У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 04 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 2621/0308/71-040 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 76 900,00 доларів США та зобов'язувалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за вказаним кредитним договором, а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором набув ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідач належним чином не виконала умов договору з огляду у неї утворилась заборгованість у розмірі 764 309,46 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 732 280,13 грн; - заборгованість по відсотках - 30 035,58 грн; - пеня за останній рік - 1 993,75 грн, яку банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту № 2621/0308/71-040 від 04 березня 2008 року в загальному розмірі 764 309,13 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту № 2621/0308/71-040 від 04 березня 2008 року в загальному розмірі 756 822,72 грн, з якої: - 717 147,67 грн строкової заборгованість за основним боргом; - 8 095,57 грн простроченої заборгованості за основним боргом; - 7 191,98 грн строкової заборгованості за процентами; - 22 393,75 грн заборгованості за простроченими процентами; - 1 993,75 грн пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, з огляду на що у неї утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове суд апеляційної інстанції погодився із розміром заборгованості за кредитним договором від 04 березня 2008 року № 2621/0308/71-040, визначеним висновком судового експерта Київського НДІСЕ МЮ України та відхилив розрахунок такої заборгованості, виконаної банком.

Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи районним судом, що призвело до порушення ч. 1 ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої обов'язковою умовою ухвалення судом заочного рішення у справі є неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову з огляду на заявлені у суді першої інстанції вимоги і на підставі доказів сторін.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов