Провадження №2/521/1183/17
27 березня 2017 року місто Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Захарової П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третьої особи Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» про оспорювання батьківства шляхом виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, -
17.08.2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства шляхом виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.
В обґрунтування заявлених вимог він зазначив, що 22.05.2013 року було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_4, про що було зроблено актовий запис № 605, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 22.05.2013 року.
На момент укладення шлюбу відповідач ОСОБА_4 була вагітна на четвертому місяці від іншого чоловіка, не зважаючи на такі обставини він намагався побудувати з нею сім'ю.
16.07.2013 року було зареєстровано народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що було зроблено актовий запис № 6232, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.
До 10 березня 2015 року вони проживали з відповідачем та її дитиною однією родиною, по АДРЕСА_1, а в потім ОСОБА_4 зібрала речі і дитину і поїхала у невідомому йому напрямку.
01.10.2015 року шлюб між ними було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 2015 року, яке набрало законної сили 12.10.2015 року.
В червні 2015 року йому стало відомо, що ОСОБА_4 покинула неповнолітнього ОСОБА_5 і його було знайдено на вулиці та передано до Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1», де він і перебуває.
07.06.2016 року було відкрито провадження суддею Київського районного суду м. Одеси по цивільній справі за позовом Комунальної установи «міський спеціалізований будинок дитини №1» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, третя особа: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, цивільна справа № 520/6174/16-ц.
Він не являється біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів буде для нього великим тягарем, до якого він не готовий.
Просить суд виключити з актового запису №6232 від 16.07.2013 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, яким зареєстровано народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості в графі «Батько», а саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця села Шевченкове, Жовтневого району, Миколаївської області.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.
Представник третьої особи Захарова П.М. в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 22.05.2013 року було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №605 (а.с.5).
ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_5, батьком якого було записано ОСОБА_3 (а.с.6), про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1.
01.10.2015 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.7).
07.06.2016 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі за позовною заявою Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, третя особа: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с.8).
В судових засіданнях представник позивача ОСОБА_1 зазначала, що позивач не є біологічним батьком дитини, у зв'язку з чим за її клопотанням було проведено судово-медичну молекулярно - генетичну експертизу.
Згідно висновку експерта № 6 від 23.02.2017 року молекулярно - генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ст. 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Таким чином, враховуючи те, що позивач заперечує своє біологічне батьківство дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, а також враховуючи, що згідно експертного висновку № 6 від 23.02.2017 року позивач не є батьком ОСОБА_5, суд вважає необхідним даний позов задовольнити та виключити з актового запису про народження дитини відомості про позивача як батька.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з п.п. 2, ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Відповідно до наданої представником позивача копії додаткової угоди № 23 про надання правової допомоги укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 07.11.2016 р. змістом якого є представництво його інтересів в суді. Згідно з квитанцією від 07.11.2016 р. сума витрат на правову допомогу складає 4530,00 грн.
У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 4433,40 грн.,витрати на правову допомогу 4530,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третьої особи Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» про оспорювання батьківства шляхом виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.
Виключити з актового запису №6232 від 16.07.2013 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, яким зареєстровано народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості в графі «Батько», а саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця села Шевченкове, Жовтневого району, Миколаївської області.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати на правову допомогу в розмірі 4530,00 грн., витрати пов'язані з проведення судово-медичної молекулярно - генетичної експертизи в розмірі 4433,40 грн., витрати на правову допомогу 4530,00 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн., а в сумі 9514,6 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: