекс інфляції в розмірі 6 887,03 грн.

Крім того, діями відповідачки по справі їй була заподіяна моральна шкода, яка виникла, у зв'язку з довгостроковим невиконанням ОСОБА_3, умов договору купівлі-продажу з розстроченням платежу, що призвело до порушення нормальної діяльності її як фізично-особи підприємця,вона змушена була позичати гроші у сторонніх осіб, у зв'язку з чим відчувала переживання і стреси , чим були заподіяні не тільки моральні та душевні, але і фізичні страждання, через постійні переживання та знаходження в підвищеному емоціональному стані у неї виникли такі серцеві захворювання ,через що щорічно проходила медичні огляди та курси лікування. Позивач заподіяну відповідачем їй моральна шкода оцінює в 15 000 гривень.

Відповідач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь як фізичну особу-підприємця грошові кошти в розмірі 13 750,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 949,47 гривень, витрати на індекс інфляції в розмірі 6 887,03 гривень, моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень і понесені нею всі судові витрати в розмірі.

В суді позивач ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що 19.05.2013 року вона дозволила старшому продавцю магазину « Рио» ОСОБА_5 продати товари дитячого одягу ОСОБА_6 на загальну суму 13 750 грн, яка виписала їй товарні чеки і передала дитячий одяг який продавався в магазині Через деякий час вона приїхала до магазину. ОСОБА_6 отримавши товар, пообіцяла сплачувати з розстроченням по 500 грн щомісячно до повного погашення боргу, але до цього часу нічого не повернула і ухиляться від добровільної сплати та виконання попереднього заочного рішення суду. Перенесла моральні страждання через невиконання відповідачкою зобовязань, має серцеві захворювання. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити посилаючись на те, що відповідачка з 2013 року не заперечувала факт передачі їй дитячого одягу на суму 13750 грн,свідомо ігнорувала явками до суду та не отримувала судові повістки , що привело до порушення майнових прав позивачки тривалий час.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що свідчить журнал судового засідання від 16.11.2016 року та власноручною розпискою відповідачки ( а.с.151), доставлено «смс» повідомлення відповідачу на 8 грудня , 14 грудня , 27 грудня 2016 року, 5 січня, 10 січня2017 року ( а.с.157, 162, 184 195).

Відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чино, суд вирішує справу на підстав наявних в ній даних чи доказів.

Представник відповідачки ОСОБА_8 до суду не зявився, був повідомлений належним чином про день і час слухання справи ( а.с.151), отримав смс-повідомлення про дату судового засідання на 8.12., 14.12., 27.12.2016 року ( а.с.157, 158,159), отримав судову повістку з повідомленням (а.с.185) смс-повідомлення про дату судового засідання на 5.01.2017 (а.с.194),отримав повторно судову повістку з повідомленням (а.с210), направлено до суду заперечення на позов.

Відповідно до ст. 169 ч.2 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, заслухавши ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_7, свідка ОСОБА_5 і дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.05.2013року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем був укладений договір купівлі-продажу з розстроченням платежу про придбання останньою товаруна загальну суму - 13 750 грн., при цьому покупець прийняв товар та зобов'язався сплатити за нього грошову суму в розмірі 13 750 грн., шляхом сплати щомісячно по 500 гривень, починаючи з червня 2013 року.

Про вказане свідчать товарні чеки від 19.05.2013 за № 1-5 (а.с. 166), де зазначений товар на загальну суму 13 750 грн, який відпущений відповідачці та розпискою за підписом ОСОБА_3Л.(а.с. 46) про прийняття товару на загальну суму 13 750 грн та прийняття на себе зобовязання щодо сплати вартості товару шляхом сплати щомісячно по 500 гривень, починаючи з червня 2013 року. Розписка була написана в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10За придбаний товар покупцем не здійснено жодного платежу.

Вказані обставини підтвердила позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснила, що вона працює старшим продавцем в магазині « Ріо» розташованого по вул. Сировця в м. Дніпродзержинську, який належить на праві власності підприємцю ОСОБА_2 19.05.2013 року ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_2 отримала в магазині дитячу одежу на загальну суму 13 750 грн про що написала власноручно розписку в її присутності та присутності двох продавців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зобовязалась сплачувати шляхом розстрочення щомісячно по 500 гривень, починаючи з червня 2013 року за придбаний товар, але до цього часу гроші не сплачені. Вона виписувала відповідачці чеки на вказану суму, а копії залишились в магазині .

Оглянувши оригінал розписки ( а.с.46), заяву ОСОБА_3 від 22.06.2016 року про видачу їй справи для ознайомлення в суді ( а.с.73), заяву ОСОБА_3 від 24.06.2016 року про видачу судового рішення ( а.с.74), особисті підписи позивачки в позові, в заяві про поновлення строку ( а.с. 80 -83), копію доручення ОСОБА_3 на представництво її інтересів в суді ОСОБА_8 з її підписом ( а.с.134), суд вважає розписка була написана особисто ОСОБА_3 19 травня 2013 року. Інших доказів, які б суперечили встановленим обставинам суд не вбачає, така відповідач ОСОБА_3 і її представник ОСОБА_8 до суду не зявились і будь-яких доказів про спростування позовних вимог не надали.

Отримання ОСОБА_3 одягу в тому числі і дитячого одягу 19.05.2013 року підтверджується копіями товарних чеків, які були оглянуті в судовому засіданні ( а.с.166-167), а також оглянутими фотознімками, на яких позивач ОСОБА_2 і свідок ОСОБА_5 впізнали одяг, який відповідачка купляла в магазині з розстрочкою платежів.

Доказів про сплату грошових коштів чи повернення товару відповідачка та її представник до суду не представили. Таким чином, суд вважає, що на правовідносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які стались 19 травня 2013 року поширюються правила укладення та виконання договорів купівлі-продажу.

Так згідно положень статтей655, 656, 662, 669 , 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

До тверджень представника відповідача щодо відсутності доказів укладення між ОСОБА_3 з ФОП ОСОБА_2 зазначеного договору суд відноситься критично, оскільки надані позивачем товарні чеки відповідають формі передбаченій для підтвердження здійснення розрахункові операції в готівціпри продажі товарів, містять перелік товару та його загальну вартість, а розписка за підписом ОСОБА_3 свідчить про прийняття такого ж товару та прийняття нею на себе зобовязання щодо сплати вартості товару з розстроченням платежу.

Крім того, безпідставними є заперечення представника відповідача щодо написання особисто самою ОСОБА_3 та підписання нею розписки від 19.05.2013, так як вказані обставини не доведено в суді жодним належним та допустимим доказом.

Отже, надані позивачем докази суд вважає належними, допустимими та достатніми в своїй сукупності для висновку щодо укладення сторонами договору купівлі-продажу з відстроченням платежу і простроченням оплати товару покупцем і позовні вимоги про стягнення із відповідачки на користь позивача грошової суми в розмірі 13 750 грн підлягає задоволенню.

За правилами ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача(а.с. 167-169), який відповідає правилам обрахунку індексу інфляції і трьох процентів річних від простроченої суми розмір інфляційних витрат понесених позивачем через невиконання відповідачем свої зобовязань складає 6 887,03 грн. та нараховані три відсотки річних від простроченої суми заборгованості складає 949,47 грн.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованості за несплачений товар в розмірі 13 750,00 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 949,47 гривень і витрат на індекс інфляції в розмірі 6 887,03 гривень обґрунтовані, доведенні та підлягають задоволенню.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди , суд вважає, що слід відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі та умовах укладеного договору. Так правовідносини між сторонами є договірними і наслідки їх невиконання визначено статтями 625 та 692 ЦК України, які не передбачають стягнення моральної шкоди.

Так згідно розясненьп. 2 викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (з відповідними змінами та доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбаченонормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Такі ж правові позиції висловлені в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-111цс13, де зазначено, що згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.Правові наслідки порушення зобов'язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов'язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України .

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачапонесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 163)пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК України, статями 611, 625, 655, 656, 662, 669, 692 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу з розстроченням платежу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 13тисяч 750 грн , три відсотки річних у розмірі 949 грн 47 коп, витрати на індекс інфляції в розмірі 6 тисяч 887 грн 03 коп, судові витрати в розмірі 229 грн 40 коп та 551 грн 21 коп та а всього 22 тисячі 267 грн 11 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11