Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/466/16-ц
пр. № 2/382/20/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Бурзель Ю.В.,

за участю секретаря Нікішина П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготині Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Зазначала, що з 09 вересня 2000 року вона та ОСОБА_2перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року шлюб між нею та ОСОБА_2розірвано.

За час шлюбу ними у 2001 році було придбано квартиру (1/2 частину житлового будинку) по вул. Ватутіна, 43, у м. Яготині.

У подальшому до цього будинку вони спорудили прибудову.

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати квартиру № 2 (1/2 частина житлового будинку) та господарські будівлі й споруди, що розташовані за адресою: вул. Ватутіна, 43, м. Яготин, Київська область спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 2 та господарські будівлі й споруди, що розташовані за адресою: вул. Ватутіна, 43, м. Яготин, Київська область, визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0888 га, що розташована за адресою: вул. Ватутіна, 43, м. Яготин, Київська область, виділити її частку в нерухомому майні в натурі.

У судовому засіданні представник позивача та позивачка позовні вимоги зменшили і просила визнати нерухоме майно квартиру №2 та господарські будівлі та споруди, які знаходяться в м. Яготині по вул. Ватутіна, 43, на земельній ділянці з кадастровим номером :09:023:0023 обєктами спільної сумісної власності сторін по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав, що частка будинку, яка на праві особистої приватної власності належала ОСОБА_2 була збільшена за рахунок спільних трудових і грошових витрат подружжя, разом із тим, на думку ОСОБА_2, частки подружжя у вказаному нерухомому майні не є рівними, крім того, істотність збільшення вартості у судовому засіданні не доведена.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що частка у спірному нерухомому майні частково належить їй, вказаний жилий будинок в натурі не поділений, ОСОБА_2 подана декларація на весь будинок, що порушує її право власності. Вважає, що вирішення спору щодо майна подружжя до поділу будинку в натурі є передчасним.

У подальшому з цими доводами погодилась і позивачка.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані по справі докази, дійшов наступних висновків.

Установлено, що 09 вересня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2зареєстрували шлюб у виконкомі Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, актовий запис № 5.

Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2розірвано (а.с. 8).

За час шлюбу ОСОБА_2на підставі договору дарування частини будинку від 11 червня 2001 року подаровано 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Ватутіна, 43-45, м. Яготин, Київська область (а.с. 57, 58).

Крім того, за час шлюбу ОСОБА_2 у порядку приватизації набуто право власності на земельну ділянку, площею 0,0888 га, розташовану за адресою: вул. Ватутіна, 43, м. Яготин, Київська область, та призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 38).

Як вбачається з поповерхового плану станом на 1960 рік співвласниками житлового будинку А-1 по вул. Ватутіна, 35, були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частках (а.с. 93).

Після смерті ОСОБА_4 належна йому частка у 1989 році перейшла у спадщину до його сина ОСОБА_6 вже під №43, а після смерті ОСОБА_5 належна йому частка перейшла у спадщину до його дружини ОСОБА_7 у 1972 році.

Після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_8 у 2001 році отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку №43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині, яку у подальшому подарувала ОСОБА_2 (договір дарування від 11 червня 2001 року).

Після смерті ОСОБА_7 у 2001 році свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку житлового будинку №43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині отримали ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які у подальшому подарували вказане нерухоме майно ОСОБА_11

Таким чином станом на 2001 рік співвласниками житлового будинку №43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині Київської області були ОСОБА_2 та ОСОБА_11 Між ними склався порядок користування вказаним житловим будинком, однак цей житловий будинок між ними в натурі поділений не був.

Як ОСОБА_11, так і ОСОБА_2 разом із на той час дружиною ОСОБА_1 (шлюб зареєстровано у 2000 році) перебудували частки будинку №43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині, що фактично перебували у них у користуванні.

У лютому 2010 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку №43 по вул. Ватутіна у м. Яготині площею 0,0888 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

У грудні 2010 року ОСОБА_3 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки №45 по вул. Ватутіна у м. Яготині площею 0,10 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,0568 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається з технічного паспорта від 28 грудня 2010 року в домоволодінні по вул. Ватутіна, 43, у м. Яготині Київської області самовільно побудовано А-11 житлова прибудова (площею 58,40), а2 прибудова (площею 33,30), З сарай.

Вказаний технічний паспорт виданий ОСОБА_2 та ОСОБА_11

Як вбачається з декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області у листопаді 2011 року, А-11 житлова прибудова (площею 58,40), а2 прибудова (площею 33,30), З сарай (площею 63,9) є закінчені будівництвом та готові до експлуатації, замовник ОСОБА_2

Право власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку зареєстровано не було.

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок №43 по вул. Ватутіна від 01 лютого 2016 року (а.с. 39-44) вказаний техпаспорт видано на ОСОБА_1 Житлова прибудова А1-1, сарай З, сарай Л, сарай М є самочинно збудованими.

Відповідно до ст. 25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Аналогічні положення містить і ст. 62 СК України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що їй відомо, що добудови до будинку будували спільними зусиллями батьків позивача та відповідача, а також їхніх друзів, допомагав їм і її, ОСОБА_12, син, і вона, ОСОБА_12, позивачка готувала їсти, оскільки людей треба було годувати, мила посуд, мила лопати.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він допомагав ОСОБА_1 будувати сарай, йому відомо, що матеріал для сараю давав батько позивачки ОСОБА_14, оскільки він як пай отримав корівник, який вони розібрали і матеріал використали для будівництва господарських споруд.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він є батьком позивачки і що після того як була придбана хата, він запропонував побудувати сарай, оскільки без підсобного господарства прожити було важко. Він як пай отримав корівник, корівник було розібрано і з цього матеріалу збудовано сарай.

Допитана у судовому засіданні як свідок позивачка показала, що спірне нерухоме майно було придбано на кошти отримані як подарунок на весілля, крім того, 200 доларів добавив її свекор. За період шлюбу було побудовано сараї, до хати добудовано три кімнати, велику кухню і велику ванну. Вона допомагала тим, що займалась підсобним господарством, були курі, свині, телята, крім того, вона і цемент замішувала, і кирпич возила.

Звертаючись до суду із позовом на підставі ст. 25 КпШС України та ст. 62 СК України, позивача ставить питання про визнання нерухомого майна квартири № 2 та господарських будівель і споруд, які знаходяться у м. Яготині по вул. Ватутіна, 43, на земельній ділянці із кадастровим номером: :09:023:0023 обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Разом із тим вказаний житловий будинок ніколи не був поділеним між співвласниками в натурі, що не оспорювалось особами, які беруть участь у справі. За таких обставин підстави вважати квартиру №2 за адресою: вул. Ватутіна, 43, у м. Яготині самостійним обєктом нерухомого майна відсутні.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній у постанові від 20 червня 2012 року по справі №6-56цс12.

Проте як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст.25 КпШС України спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При цьому на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка одного з подружжя, якому він належав, у тому числі і у випадках, коли суд відступає від начала рівності часток подружжя в спільній сумісній власності з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей або інтересів одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Належних доказів, які б підтверджували вартість частки будинку, яка була особистою приватною власністю ОСОБА_2, а також суму, на яку збільшилась вартість належного ОСОБА_2 майна не здобуто.

Вартість, вказана в технічних паспортах, не можна вважати належним доказом з огляду зокрема на те, що вартість прибудови А-11 2001 року побудови у технічному паспорті за 2010 рік зазначена 154022 грн., а у технічному паспорті за 2016 рік 128168 грн., водночас вартість житлового будинку А-1 збільшилась.

Ураховуючи, що квартира №1 і квартира АДРЕСА_1 не є самостійними обєктами нерухомого майна, оскільки будинок №43 по вул. Ватутіна ніколи не був поділеним в натурі, що не оспорювалось сторонами по справі, належних доказів, які б підтверджували вартість належної ОСОБА_2 частки майна, а також суму, на яку збільшилась вартість належного ОСОБА_2 майна у судовому засіданні не здобуто, після подання ОСОБА_2 декларації про готовність обєкта до експлуатації по вул. Ватутіна, 43, було збудовано сарай М, який має статус самочинно побудованого, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Не можливим є і захист порушеного права позивачки шляхом визнання ? частки будинку по вул. Ватутіна, 43, обєктом спільного майна подружжя, оскільки будинок №43 по вул. Ватутіна ніколи в натурі поділеним не був, співвласники цього будинку зробили відповідні добудови та перебудови, а відтак відбувся перерозподіл часток, що не оспорювалось сторонами по справі.

Керуючись ст. 25 КпШС України, ст. 62 СК України, ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Бурзель