АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Борденюк В.В.
№22-ц/796/2284/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №759/5161/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України.

У мотивування вимог посилалася на те, що 02 серпня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем.

У шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірваний.

Вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням надати дозвіл на виїзд їхніх дітей за межі України для відпочинку та оздоровлення в період осінніх, зимових, весняних та літніх канікул, однак її вимоги були проігноровані ОСОБА_4 і як результат не надано згоди на виїзд дітей за межі України.

Таким чином, враховуючи інтереси дітей та їх право на відпочинок та оздоровлення, зокрема поза межами України; наявність тривалої конфліктної ситуації між батьками; безпідставного ненадання ОСОБА_4 згоди на виїзд дітей за межі України для їх оздоровлення та відпочинку, навіть на разові поїздки; небажанням ОСОБА_4 брати участь у розвитку, вихованні та оздоровлені дітей, є наявні усі правові підстави для надання судом дозволу на виїзд дітей за межі України без згоди та супроводу ОСОБА_4

З урахуванням наведеного просила суд:

1) надати їй, ОСОБА_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період зимових канікул з 20 грудня 2016 року по 11 січня 2017 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4;

2) надати їй, ОСОБА_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період зимових канікул з 20 грудня 2016 року по 11 січня 2017 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4;

3) надати їй, ОСОБА_2, дозвіл як законному представнику малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері - ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України в частині вимог про надання позивачу дозволу, як законному представнику малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України у супроводі матері - ОСОБА_2, без згоди батька - ОСОБА_4.

20 жовтня 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала заяву про зміну предмету позову, в якій просила:

1) надати ОСОБА_2 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 10 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4;

2) надати їй, ОСОБА_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 10 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що в порушення вимог ст. ст. 31, 215 ЦПК України суд першої інстанції не зазначив у описовій частині оскаржуваного рішення суду інформацію щодо подання позивачем та прийняття судом до розгляду заяви про зміну предмету позову, а у вступній частині оскаржуваного рішення суду зазначив зміст позовних вимог без урахування прийнятої судом до розгляду заяви про зміну предмету позову.

Крім того, суд не врахував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, якими підтверджені наступні обставини: завчасного звернення ОСОБА_2 до відповідача для надання останнім нотаріально посвідченої згоди на виїзд дітей за межі України; ігнорування ОСОБА_4 звернень щодо надання дозволів на виїзд дітей за межі України на разові поїздки протягом 2015-2016 р.р.; умисне вчинення ОСОБА_4 дій, які спрямовані на затягування розглядів спорів, які стосуються прав та законних інтересів дітей; нехтування ОСОБА_4 своїми обов'язками з виховання дітей, правами дітей на здорове зростання та відпочинок у кращих умовах; забезпечення «ілюзійних» прав батька, яким не надано жодних доказів порушення його батьківських прав; наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та оголошення останнього у всеукраїнський розшук.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 24.01.2017 року його батьку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надання дозволу на виїзд дітей за кордон у судовому порядку буде протирічити волі батька щодо цього і зумовить порушення балансу прав і законних інтересів сторін щодо рівних можливостей виховання дитини і спільного прийняття кожним із батьків пов'язаних із цим істотних рішень у житті дитини, до яких належить питання щодо вивозу дитини за межі території України одним із батьків.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Судом встановлено, що 02 серпня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1451.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі сторони мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 13-14 т.1)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням надати дозвіл на виїзд їхніх дітей за межі України для відпочинку та оздоровлення в період осінніх, зимових, весняних та літніх канікул, однак її вимоги були проігноровані ОСОБА_4 і як результат не надано згоди на виїзд дітей за межі України. Оскільки вона має змогу, можливість та бажання, просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дітей у період з 10 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Так, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду.

За приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як убачається з позовної заяви, ОСОБА_2 зазначила державу прямування - Арабська Республіка Єгипет, часовий проміжок перебування дітей у цій країні - з 10 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року, мету виїзду - для відпочинку та оздоровлення.

Окрім того, позивач ОСОБА_2 має змогу та можливість організовувати для дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виїзд за межі України для відпочинку та оздоровлення, що вбачається з довідки від 06.04.2016 року, виданої АО «АВЕР ЛЄКС». (а.с. 123 т. 1)

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів як на підтвердження того, що мати дітей не спроможна забезпечити належний рівень їх відпочинку та оздоровлення дітей, так і на підтвердження інших обставин, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_2 діє всупереч інтересів малолітніх дітей.

Висновок суду першої інстанції, що відпочинок дітей протягом 10 днів у супроводі матері в Арабській Республіці Єгипет порушить баланс прав і законних інтересів батька дітей не ґрунтується на досліджених судом доказах, оскільки відповідач не надав суду переконливих доказів, що виїзд дітей за межі України без його згоди завдасть шкоди інтересам дітей.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про надання ОСОБА_2 дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дітей у період з 10 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4

Відповідно частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви ОСОБА_2 сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн, а за подання апеляційної скарги - 606,33 грн. (а.с. 7 т. 1, 153 т. 2)

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1157,54 грн.

Керуючись ст. 141, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України задовольнити.

Надати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 10 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Надати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 10 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року до країни прямування Арабська Республіка Єгипет, у супроводі матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1157,54 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва