Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 для утримання дочки ОСОБА_5 з розміру 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття та призначити стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 для утримання дочки ОСОБА_5, в розмірі 1/10 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 для утримання дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 з розміру 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття та призначити стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 для утримання дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7, в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_4покликалася на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що ОСОБА_2 у відповідності до ст.84 СК України не має права на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, так як шлюб між ними не зареєстрований.

Крім того, неповнолітні діти мають право на першочергове утримання, а дружина, з якою проживають неповнолітні діти, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, тому такий добровільний договір не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Звертала увагу на те, що виписки із амбулаторної карти хворого не підтверджують погіршення стану здоровя, оскільки він хворіє ще з 2006 року і це було враховано при винесенні рішення. Відсутність інвалідності вказує, що він працездатний і повинен докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїм неповнолітнім дітям, які в силу свого віку не можуть забезпечить себе усім необхідним.

Доводила, що судове рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Раждена, ІНФОРМАЦІЯ_2 полягало в створенні штучних обставин для зменшення розміру аліментів у визначеному судом розмірі на утримання дочки, ОСОБА_5. Про це свідчить відсутність відкритого виконавчого провадження по справі №555/2063/15-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_6 та Раждена. Небажання утримувати дочку ОСОБА_8 підтверджується заборгованістю по сплаті аліментів та неодноразовими зверненнями до суду з приводу зменшення розміру аліментів.

З цих підстав просила рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 у встановленому законом порядку, завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилася і причин неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої, згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.07.2006 року ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2006 року до досягнення дочкою повноліття (а.с.8, 11).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9,10).

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 08.12.2015 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 07.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.15).

Із довідки ТУ ДСА в Житомирській області від 17.03.2016 року № 645/16 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює в Ємільчинському районному суді Житомирської області з 01 березня 2010 року на посаді помічника судді і з 01 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року сума виплаченого доходу становила 26558,03 грн..

Із розписки ОСОБА_2 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 сплатив їй по виконавчому листу, у добровільному порядку, аліменти на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року, а також на її утримання як матері, з якою проживає дитина до досягнення трьох років згідно письмової домовленості.

Згідно з договору про утримання матері з якою проживає малолітня дитина до 3-х річного віку відповідно до вимог ст.ст. 84, 91 СК України, що укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, встановлено розмір, строки та порядок виплати коштів на утримання матері, з якою проживає малолітня дитина до 3-х річного віку син ОСОБА_1Р, 04.01.2014р.н. Пункт 3 вказаного договору передбачає, що виплати здійснюються платником щомісячно у вигляді твердої грошової суми 400 грн.

З амбулаторної картки хворого ОСОБА_1, особа знаходився під наглядом з 2006 року, в період з 2011 року по 2016 рік неодноразово проходив курс лікування у звязку з діагнозом ВСД по змішаному типу з цефалічним і кардіальним синдромами.

Згідно з довідки Березнівського районного відділу Управління Держтехногенбезпеки у Рівненській області 03.09.2012 року в господарстві громадянина ОСОБА_1 за адресою : с. Хмелівка, вул. Набережна, 45, Березнівського району, виникла пожежа. В результаті пожежі вогнем знищено дві господарські споруди, кухня, гараж, млин, верстат, речі домашнього вжитку, документи.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача змінився як матеріальний так і сімейний стан, зокрема судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 після ухвалення судового рішення 13.07.2006 року про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 став батьком ще двох дітей у звязку з чим він має витрачати свій дохід на утримання вже трьох дітей, також він добровільно сплачує кошти на утримання відповідача ОСОБА_2 як матері, з якою проживає дитина до досягнення 3-х річного віку, що в силу ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки вони не в повній мірі відповідають матеріалам справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 17 абз. 4. встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень по їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

Згідно з ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 після ухвалення судового рішення - 13.07.2006 року, про стягнення аліментів на утримання дочки - ОСОБА_5 став батьком ще двох дітей.

Місцевий суд погодився з позицією сторони позивача, що дана обставина свідчить про зміну сімейного та матеріального стану ОСОБА_1, оскільки з народженням ще двох дітей, він має витрачати свій дохід на утримання уже трьох дітей, також він добровільно сплачував кошти на утримання ОСОБА_2 як матері, з якою проживає дитина до досягнення 3-х річного віку.

Медичні документи, представлені позивачем свідчать, що з 2006 року ОСОБА_1 перебуває під наглядом лікаря і щорічно проходить медичне лікування, тобто свідчать про погіршення стану його здоровя та необхідність понесення витрат для забезпечення належного стану здоровя, однак не підтверджують його непрацездатності та можливості звільнення від обовязку утримувати дитину,

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що має місце зміна матеріального та сімейного стану позивача як підстави зміни розміру аліментів.

Як зазначалось вище згідно вимог ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір стягуваних з боржника аліментів не повинен перевищувати 50 % заробітку.

Колегія суддів вважає, що в результаті стягнення Березнівським районним судом Рівненської області від 08.12.2015 року аліментів з позивача на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку змінився його матеріальний стан, а також враховуючи, що розмір аліментів за обома судовими рішеннями перевищує 50 % заробітку позивача, наявні передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2006 року із позивача на утримання доньки ОСОБА_5 із 1/4 частини заробітку до 1/6 частини, а не до 1/10 частки, як зменшено в оскаржуваному рішенні, розмір якої є недостатнім для утримання дитини.

Тобто, з максимально можливого розміру аліментів на всіх дітей 50 % заробітку позивача, або 3/6 часток всіх видів заробітку, на кожну дитину ОСОБА_1 повинен сплачувати аліментів в рівних частках по 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Те що ОСОБА_2 не оскаржила рішення про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання їх дітей є її правом.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, рівності обов'язку батьків щодо її утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів, колегія суддів приходить до висновку про необхідністьскасування рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2016 року в частині зменшення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та позов в цій частині слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 для утримання дочки ОСОБА_5 з розміру 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 слід стягнути половину понесених нею судових витрат, що складе 352 грн.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 підлягає скасуванню , а позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. ст. 313-314, ст. ст. 316-117 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2016 року скасувати в частині зменшення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та позов в цій частині задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 для утримання дочки ОСОБА_5 з розміру 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 352 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.О. Гордійчук

ОСОБА_9