Справа № 215/4500/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Пасько М.В.

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку було змінено від 16.12.2016 року, до ТОВ Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

В обґрунтування вказує, що 09.12.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Лізингова компанія «ВАШ АВТО» /лізингова компанія/ був укладений договір №002115 фінансового лізингу, предметом договору є транспортний засіб «Шкода», який представник лізингової компанії запропонував придбати за 360 000 грн., якщо позивач 09.12.2015 року сплатить 50% від вартості вище зазначеного автомобіля, а решту буде сплачувати рівними платежами в майбутньому, з правом позивача забрати автомобіль на протязі трьох днів з дня сплати. В той же день позивач сплатив авансовий платіж у розмірі 38 000 грн. на рахунок лізингової компанії. Після цього між сторонами було підписано договір лізингу, на протязі тривалого час позивач не отримував автомобіль, в зв'язку із чим направив вимогу відповідачу про розірвання договору та повернення авансового платежу. Позивачу листом було повідомлено, що договір лізингу №002115 було розірвано 07.07.2016 року, а авансовий платіж поверненню не підлягає. Проаналізувавши договір позивач, вважає, що договір лізингу №002115 значно обмежує його права, звужує відповідальність лізингодавця та повністю виключає його відповідальність, які передбачені ЗУ України «Про фінансовий лізинг», в зв'язку із цим просить визнати договір лізингу №002115 від 09.12.2015 року недійсним та стягнути кошти в сумі 38 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судом не повіддомив.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача Брановський О.О. в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та надав письмові заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач був обізнаний з умовами договору та наслідками його не виконання, про що свідчить підпис позивача. Всі умови договору відповідають вимога цивільного законодавства, в т.ч. щодо фінансового лізингу. Згідно до умов договору отримані кошти не підлягають поверненню, у зв'язку з вимогою розірвати договір зі сторони позивача

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 09.12.2015 року уклав договір фінансового лізингу № 002115 з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», згідно умов якого ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» зобов'язалася придбати предмет лізингу - транспортний засіб марки «Шкода» та передати ОСОБА_1 в користування на строк та умовах, передбачених договором. Умовами договору визначена вартість предмета лізингу - 14342,63 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 360 000 гривень. (а.с.5-10)

На виконання умов договору ОСОБА_1 здійснив авансовий платіж на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», в розмірі 38 000 грн., що підтверджується квитанцією №QS01 від 09 грудня 2015 року (а.с.12).

Договір фінансового лізингу № 002115, який було укладено між сторонами нотаріально не посвідчувався.

Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 806 ЦК України визначено, що договір лізингу, це домовленість сторін де одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

З аналізу вищевказаних вимогах законодавства випливає, що договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору найму (оренди) та договору купівлі-продажу, а тому до відносин пов'язаних з виконанням такого договору застосовуються положення цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж та Закон України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено самостійні підстави визнання угоди недійсною, в якій закріплено одну з підстав недійсності правочину - несправедливість умов договору.

З аналізу вказаної статті вбачається, що несправедливість умов договору полягає в порушенні принципу добросовісності та порушенні істотного дисбалансу договірних прав, обов'язків сторін, які спрямовані на завдання шкоди споживачу.

Аналізуючи пункти 1.4, 10.4, 10.5, 10.13, 10.14, 10.18, 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 договору фінансового лізингу №002115 можна дійти висновку, що даний правочин по своїй суті спрямований на захист інтересів лише лізингодавця і на звуження його відповідальності, що свідчить про суттєву диспозицію між правами та обов'язками сторін, а наявність механізму зміни вартості платежів та розміру предмета лізингу тільки лізингодавцем слугує лише цьому підтвердженням, оскільки позбавляє лізингоодержувача будь-яким чином впливати на зміну істотних умов договору, що свідчить про недійсність укладеного правочину (а.с.5-10).

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою згідно до вимог пункту 11-1 статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Згідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" ст. 1,4, 5, 7 до фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

З аналізу вказаних норм, можна дійти висновку, що лізингова компанія належить до фінансової установи, яка в даному випадку здійснює діяльність спрямовану на залучення фінансових активів та їх адміністрування для придбання товарів у групах, тобто надає фінансові послуги, а тому потребує наявності відповідної ліцензії.

Крім того, з урахуванням того, що на договір фінансового лізингу розповсюджуються норми цивільного кодексу, які регулюють відносини з приводу найму (оренди), то у відповідності до ст.799 ЦК України такий договір укладається у письмовій формі, а у випадку участі в ньому фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України у справах №6-2766 від 06 грудня 2015 року, №6-65цс16 від 11 травня 2016 року, №6-3020цс15 від 11 травня 2016 року.

Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З матеріалів справи вбачається у ТОВ "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" відсутня ліцензія на здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів та їх адміністрування, договір фінансового лізингу №002115 від 09.12.2015 року нотаріально не посвідчувався.

Отже, оскільки оскаржуваний договір фінансового лізингу містить несправедливі умови, враховуючи, що у ТОВ "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" відсутня ліцензія на здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів та їх адміністрування, а також враховуючи відсутність нотаріального посвідчення договору, то суд вважає необхідним визнати договір фінансового лізингу №002115, укладений 09 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" та ОСОБА_1 недійсним з моменту його вчинення.

У зв'язку з цим, з урахуванням положень ст.216 ЦК України, суд дійшов до висновку, що кошти отримані відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» за недійсним договором, мають бути повернуті іншій стороні договору, а тому необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь ОСОБА_1 - 38 000 грн. сплачених за договором фінансового лізингу №002115 від 09 грудня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, 216, 217, 220, 236, 369, 799, 806 ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 213-215, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу №002115, укладений 09 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" та ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь ОСОБА_1 - 38 000,00 грн., сплачених за договором фінансового лізингу №002115 від 09 грудня 2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" в дохід держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: