Справа №577/4640/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кущенко М. Ф.
Номер провадження 22-ц/788/100/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Семеній Л. І. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 лютого 2016 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов'язати ПАТ «Сумигаз» зробити перерахунок спожитого нею газу у період з лютого до 30 квітня 2015 року та зарахувати переплачену нею суму у рахунок наступних платежів. В травні 2016 року уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь 7420 грн. 40 коп. переплачених нею коштів за спожитий газ.

27 травня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області розглянув названу справу № 577/934/16-ц та ухвалив рішення, яким позовні вимоги були задоволені частково: стягнуто з ПАТ «Сумигаз» на користь ОСОБА_3 4171,72 грн. - переплати за послуги з газопостачання за березень та квітень 2015 року; 1378 грн. - судового збору в дохід держави.

07 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання щодо стягнення з ПАТ «Сумигаз» на її користь витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги її адвоката, якому вона провела оплату в сумі 4000 грн.

23 листопада 2016 року позивач уточнила свої вимоги і просила стягнути з відповідача 2400 грн. із понесених нею затрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 4000 грн.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2016 року в задоволенні вимог ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення судових витрат не були заявлені при подачі позову до суду і не були заявлені до ухвалення судового рішення, як визначено п. 4 ст. 220 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду і постановлення нової про задоволення заяви з тих підстав, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Сумигаз» ОСОБА_5 вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зі змісту ст. 79 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи в тому числі належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір № 63 про надання правової допомоги, згідно умов якого остання зобов'язалася надавати юридичні послуги, представляти інтереси позивача в Конотопському міськрайсуді. Вартість послуг визначається відповідним розрахунком, який є невід'ємним додатком до цього договору. Заявниця представила суду акт виконаних робіт по наданню юридичної допомоги за договором № 62 від 25.12.2015 року згідно якого за правову допомогу заявниця провела оплату в сумі 4000 грн., надавши суду відповідну квитанцію від 26.12.2015року, а також завірений адвокатом запис про помилковість зазначеної дати договору в акті виконаних робіт(а.с. 21-22,134,152-153).

Як роз'яснено в п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Як роз'яснено в п. 48 ПостановиПленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд може розглянути справу не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи.

Колегія суддів вважає, що вимога апелянта щодо винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат є безпідставною, оскільки судами можуть бути прийняті додаткові рішення з тих питань, які були заявлені до або під час розгляду справи, але з якихось причин не були вирішені.

Однак, при розгляді справи в місцевому суді позивачем ОСОБА_3 не були заявлені вимоги про стягнення витрат на правову допомогу ні при подачі позову, ні в судовому засідання до ухвалення судового рішення. Не подавалися ОСОБА_3 і докази на підтвердження понесення таких витрат. Даний факт в судовому засіданні суду першої інстанції було підтверджено позивачем. Такі докази позивачка подала після завершення розгляду справи, подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги про протилежне не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висовку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -