Справа № 348/706/16-ц
Провадження № 22-ц/779/117/2017
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського районного суду від 07 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 із вищезазначеним позов, в обґрунтування якого вказувала, що перебуваючи з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 10.09.2002 року, у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_4, просила визнати її походження від батька ОСОБА_3 та стягувати з нього на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено визнати походження дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_3 Цим же рішенням постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, 1000 грн витрат за надання правової допомоги, а також 551,20 грн сплаченого судового збору. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551,20 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині розміру присуджених аліментів, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Так, зазначає апелянт, судом першої інстанції не було враховано, що він є пенсіонером по інвалідності пожиттєво і єдиним джерелом його доходів являється пенсія у розмірі 4425 грн. ОСОБА_3 звертає увагу суду й на те, що він більшу частину своїх доходів витрачає на утримання житла, продукти харчування та ліки, в результаті чого його прожитковий мінімум складає 575 грн. Також відповідач вказує на те, що він не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 частини від свого доходу, або у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн щомісячно. Крім того, апелянт зауважує, що судом першої інстанції факт його батьківства було встановлено з часу ухвалення рішення, а стягнення аліментів розпочато від моменту подачі позову. Посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився. Судове повідомлення йому було надіслано за зазначеною ним адресою у встановленому законом порядку завчасно. Про зміну свого місця проживання або перебування апелянт суд не повідомляв. Отже, згідно ст.77 ЦПК України є правові підстави вважати судове повідомлення йому врученим. Тому розгляд справи слід розпочати у відсутності відповідача.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила, пояснивши, що в даний час вона з дочками: ОСОБА_4 та Марією проживає в с. Лісна Тарновиця в жилому будинку батьків. Умови проживання є незадовільними, чоловік помер. Вона працює технічним працівником школи на 0,5 ставки, отримує щомісяця зарплату тільки 700 грн. Зазначила, що дочка ОСОБА_5 хворіє, і на її лікування потрібні кошти. Також ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_3 по спеціальності є електриком, має неофіційний додатковий заробіток, і їй відомі останні місця його роботи без документального оформлення. Тому вважає, що відповідач має можливість сплачувати на утримання своєї дочки 1/4 частину заробітку. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його в силі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішення суду в частині визнання походження доньки ОСОБА_4 від батька ОСОБА_3 жодною із сторін не оспорюється, а тому колегією суддів у відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. З цим висновком колегія суддів погоджується на підставі такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно вимог чинного законодавства України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в даній справі щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін були прийняті до уваги обставини, зазначені в ст.182 СК України. З врахуванням того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, з'ясувавши дійсне матеріальне становище сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно.

При цьому слід зауважити, що щомісячний дохід відповідача ОСОБА_3 згідно довідок ПФУ та Фонду соціального страхування (а.с.11-12) складає близько 4250 грн, 1/4 частина якого становитиме 1062 грн. Прожитковий ж мінімум на одну дитину для дітей віком від 6 років до 18 років згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» становить 1455 грн. Отже, визначена судом частка пенсії батька на утримання неповнолітньої доньки орієнтовно становить 2/3 частини встановленого законом прожиткового мінімуму.

Колегія суддів зауважує, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, забезпечує лише мінімальні потреби дитини, і не достатнім для повноцінного її розвитку. При обранні розміру частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню на утримання неповнолітньої дочки, судом прийнято до уваги незадовільний матеріальний стан матері дитини та необхідність у лікуванні дочки ОСОБА_5.

Посилання апелянта на те, що він змушений витрачати щомісяця на своє лікування по 2-3 тисячі грн, на думку колегії суддів, не може бути прийняте до уваги, оскільки воно не підтверджено належними та об'єктивними документальними доказами, зокрема, лікарськими листками-призначеннями, платіжними документами про придбання ліків.

Твердження ОСОБА_3 про те, що суд в рішенні помилково зазначив про стягнення аліментів з часу пред'явлення до нього позову про встановлення батьківства та стягнення аліментів, не ґрунтується на законі. Адже, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на неповнолітню дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. І застосування цієї правової норми не ставиться в залежність від наявності вимоги про встановлення батьківства боржника.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовує. Тому підстав для скасування рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307; 308; 313; 314; 315; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Надвірнянського районного суду від 07 листопада 2016 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_6