Справа №487/8742/15-ц 23.03.2017 23.03.2017 23.03.2017
Провадження №22-ц/784/774/17
Головуючий у першій інстанції-Разумовська О.Г.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Лівінського І.В.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_3

до Миколаївської міської ради

про надання додаткового строку для прийняття спадщини

У С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Миколаївської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачка зазначала, що 12 лютого 2011 року померла її сестра ОСОБА_4, якій за життя на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Інших спадкоємців немає, а вона вчасно не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у звязку із тривалою хворобою та перебуванням на лікуванні. Заяву подала у жовтні 2011 року.

Посилаючись на поважність причин пропуску визначеного законом шестимісячного строку, просила надати їй для прийняття спадщини додатковий строк в один місяць.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на недоведеність поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просив рішення скасувати та задовольнити позов, посилаючись на суперечливість доказів, які суд вважав достатніми для висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1269 ЦК право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За наслідками пропуску встановленого строку для прийняття спадщини спадкоємець вважається таким, що її не прийняв ( частина 2 статті 1272 ЦК).

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанова №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (лист ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13).

12 лютого 2011 року ОСОБА_4 померла (а.с. 11).

Спадкоємців першої-четвертої черги ОСОБА_4 не мала.

1 жовтня 2015 року, тобто після спливу більше чотирьох років після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини, посилаючись на те, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_4Й.(а.с.94).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2015 року, за заявою Миколаївської міської ради спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, а саме квартиру АДРЕСА_1, визнано відумерлою та передано у власність територіальної громади (а.с. 36, 37-38).

Звертаючись з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_3 посилалась на те, що пропустила шестимісячний строк у звязку з хворобою та лікуванням у міській поліклініці №4.

За довідкою КЗ ММР «Центр первинной медико-санітарної допомоги №4» від 26 лютого 2016 року ОСОБА_3 з лютого по серпень 2011 року знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря-терапевта (а.с.49).

Але довідкою того ж медичного закладу від 25 жовтня 2016 року відомості попередньої довідки спростовані та зазначено, що у цей період ОСОБА_3 за медичною допомогою не зверталась (а.с.125).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не довела, що у період з лютого по серпень 2011 року для неї існували непереборні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини.

При цьому колегія суддів вважає, що основне значення має не стільки недоведеність проходження амбулаторного лікування у зазначений період, скільки недоведеність того, що амбулаторне лікування за своїм характером є дійсною перешкодою для подачі заяви нотаріусу.

Так, амбулаторним лікуванням є організація медичної допомоги, яка надається хворим за місцем проживання або при відвідуванні лікувальної установи самим хворим.

Таке лікування за характером не потребує постійного перебування в лікарні, проводиться періодично, а захворювання позивачки, яке має хронічний характер, не може вважатись неподоланною перешкодою для складання та подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Доказів, які би доводили інший характер та особливості амбулаторного лікування ОСОБА_3, матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, відповідає обставинам справи, змісту частини 3 статті 1272 ЦК та правовим позиціям вищих судових органів.

Посилання представника позивачки в апеляційній скарзі на не повне встановлення обставин справи, а саме обставин зникнення з медичної картки ОСОБА_5 відомостей про амбулаторне лікування, не мають правового значення з наведених вище підстав.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили би порушення ним вимог спадкового або процесуального законодавства, апеляційна скарга не містять.

Підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

ОСОБА_6