Справа № 135/1790/16-ц
Провадження № 2/135/24/17
РІШЕННЯ

іменем України

05.01.2017 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі Паладій В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів,-

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» і просив: визнати недійсними договори № №05779/16, 05779, 05778/16, 05778 від 03.10.2016року, укладені між ним та відповідачем; стягнути з відповідача на його користь 14850, 00грн., сплачених за договором №05778; 12870,00грн., сплачених за договором № 05779.

На обґрунтування позовних вимог повідомив, що 03.10.2016 року між ним та відповідачем були укладені Договори №№ 05779/16, № 05778/16, 05779, № 05778, згідно з якими (виконавець) за його(замовника) згодою від його імені і за його рахунок зобовязався вчинити дії по наданню послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а саме: за Договором №05779/16 вчинити юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики у розмірі 130000,00грн., за Договором № 05778/16, вчинити юридичні дії спрямованих на отримання ним позики у розмірі 150000,00грн., у тому числі:

- включити замовника до складу програми «Комфорт»;

- присвоїти та повідомити Замовнику персональний код у програмі;

- організувати та проводити Розподіли Свідоцтв;

- здійснювати весь необхідний об'єм документообігу та листування щодо участі замовника у програмі;

- здійснити необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики;

- представляти інтереси замовника в будь-яких державних, судових та інших органах, у підприємствах будь-якої форми власності, а також в органах виконавчої служби з питань , пов'язаних з виконанням даного Договору;

- подавати в інтересах замовника заяви (в т. ч. позовні), клопотання та інші необхідні звернення, пов'язані з виконанням даного Договору;

- надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим Договором та і Додатками до нього.

- копіювати та сканувати представлені замовником матеріали і документацію;

- перевіряти достовірність наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, незабороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних;

- складати, з урахуванням побажань замовника, Договору та інших необхідних письмових документів щодо його участі у програмі «Комфорт», з дотриманням вимог чинного Законодавства;

- надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі;

- надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства, щодо участі замовника у програмі

Згідно п.1.2 Договорів розмір позики та порядок розрахунків по даному Договору зазначаються у відповідних Додатках до нього.

Згідно п.1.3 Договорів замовник доручив виконавцю використовувати суми своїх чистих платежів для формування Фонду програми та його розподілу, а також для надання відповідних сум у позику згідно умов програми.

Посилаючись на те, що зазначена діяльність містить ознаки фінансової послуги та підлягає ліцензуванню, але здійснювалася відповідачем без відповідної ліцензії, а також на те, що відповідачем недостатньо і не в повній мірі йому була надана інформація про умови та порядок участі його у програмі, внаслідок чого він був позбавлений можливості свідомого вибору, позивач просив визнати зазначені договори недійсними, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути грошові кошти, сплачені за цими договорами.

Крім того, позивач вважає, що оспорювані договори суперечать нормам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, згідно з якими надання йому послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а також надання клієнту безкоштовної інформації та роз'яснень щодо діяльності відповідної програми перед укладенням з ним такого договору є законодавчо закріпленим обов'язком особи, яка надає послуги з адміністрування фінансових актів для придбання товарів у групах. Отримання відповідачем коштів за виконання вимог законів є протиправним.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від нього надійшли заперечення, у яких він просить відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав викладених у них, справу розглядати за відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» 03.10.2016 року були укладені Договори №№05779/16, 05779, 05778/16, 05778. Укладаючи ці Договори, відповідач порушив вимоги норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та здійснив укладення даних угод без наявності ліцензії, при цьому не повідомив позивача про відсутність у нього ліцензії, недостатньо і не в повній мірі надав інформацію про умови та порядок його участі у програмі, внаслідок чого незаконно отримав від позивача кошти у сумі 14850, 00грн., сплачених за договором №05778 та 12870, 00грн., сплачених за договором №05778.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

З Договорів №№05779/16, 05779, 05778/16, 05778, видно, що вони були укладені 03.10.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕКОНОМ КОМФОРТ», згідно з якими відповідач (виконавець) за згодою позивача (замовника) від імені і за рахунок замовника зобовязався вчинити дії по наданню послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а саме: за Договором №05779/16 вчинити юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики у розмірі 130000,00грн., за Договором №05778/16, вчинити юридичні дії спрямованих на отримання ним позики у розмірі 150000,00грн., у тому числі:

- включити замовника до складу програми «Комфорт»;

- присвоїти та повідомити Замовнику персональний код у програмі;

- організувати та проводити Розподіли Свідоцтв;

- здійснювати весь необхідний об'єм документообігу та листування щодо участі замовника у програмі;

- здійснити необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики;

- представляти інтереси замовника в будь-яких державних, судових та інших органах, у підприємствах будь-якої форми власності, а також в органах виконавчої служби з питань , пов'язаних з виконанням даного Договору;

- подавати в інтересах замовника заяви (в т. ч. позовні), клопотання та інші необхідні звернення, пов'язані з виконанням даного Договору;

- надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим Договором та і Додатками до нього.

- копіювати та сканувати представлені замовником матеріали і документацію;

- перевіряти достовірність наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, незабороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних;

- складати, з урахуванням побажань замовника, Договору та інших необхідних письмових документів щодо його участі у програмі «Комфорт», з дотриманням вимог чинного Законодавства;

- надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі;

- надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства, щодо участі замовника у програмі.

Аналізуючи ці договори, суд приходить до висновку, що вони є договорами про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі, а діяльність ТОВ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» в цьому випадку є наданням послуг адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі. А отже, відповідно до законодавства, для укладення цих договорів відповідач повинен був, у встановленому порядку, отримати ліцензію на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Однак такої ліцензії ТОВ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» на момент укладення договору не мало, а отже відповідач не мав права на укладення таких договорів.

Зі змісту оспорюваних Договорів та умов програми «Комфорт», видно, що послуга, яку за умовами даних договорів, передбачено надати позивачу за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах відповідно до п. 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури.

Така діяльність підпадає під визначення п. 1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.10.2012 № 1676, згідно якого адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі є фінансовою послугою, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

За Договорами №№05779/16, 05779, 05778/16, 05778 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом Договорів №№05779/16, 05779, 05778/16, 05778, відповідачу необхідно було мати ліцензію.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

У цьому визначенні мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а «мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів» стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб. Крім того, до визначених у ч. 3 ст. 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» установ, на діяльність яких не поширюються положення Закону, відповідач не належить.

Відповідачем в запереченні визнано той факт, що він надає фінансові послуги з надання коштів у позику та надання поручительств згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 31 березня 2006 року № 5555, як юридична особа - суб'єкт господарювання, який за своїм правовим статусом не є фінансовою установою.

Відповідно до ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 227 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Отже, згідно із вказаними вище нормами ЦК України є підстави для визнання недійсними договорів №05779, №05778, як таких, що вчинені юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

З обставин справи вбачається, що відповідач, пропонуючи позивачу надання фінансової послуги, укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договорів №05779, №05778 на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

А статтею 11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачені обов'язки кредитодавця перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, згідно з якими кредитодавець зобов'язаний, крім іншого, повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, в тому числі про форми його забезпечення, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Однак, представник відповідача не роз'яснила позивачу детально умов придбання товарів в групах, кредитних коштів у заявлений відповідачем строк ОСОБА_1 не одержав, а дійсні умови їх одержання відповідачем від нього були приховані.

Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та згідно з частинами третьою та п'ятою цієї статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

А згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З урахуванням того, що відповідач не повідомив позивача про відсутність у ТОВ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, недостатньо і не в повній мірі йому була надана інформація про умови та порядок участі його у програм, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі «Комфорт», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми, а дії відповідача явно суперечили вимогам вищеперераховних законів, здійснені з метою неправомірного отримання коштів від позивача, суд вважає, що є всі підстави для визнання недійсними договорів №№ 05778, 05778/16, 05779 та 05779/16 та стягнення з відповідача на користь позивача 14850,00 грн. та 12870,00грн., сплачених на виконання недійсних правочинів.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що ліцензія при укладенні таких договорів не потрібна, оскільки вони повністю спростовуються вимогами законів та доказами, що наявні в матеріалах даної справи.

Суд погоджується із запереченнями відповідача та не приймає до уваги рішень судів, на які посилається позивач, оскільки в Україні не існує аналогії судових рішень, а обовязковими є лише правові позиції Верховного суду в конкретних справах щодо подібних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір визначається в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто в даному випадку 551 грн. 20 коп.

Відповідно до п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір визначається в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Пунктом 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 роз'яснено, що, якщо в заяві об'єднано декілька позовних вимог, то судовий збір сплачується окремо за кожну із них.

Дана позовна заява містить чотири вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Отже, зважаючи на пропорційність задоволених вимог позивача, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 3307,20 грн.

Керуючись ст. 3, ч. 2 ст. 203, ст. 227, ч. 2 ст. 627 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 2, п. 11-1 ч. 1 ст. 4, п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 4 ч. 1 ст. 4, ст. 11, п. 4, 5 ч. 2, ч. 6 ст. 19, ч. 3 ст. 22 «Про захист прав споживачів», п. 1.1, 1.2 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», п. 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014, п. 1.2, 6.1 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.10.2012 № 1676, та на підставі ст.ст. 10, 60, ч. 3 ст. 88, 212-216 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір №05779/16 від 03.10.2016року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» та ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір №05779 від 03.10.2016року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ЕКОНОМ КОМФОРТ» та ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір №05778/16 від 03.10.2016року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ЕКОНОМ КОМФОРТ» та ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір №05778 від 03.10.2016року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» та ОСОБА_1.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» на користь ОСОБА_1 14850, 00грн. сплачених за договором №05778 від 03.10.2016року.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» на користь ОСОБА_1 12870, 00грн. сплачених за договором № 05779 від 03.10.2016року.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКОНОМ КОМФОРТ» на користь держави судові витрати у сумі 3307,20грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя