Справа №484/2694/16-ц 01.02.2017 01.02.2017
Справа № 484/2694/16-ц
Провадження №22-ц/784/115/17 Головуючий у першій інстанції Максютенко О.А
Категорія 20 Доповідач апеляційного суду-Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

1 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої : Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про стягнення суми коштів,-

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_3 про стягнення суми коштів.

Позивачка зазначала, що у червні 2014 року між нею та відповідачкою ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про придбання, належного їй на праві власності, житлового будинку № АДРЕСА_1 за 6995 доларів США, а також обумовлено строки здійснення розрахунку та укладення договору купівлі-продажу до 5 серпня 2014 року.

5 червня 2014 року в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу позивач передала онуку ОСОБА_3 - ОСОБА_4 1940 доларів США в якості авансу, про що вона ж склала розписку від 5 червня 2014 року. ОСОБА_4 передав позивачці ключі від будинку та надвірних споруд.

13 травня 2015 року ОСОБА_3, на підтвердження своїх намірів щодо відчуження будинку на користь позивачки, заповіла на ім'я останньої вказаний будинок.

Позивчака за власні кошти зрізала сухостій, звільнила земельну ділянку від бур'янів та обробила її, сформувала свердловину. Протягом з червня 2014 року по серпень 2015 року здійснювала догляд за будинком та прибудинковою територією. Вартість робіт по бурінню свердловини склала 2000 доларів США та 2500 грн. Проте до 5 серпня 2014 року договір купівлі-продажу спірного будинку так і не було укладено, а внесена сума авансу 1940 доларів США - не була повернута.

В подальшому позивачка на прохання ОСОБА_4 передала йому ключі для огляду будинку, однак останній 20 травня 2015 року замінив замок та продав іншому покупцеві, не зважаючи, що в будинку залишились її речі та господарський інвентарь.

В зв'язку з вказаним позивачка уточнюючи свої вимоги просила стягнути з ОСОБА_3 авансову суму 51642 грн. 80 коп., вартість облаштування свердловини 55740 грн, проценти за користування коштами 20660.65 грн, інфляційні 32501.85 грн, 3% річних 2936.54 грн, 5040 грн. вартість майна, що залишилось в будинку (коса бензомоторна -1800 грн, бідон на 40 л. - 100 грн, дві каністри для харчових продуктів ємкістю 40 л. та 20 л. вартістю 80 грн. та 50 грн., чотири відра пластикові ємкістю по 12 літрів вартістю 200 грн., дві лопати вартістю 160 грн., сокиру вартістю 70 грн., дві пилки ручні (ножовка) вартістю 120 грн., глечик пластиковий для води, ємкістю 1 літр, вартістю 25 грн., 20 пластикових ящиків для зберігання картоплі вартістю 400 грн., молоток вартіст. 30 грн., пласкогубці вартістю 45 грн., чотири кружки для чаю вартістю 40 грн.,люк пластиковий чорний 300 грн., міндобриво для картоплі 50 кг., вартістю 1000 грн., міндобриво (аміачна селітра) 25 кг. вартістю 500 грн., замок дверний внутрішній для вхідних дверей веранди вартістю 120 грн.).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка вказує на те, що судом неповно враховано обставини справи, тому просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що відповідачка ОСОБА_3 має на праві власності будинок № АДРЕСА_1 та за домовленістю з позивачкою мала намір його продати шляхом укладення в установленому законом порядку договору.

Вказані обставини підтверджуються розпискою від 5 червня 2014 року, складеної позивачкою ОСОБА_2 в присутності свідків, про те, що вона передала ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_3, аванс в сумі 2000 доларів США у рахунок придбання вказаного житлового будинку до 5 червня 2014 року, оскільки саме до цієї дати сторони домовились укласти договір купівлі-продажу будинку (а.с. 5).

Оскільки договір не було укладено в обумовлений термін, ОСОБА_3 реальність своїх намірів щодо продажу будинку позивачці підтвердила шляхом складеня 13 травня 2015 року на імя позивачки ОСОБА_2 заповіту на зазначений будинок (а.с.6).

Обставини домовленості щодо укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, також підтверджуються висновками Уманського районного відділення поліції від 14 липня 2015 року, від 6 листопаду 2015 року та 26 вересня 2016 року за зверненнями позивачки ОСОБА_2 щодо вчинення відносно неї протиправних дій, а саме не повернення авансового платежу, не відшкодування її витрат на облаштування будинку за час користуванням ним та спорудження свердловини, а також вартості залишеного в будинку господарського та садового інвентаря (а.с. 51, 52- 53, 54).

Позивачка, заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_3 сплаченого нею авансу, посилається на положення ст. 570 ЦК України. Відповідно до наведеної норми, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

В той же час, надана позивачкою розписка, на підтвердження вимог про стягнення вказаної в ній суми, не свідчить про отримання цих грошей саме відповідачкою ОСОБА_3, як кредитором, оскільки в розписці зазначено про передачу ОСОБА_2 грошей ОСОБА_4 Доручення на підставі якого, на думку, позивачки діяв ОСОБА_5 , та його права та обв'язки за цим дорученням в матеріалах справи відсутні. Також і відсутні докази щодо передачі отриманих ним грошей відповідачці.

22 вересня 2015 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 41 477 грн. боргу відповідно до розписки від 5 червня 2014 року. Рішення набуло законної сили. (а.с.20). Таким чином, правовідносини, які виникли між позивачкою та ОСОБА_4 щодо передачі йому авансу вирішені судом.

За вказаних обставин, відсутні підстави для застосування положень ст. ст. 570, 1006 ЦК України, та задоволення вимог про стягнення авансу в сумі 2000 грн., як і процентів за користування цими грошима, 3% річних та суми знецінення коштів в зв'язку з інфляцією з відповідачки ОСОБА_3

Вимоги позивачки щодо стягнення на її користь вартості об лаштованої в будинку свердловини, також не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази згоди відповідачки, як власника будинку на такі будівельні роботи, як і згоди на грошову компенсаці. Передача позивачці ключів від будинку ОСОБА_4 не вказує на згоду щодо здійснення будь-яких ремонтних робіт.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 815 ЦК України, наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця.

В той же час, як вбачається із висновку Уманського РВ МВС України в Чернігівській області від 14 липня 2015 року, здійсненого за заявою ОСОБА_4, слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 самовільно вирізали дерева на території подвір'я, пробурили скважину і використовують земельну ділянку.

За вказаних обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки 55740 грн. витрат позивачки, пов'язаних з облаштуванням скважини в належному відповідачці будинку.

Посилання позивачки на положення ст.ст. 1212, 1214 ЦК УКраїни, є безпідставним, оскільки вказані норми не регулюють спірні правовідносини.

Також не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення вартості майна (господарського інвентаря) яке, за твердженнями позивачки, залишилося в будинку відповідачки.

Як пояснила позивачка, що господарський та садовий інвентар нею особисто з допомогою її співмешканця ОСОБА_6 було завезено на подвір'я, так, як вказаний інвентар використовувався для господарювання в цьому будинку. Після того, як ОСОБА_4 забрав ключі від будинку, то вказаний інвентар залишився в цьому будинку.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 зазначали про наявність домовленості між сторонами щодо купівлі-продажу будинку, що позивачка в будинку господарювала, завезла господарський та садовий інвентар та спорудила скважину.

Як показав свідок ОСОБА_6, допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, в якості свідка, що він звертався до особи, яка на даний час господарює в цьому будинку, з вимогою про повернення належного позивачці інвентаря, на що останній відповів, що ОСОБА_4 заборонив йому будь-що повертати позивачці.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цівільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Так, згідно із ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Позивачка в позові не вказувала на те, що спірний інвентар втрачено, в матеріалах справи також відсутні такі докази, навпаки позивачка вказувала, що він залишився в будинку, а на вимогу свідка ОСОБА_6 йому відмовлено в поверненні інвентаря через заборону на то ОСОБА_4 Таким чином позивачкою не доведено завдання їй втрат в розмірі вартості спірного майна (інвентаря), через що відсутні підстави для захисту порушеного права у спосіб стягнення вартості майна, як то передбачено п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, тоді як вимоги про витребування майна не заявлялись.

За вказаних обставин, районний суд вірно зазначав про обов'язок сторони в процесі доведення обставин на які вона посилається, як того вимагають положення ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що судом не встановлено факту порушення прав позивачки, в тому числі і в частині стягнення вартості майна, у спосіб заявлений в позові, відсутні підстави для їх судового захисту. За такого, районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі, фактично відтворено доводи позовної заяви, що не спростовує наведені висновки суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 303, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова