Справа № 750/8008/16-ц Провадження № 22-ц/795/54/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Супрун О. П. Доповідач - Шевченко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.
суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.
при секретарі:Покладі Д.В., Халимон Т.Ю.
за участю:ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на період навчання,

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила задовольнити її позов в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 23 серпня 2016 року і до 30 червня 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_6 вважає вищезазначене рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суду не надано жодного доказу, який підтверджує факт утримання ОСОБА_8 свого сина та яку частину доходу він витрачає на це.

Суд не мотивував належним чином, чому саме аліменти в розмірі 600 грн. є достатніми для утримання сина, який навчається і чому саме такий розмір аліментів забезпечить його мінімальні потреби, не враховано той факт, що син навчається в м. Києві.

ОСОБА_8 в наданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, погоджується з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2016 року, яке є обґрунтоване та законне та просить залишити його без змін.

ОСОБА_8 зазначає що апелянтом не надано даних про матеріальне становище їх повнолітнього сина, а надано лише повідомлення про зарахування його на денну форму навчання, але не надано доказів того що він не має заробітку, не отримує стипендію, проживає у гуртожитку, тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_7 обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 квітня 2010 року та копії свідоцтва про зміну імені від 24 травня 2012 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином відповідача ОСОБА_8 та сином позивача ОСОБА_6(а.с. 3,4).

Згідно повідомлення від 08 серпня 2016 року, ОСОБА_7 зарахований наказом №303 від 04 серпня 2016 року студентом 3 курсу МКТ для здобуття ступеня/освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за денною формою навчання. Спеціальність (спеціалізація) 141 електроенергетика, електротехніки та електромеханіки Київського Національного Університету технологій та дизайну (а.с.5).

Як вбачається з довідки №42/40 від 28 грудня 2016 року наданої на запит апеляційного суду Київським Національним Університетом технологій та дизайну, ОСОБА_7 навчається за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року. Аудиторні заняття проходять в м. Чернігові на базі Чернігівського промислового коледжу.

Згідно наданої довідки про доходи, ОСОБА_7 отримує щомісячно стипендію в розмірі 825 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до положень ст.199 СК України та роз»ясень викладених в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Обов»язок батьків утримувати неповнолітніх дочку,сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою,сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На час розгляду справи судом першої інстанції були відсутні дані про матеріальне становище відповідача, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів.

В апеляційному суді встановлено, що згідно з повідомлення Головного Управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 15.12.2016 року, ОСОБА_8 працює в управління з 23 вересня 2016 року на посаді головного спеціаліста; як вбачається виданої управлінням довідки про доходи за період з серпня 2016 року по листопад 2016 року йому нараховано загальну суму доходу (заробітна плата) в 23024 грн. 90 коп. (ас.83-84).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи на час пред»явлення позову і розгляду справи судом першої інстанції даних про те, що ОСОБА_8 працює не було, стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі просила позивач, яка зазначила що у зв»язку із частою зміною відповідачем місця роботи вважає за доцільне визначення розміру аліментів відповідачу у твердій грошовій сумі, фактично платник аліментів - відповідач, визнає визначений судом спосіб сплати аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином враховуючи конкретні обставини справи, можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі із відповідача не суперечить загальним правилам визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина.

Виходячи із змісту наведених норм, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи в сукупності, дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_8 на утримання повнолітнього ОСОБА_7, який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги наявність у відповідача неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.28), і згідно з положеннями ст.180 СК України відповідач зобов»язаний його утримувати до досягнення повноліття.

Враховуючи вищенаведені докази, слід вважати встановленим, що у ОСОБА_8 наявна можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і тому є недостатньо забезпеченим коштами як для навчання так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, тощо).

Однак аналізуючи вищевикладене, враховуючи матеріальний стан ОСОБА_8 та матеріальний стан його сина ОСОБА_7, який потребує матеріальної допомоги, обставини справи, що мають істотне значення, колегія суддів вважає що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в 600 грн. всупереч положенням ст.213 ЦПК України ніяк не обґрунтований, та на переконання колегії суддів є дещо замалим; тому рішення суду в цій частині підлягає зміні, зі збільшенням розміру стягнення аліментів на період продовження навчання сина відповідача, до 800 грн. щомісячно, і відсутні докази щодо відсутності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину у такому розмірі.

Визначаючи такий розмір аліментів, який необхідно стягувати з ОСОБА_8 на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, апеляційний суд враховує також положення СК України у відповідності із яким правове зобов»язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладено в рівній мірі на їх батьків.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 307, п.1ч.1 ст.309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2016 року змінити, виклавши абзац 2 його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути зі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 23 серпня 2016 року і до 30 червня 2018 року».

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: