Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 328/2551/16 Головуючий у 1 інстанції: Андрущенко О.Ю.
Провадження № 22-ц/778/217/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Донецького юридичного інституту МВС України

на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року

у справі за позовом Донецького юридичного інституту МВС України до ОСОБА_3, третя особа Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про відшкодування вартості навчання у звязку з достроковим звільненням з органів внутрішніх справ України,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року Донецький юридичний інститут МВС України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про відшкодування вартості навчання у звязку з достроковим звільненням з органів внутрішніх справ України в розмірі 9794 грн. 86 коп. та стягнення судових витрат зі сплатою судового збору в сумі 1378 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.08.2011 року ОСОБА_3 було зараховано на навчання до Донецького юридичного інституту МВС України та укладено між ним та позивачем ОСОБА_4 про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті. П.2.3.6. Договору про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ передбачено, що в разі відрахування з інституту чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами передбаченими пунктом 3 Договору, ОСОБА_3 зобовязується відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Однією з підстав такого відшкодування є відмова від подальшої служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. 20.06.2014 року після закінчення Донецького юридичного інституту, лейтенант міліції ОСОБА_3 був відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження ГУМВС України в Запорізькій області. 09.07.2015 року наказом № 247о/с ГУМВС України в Запорізькій області лейтенант міліції ОСОБА_3 був звільнений з органів внутрішніх справ України за п. 64 «Ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України. Згідно до Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, передбачають диференціацію розміру відшкодування особами вказаних витрат залежно від факту проходження або не проходження ними строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад МВС України. Так, курсанти, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби (понад 12 місяців) відшкодовують витрати за перші 12 місяців навчання, яке складається з грошового забезпечення, вартості отриманого речового забезпечення у повному обсязі, витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв не відшкодовуються, медичного забезпечення у розмірі витрат на проведення військово - лікарської комісії. Відповідно до вищенаведеного, витрати, повязані з утриманням ОСОБА_3 у Донецькому юридичному інституті становлять 9 794, 86 грн. Таким чином, після закінчення Донецького юридичного інституту, ОСОБА_3 прослужив в органах внутрішніх справ 01 рік 00 місяців 19 днів. Після звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_3 добровільно вартість свого навчання в сумі 9 794, 86 грн. відшкодовувати відмовився, в звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Донецький юридичний інститут МВС України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в його неупередженості, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та належного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів порушення його прав, оскільки замовником та відповідно платником коштів за навчання відповідача виступало ГУ МВС України в Запорізькій області, а тому саме йому належить право на звернення до суду про стягнення витрат на утримання відповідача в Донецькому юридичному інституті МВС України, а також позивач безпідставно просить стягнути кошти на користь Донецького юридичного інституту МВС України, що суперечить ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію».

З такими висновками рішення суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлені такі обставини.

07 серпня 2011 року ОСОБА_3 було зараховано на навчання до Донецького юридичного інституту МВС України та відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про міліцію та п. 2.2 наказу МВС України від 04.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» між Донецьким юридичним інститутом (Виконавець), Головним управлінням МВС України в Запорізькій області (Замовник) та відповідачем було укладено ОСОБА_4 про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті за державним замовленням. Предметом вказаного договору була підготовка відповідача за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом «Правоохоронна діяльність».

Пункт 2.3.6. Договору про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ передбачає, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами передбаченими пунктом 3 Договору, ОСОБА_3 зобовязується відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.2 вказаного Договору передбачені такі підстави відшкодування фактичних витрат: відмова від подальшої служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

20 червня 2014 року, після закінчення Донецького юридичного інституту, лейтенант міліції ОСОБА_3 був відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження ГУМВС України в Запорізькій області, а 23 червня 2014 року Наказом № 263 о/с Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області йому було призначено та встановлено посадові оклади.

09 липня 2015 року наказом №247о/с ГУМВС України в Запорізькій області лейтенант міліції ОСОБА_3 був звільнений з органів внутрішніх справ України на підставі п. 64 «Ж» (за власним бажанням).

Загальна вартість фактичних витрат на грошове, продовольче, медичне, речове забезпечення і витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв курсанта ОСОБА_3 в Донецькому юридичному інституті МВС України складає 9794,86 (девять тисяч сімсот девяносто чотири) грн. 86 коп.

Колегія суддів вбачає підстави для застосування при вирішенні справи таких норм матеріального права та нормативно-правових актів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язаннівстановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

Згідно з ч. 7 ст. 18 Закону України "Про міліцію", який діяв на час виникнення спірних правовідносин та підлягає застосуванню при вирішенні справи, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Наразі аналогічна норма матеріального права міститься у Законі України «Про національну поліцію».

Згідно ч.4,ч.5 ст.74 цього Закону особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року "Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України" (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою.

У ст. 2 Порядку визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з:

- грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням;

- перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу;

- оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 11 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 (далі - "Положення") вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС.

Кошти на навчання виділяються із державного бюджету України, після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України.

Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п.9.9. Положення).

Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення).

Таким чином, розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ, є Університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає Університет.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, проте невірно застосував норми права при вирішенні спору, що потягло ухвалення неправильного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Донецького юридичного інституту МВС України задовольнити.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення такого змісту.

Позовні вимоги Донецького юридичного інституту МВС України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, 25.08.1991р.н., РНОКПП НОМЕР_1 на користь Донецького юридичного інституту МВС України до державного бюджету (на рахунок Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, р/р 675, ) 9794,86грн. (девять тисяч сімсот девяносто чотири гривні 86 коп.) та 1378грн. витрат зі сплати судового збору, що разом складає 11172,86грн. (одинадцять тисяч сто сімдесят дві гривні 86 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: