АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 17 липня 2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 935/8-234, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 77 000,00 доларів США строком до 11.07.2033 р., зі сплатою 13,5 % річних.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, яка станом на 04 червня 2015 р. становить 200 242,82 доларів США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 4 206 292,93 грн., позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Справа №760/2669/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4341/2017
Головуючий усуді першоїінстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку у звЧязку зі спливом позовної давності, суд першої інстанції не урахував графік платежів, що є складовою частиною кредитного договору, яким передбачено строки погашення чергових платежів, визначених місяцями, позовна давність за якими має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того суд неправильно застосував положення ст.ст. 261, 530, 631, ч.2 ст.1050 ЦК України та не урахував, що Банк до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (чергового платежу - 11.07.2033 р.) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з нарахованими процентами) в межах позовної давності щодо кожного з цих платежів.

Вказував на те, що пунктом 4.4 кредитного договору сторони не встановлювали строк дії кредитного договору та підстави його припинення, а лише передбачили можливість дострокового повернення кредитних коштів, а відтак вважав, що Банк використав передбачене ст.1050 ЦК України право вимоги дострокового виконання позичальником всіх зобов'язань, звернувшись до суду з відповідним позовом.

В судове засідання представник ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 не зЧявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 липня 2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 935/8-243, відповідно до якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 77 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних та комісій, у розмірі та в порядку, визначених в додатку № 1 до цього договору.

Згідно з п.п. 1.1.1 п. 1.1 договору погашення кредиту повинно здійснюватися до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з серпня 2008 року (останній платіж липень 2033 року) та з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 11 липня 2033 року (включно) на умовах, визначених цим договором.

Зазначеним пунктом договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 257,00 доларів США до 10 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2008 року.

Пунктом 2.4.5 договору передбачена сплата процентів за користування кредитом не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Відповідно до п.п. 3.3.8. п. 3 договору кредиту позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1., 2.4. цього договору.

З наданого представником ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунку заборгованості, станом на 05 червня 2015 року, убачається, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 складає 123 522,65 долари США, що відповідно до курсу Національного банку України складає 2 595 669,57 грн.

28.09.2016 р. ОСОБА_1 подала заяву про застосування позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що сторони в кредитному договорі передбачили умови дострокового повернення кредитних коштів, з настанням яких відбувається зміна строку повернення кредитних коштів. Оскільки такі умови настали 26 лютого 2009 р., а Банк звернувся з позовом у червні 2015 р., то з урахування поданої ОСОБА_1 заяви про застосування позовної давності, суд застосував строк позовної давності.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 4.4. договору кредиту сторони погодили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином сторони, діючи на власний розсуд визначили умови з настанням яких відбувається зміна строку виконання основного зобов'язання, за наслідками яких у позичальника виникає обов'язок дострокового повернення кредитних коштів, сплати процентів та нарахованих штрафних санкцій, а для кредитора розпочинається перебіг строку, протягом якого він має право звернутися до суду за захистом порушеного права у разі невиконання позичальником зазначеної умови договору.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на виконання зобов'язань за кредитним договором останній платіж здійснила 27 листопада 2008 р.

Таким чином за умовами п.4.4. кредитного договору, після спливу більш ніж 90 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив і вона була зобов'язана протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції, а у Банку з 26.02.2009 р. і протягом визначеного ст. 257 ЦК України - трирічного строку виникло право на звернення до суду з позовом про захист порушеного права.

Банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 15.06.2016 р., тобто з порушенням строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, а відтак суд обґрунтовано відмовив ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Зазначений висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.11.2015 р. у справі № 6-1174цс16, в якій зазначено, що згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина першасттатті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03лютого 2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: