АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/2131/16-ц
Провадження № 22-ц/792/162/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.

за участю: апелянта ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Камянець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Камянець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому на праві власності належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1. 07 листопада 2015 року між ним та його внучкою ОСОБА_3, було укладено договір дарування квартири. Однак позивач зазначає, що він мав намір укласти договір довічного утримання, оскільки є людиною похилого віку, інвалідом 2 групи, а тому потребує сторонньої допомоги, в тому числі матеріальної, спірна квартира є єдиним його житлом. Після укладення спірного договору позивач продовжував проживати в квартирі та сплачував за надані комунальні послуги. Натомість ОСОБА_3 відмовляється надавати йому будь-яку допомогу та має намір продати квартиру.

За таких обставин, позивач просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладеного між ним та ОСОБА_3В, що посвідчений 07.11.2015 року приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на імя ОСОБА_3В вищезазначеної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Камянець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважає, що судом не було взято до уваги обставини, які мають значення для справи, рішення суду є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, оскільки він залишився без житла та матеріальної підтримки.

В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів вчинення ним договору дарування квартири під впливом помилки.

Проте суд дійшов таких висновків при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 02.09.2003 року було видано ордер № 003193 серії КП на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_3 на підставі рішення виконкому від 28.08.2003 року (а.с. 74). Скориставшись правом на приватизацію житла, 19.01.2007 року позивач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та став власником зазначеної квартири (а.с. 54-56).

07 листопада 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 (зареєстрований в реєстрі за № 984), за умовами якого ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_3 однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 53).

Частиною 1 статті 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Отже, відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдарованого й передача його за умови вчинення на користь будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам ст. 717 ЦК України, є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 та ст. 229 ЦК України.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 19 березня 2014 року (справа № 6-9цс14) і 18 червня 2014 року (справа № 6-69цс14), яка, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Не може прийматись судом до уваги посилання в запереченнях відповідача на розяснення позивачу нотаріусом при укладенні договору правових наслідків правочину. Оскільки сам по собі факт розяснення нотаріусом суті договору, прочитання його тексту позивачем, освіченість останнього, не може бути підставою для висновку про усвідомлення ним фактичних обставин правочину.

У правовому висновку у справі № 6-372цс16 від 27.04.2016 року Верховний Суд України зазначив, що наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та розяснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоровя та потреба у звязку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), інвалідом другої групи, непрацездатним. Фактичної передачі квартири між сторонами не відбулося. Після укладення договору дарування квартири ОСОБА_1 зареєстрований та продовжує проживати у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є його єдиним житлом, комунальні послуги сплачуються на імя ОСОБА_1 (а.с. 2-4, 24-29, 55-56).

А тому колегія суддів вважає, що позивачем доведено наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення при укладенні договору дарування замість договору довічного утримання.

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 1157 грн. 52 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати договір дарування квартири АДРЕСА_4, укладений 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 (реєстраційний № 984), недійсним.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 від 07 листопада 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1157 грн. 52 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Провадження № 22-ц/792/162/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія №21