У х в а л а

іменем україни

23 січня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

МаляренкаА.В.,

СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 38 604 грн з кінцевим терміном повернення коштів 27 грудня 2011 року. У порушення умов кредитного договору, позичальник своїх зобов'язань належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 131 628,01 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи попереднє рішення суду апеляційної інстанції касаційний суд указував на те, що визначаючи початок перебігу позовної давності, апеляційний суд не врахував зміст поданої банком у липні 2010 році позовної заяви, умови кредитного договору, в тому числі передбачені п. 2.3, не дослідив рішення суду від 31 травня 2011 року та дійшов передчасного висновку про звернення з позовом в межах позовної давності. Вказавши про вчинення відповідачем протягом 2013 року дій, спрямованих на погашення заборгованості, апеляційний суд не вказав на докази, які таке підтверджують, і не спростував відповідний висновок суду першої інстанції.

Повторно переглядаючи справу в апеляційному порядку апеляційний суд погодився з висновками і мотивами ухваленого судом першої інстанції рішення, який ухвалюючи рішення вказував на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Установлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 2.3.7 кредитного договору використало право дострокового повернення кредиту, цим самим змінивши строк виконання кредитного договору - 27 серпня 2010 року, а до суду з цим позовом банк звернувся - 21 лютого 2014 року.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

О.В.Ступак