Справа № 147/122/17
Провадження № 2/147/289/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_4, що діє на підставі довіреностей, звернулась до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 селищної ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи її тим, що 23.02.2016 року померла мати позивачів ОСОБА_5 Після смерті якої залишилася спадщина, що складається з земельного паю, що розташований на землях ОСОБА_3 селищної ради та житлового будинку по вул.Грабовського,22 в смт. Тростянець. Вони являються спадкоємцями першої черги майна матері по закону, прийняли спадщину, частково отримали права на спадкове майно. Приватний нотаріус ОСОБА_3 нотаріального округу видав кожному із них свідоцтво про право на спадщину по закону на 1/2 частину земельного паю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформити право власності на житловий будинок по вул.Грабовського,22, смт.Тростянець не можуть, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. У звязку з цим позивачі звернулися до суду та просили визнати за ним право власності на житловий будинок, який належав ОСОБА_5, померлій 23.02.2016 року, в рівних частинах.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися. Представник позивачів ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивачів та її, як представника, заявлені позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі. Не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спадковий будинок після смерті ОСОБА_5, яка померла 23.02.2016 року.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія І-АМ №338348 від 24.02.2016 року, ОСОБА_5 померла 23.02.2016 року (а.с.13).

З дня смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок в смт.Тростянець, вул. Грабовського, 22, вінницької області.

За життя померла заповіт на все своє майно не залишила.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та нородженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями після сметрі ОСОБА_5 є діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тобто позивачі по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

Як вбачається з матеріалів оглянутої цивільної справи, спадкоємці за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті матері, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме кожний з них на 1/2 частки земельної ділянки площею 2,8156 га в межах, згідно з планом, розташовану на території ОСОБА_3 селищної ради, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0132, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №686980 (а.с.7,8).

Факт перебування позивача ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_5 у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії I-АМ №281927 (а.с.9).

Факт перебування позивача ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_5 у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР №045893. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.9,23).

Таким чином, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, які успадкували по 1/2 частині спірного житлового будинку були діти померлої, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що в смт. Тростянець, не отримали.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_6 позивачам відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок (а.с.22).

Згідно рішення №49 від 24.03.2005 року про оформлення права приватної власності, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_3 селищної ради, оформлено ОСОБА_5 право приватної власності на житловий будинок по вул.Грабовського, 22, який складається з двох кімнат житловою площею 41,5 кв.м., загальною площею 78,18 кв.м.

ОСОБА_3 селищна рада обліку в погосподарських книгах не вела, тому видати дані про те, що двір ОСОБА_5 був колгоспним відмовилась.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що будинок відносився до категорії колгоспних із слідуючих підстав.

Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно трудової книжки колгоспника №635, покійна ОСОБА_5 у 1956 році вступила у члени колгоспу АКПП «Україна» та з 1956 по 2004 рік у ньому працювала (а.с.6).

Як член колгоспу, ОСОБА_5 отримала земельний пай, який належав померлій на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ №686980, виданого ОСОБА_3 районною державною адміністрацією та відділом земельних ресурсів у ОСОБА_3 районі 22.02.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №56 (а.с.10,14).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, була наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований смт.Тростянець, по вул.Грабовського,22, Тростянецького району Вінницької області.

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за вищевказаною адресою, загальною площею 75,5 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., допоміжною площею 45,9 кв.м., та складається з: житлового будинку «А», веранди «а», вхідного майданчика «а1», сараю «Б», погребу «Б/п», огорожі «1-3», підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння (а.с. 17-21).

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають спадкові правовідносини, що регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи, що станом на 15.04.1991 року ОСОБА_5 була власником майна колгоспного двору (ст.120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року), позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, являються спадкоємцями за законом до майна померлої матері, своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на майно після її смертіі, фактично прийняла спадщину по 1/2 частини спірного житлового будинку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, а тому їх вимоги про визнання за кожним з них права власності на 1/2 частини даного житлового будинку підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1267, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 158 ч.2, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, смт.Тростянець, вул.Грабовського, 22, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 23.02.2016 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, право власності на 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, смт.Тростянець, вул.Грабовського, 22, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 23.02.2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя