Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/222/17
Справа № 279/4177/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Волкової Н.Я.

з секретарем Прокопчук І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом про усунення відповідача від права на спадкування після смерті батька сторін ОСОБА_5. Зазначив, що після смерті батька відкрилась спадщина за законом на належне померлому майно. На момент смерті ОСОБА_5 досяг 86-річного віку, в останні роки життя тяжко хворів, не міг пересуватись, був лежачим, знаходився в безпорадному стані, не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, обслуговувати себе. Доглядав за батьком лише він та його дружина, відповідач жодного разу батька не перевідував, матеріальної допомоги йому не надавав, кошти на лікування не витрачав, не поніс витрат і на поховання.

Заявив вимогу про усунення відповідача від права на спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, який помер 21.09.2015 року.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що їх спільний з відповідачем батько останні два роки життя хворів, потребував догляду, який здійснював він та його дружина. Відповідач був відсутній, рідко бував у батька. Хоча батько від допомоги відмовлявся, однак він намагався йому допомагати. Дружина готувала їжу, прала, прибирала. Коли батько отримував пенсію, в найближчі вихідні їздив до відповідача. Померлий проживав з ним в одному будинку, важко пересувався, отримував пенсію понад 2 тисячі, однак бюджети вони мали окремі. Незадовго до смерті 10.09.2015 р. його забрали до лікарні, в якій він знаходився до 16.09.2015 р.. Про це він повідомив брата і той приїхав 11.09.2015 р. і наступного разу, коли батька виписували. Допоміг прибрати в будинку та поїхав, а він залишився з батьком. Через 6 діб батько помер. Чи звертався батько за допомогою до відповідача, йому не відомо, особисто він не звертався.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що батько постійно приїздив до нього в м.Новоград-Волинський, де він мешкає з сімєю. Останній раз був 06.09.2015 року. Після цього батько потрапив до лікарні. Він його перевідував, забирав з лікарні додому. Батько проживав у своїй половині будинку, сам харчувався, сам себе обслуговував, 1-2 рази на рік проходив санаторне лікування, мав пенсію понад 2500 грн., майже 120 тис. грн. заощаджень. 2-3 рази на місяць приїздив до нього в гості, а він перевідував батька раз на 2-3 міс.. Після виписки 16.09.2015 р. з лікарні 21.09.2015 р. батько помер. Поховання проводилось за заощадження батька. Позивач проживав в іншій половині будинку. Він доглядає свою 88 річну матір, пропонував і батькові переїхати до них.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо усунення одного із спадкоємців від права на спадкування за законом, який регулюється положеннями ст.1224,ч.5 ЦК України, відповідно до якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення від надання допомоги спадкодавцеві повязане із винною поведінкою особи і характеризується умисною формою вини.

До предмету доказування в даній справі відноситься безпорадний стан спадкодавця, потреба в отриманні допомоги, винний характер ухилення від надання допомоги з боку спадкоємця. При цьому наявність хвороб на час смерті, їх тривалий характер, давність набуття не свідчать про безпорадний стан за життя чи на час смерті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Померлий 21.09.2015 року ОСОБА_5 доводився сторонам батьком, помер у віці 85 років, проживав у власному будинку, отримував пенсію, мав грошові заощадження в загальній сумі 112580,28 грн..

Відповідно до поданих позивачем письмових доказів на лікуванні з приводу ускладнення хронічного захворювання безпосередньо перед смертю перебував з 10.09.2015 року по 16.09.2015 року.

Свідки позивача ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (сусіди), ОСОБА_9 (двоюрідний брат) дали показання про те, що останні роки життя батько сторін хворів, скаржився на хворобу ніг, погано пересувався, проживав разом з позивачем, допомогу йому надавали позивач та його дружина (готували їжу, прали одяг, прибирали). відповідач померлого не навідував. Свідок ОСОБА_6 вказала, що відповідач після повідомлення про те, що батько потрапив в лікарню та його треба забрати з лікарні, приїздив до Коростеня, однак залишався на нетривалий час. Вона та чоловік до відповідача за допомогою по догляду за батьком не звертались.

Свідки відповідача ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_11 (сестра померлого), ОСОБА_12 (чоловік сестри померлого), ОСОБА_13 (дочка відповідача) свідчили про те, що померлий ОСОБА_5 постійно спілкувався з відповідачем, майже щотижня їздив до нього в гості (в останнє 06.09.2015 р.), Померлий сам харчувався, купував продукти, обслуговував себе, отримував пенсію, самостійно їздив на санаторне лікування, мав заощадження, сторонньої допомоги не потребував. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 зазначили, що померлому неодноразово пропонували переїхати жити в родину відповідача, однак той відмовлявся, сам пропонував їм свою матеріальну допомогу. Відповідач на даний час доглядає свою матір, яка проживає окремо та потребує його щоденної допомоги, тому, після того як ОСОБА_5 забрали з лікарні, він не міг залишитись в м.Коростень.

Аналіз представлених сторонам доказів дає змогу дійти висновку про те, що батько сторін був матеріально забезпеченим, постійно мешкав поряд з позивачем, який та його дружина надавали йому побутову допомогу, як сам померлий, так і позивач не вимагали від відповідача ніякої допомоги. Фактично в безпорадному стані ОСОБА_5 перебував в період з 16.10.2015 р. до часу смерті 21.09.2015 р., що є нетривалим періодом.

Після повернення з лікарні ОСОБА_5 перебував під наглядом позивача та члена його родини, нагляд за ним ними здійснювався нетривалий час, ні померлий, ні позивач за наданням допомоги до відповідача не звертались, відповідач від надання будь-якої допомоги не ухилявся.

Оскільки наявність такої підстави для усунення відповідача від права на спадкування майна ОСОБА_5, як ухилення від надання допомоги спадкодавцеві в період перебування тим в безпорадному стані, позивачем не доведена, його вимога є безпідставною і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст.1224 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а стороною, яка не була присутня при його проголошенні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя: підпис: копія згідно оригіналу: суддя: