Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Панасюк Ю.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 року, до сплати позивачем ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 ? частини від всіх видів заробітку позивача щомісяця на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ? частини від всіх видів заробітку щомісяця на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дочками повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 року зобов'язано позивача сплачувати на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, згідно судового рішення від 04.08.2016 року позивач повинен сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення останніми повноліття. Однак позивач не в змозі заробляти гроші в обсязі, який дозволить утримувати не тільки себе, але ще сплачувати аліменти в розмірі, встановленому судовим рішенням, у зв'язку із погіршенням стану здоров'я. 15 серпня 2016 року позивач влаштувався на роботу на неповний робочий день з заробітною платою в розмірі 1 500,00 грн. Іншого доходу позивач не має та не може мати у зв'язку із погіршенням стану здоров'я. Таким чином, позивач вважає, що значне погіршення його здоров'я, що дозволяє позивачу працювати тільки неповний робочий день, при цьому отримувати дохід, який не дозволяє виконувати в повному обсязі рішення суду від 04.08.2016 року, є обставиною, яка має істотне значення для зменшення розміру аліментів, що є підставою звернення позивача з даним позовом в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст поданої позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. (а.с. 41-44)

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав, що містять письмові заперечення проти позову та пояснення її представника, надані ним в судовому засіданні. (а.с. 41-44)

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу Українирегулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-12)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають двох доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_2 працює помічником вихователя в НВК «Щастя», отримує заробітну плату. ЇЇ дохід в період з жовтня 2015 року по березень 2016 року складає 12 134,00 грн., та за даними копії трудової книжки НОМЕР_1, 30.04.2014 року ОСОБА_1 було звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України, та до 10.02.2015 року ОСОБА_1 отримував допомогу по безробіттю. З 2009 року ОСОБА_1 страждає на хронічні захворювання, згідно консультаційного висновку спеціаліста, йому встановлено діагноз цукровий діабет ІІ типу в стадії декомпенсації.

Як вбачається з пояснень відповідача, наданих ним в судовому засіданні апеляційної інстанції, останній на час судового розгляду справи ніде не працює.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дітей не є достатнім для забезпечення необхідних та належних умов життя дітей, а тому з урахуванням матеріального становища платника аліментів, його стану здоров'я, матеріального становища позивача ОСОБА_2 та розміру її заробітної плати, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. (а.с. 8-12)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

З огляду на положення частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України суд не піддає сумніву вищенаведені обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року, що набрало законної сили.

Крім того, за даними Витягу з медичної картки № 1335/706 стаціонарного хворого (дата госпіталізації з 06.07.2016 року по 21.07.2016 року), виданого Київським міським клінічним ендокринологічним центром, ОСОБА_1 дійсно має захворювання на цукровий діабет, тип 2, що підтверджує обставини, встановлені раніше рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року. (а.с. 14)

За даними Довідки від 15.08.2015 року, виданої директором ТОВ «Картуз» Рудаковим В.О, Наказом № 4 ОСОБА_7 прийнятий на вакансію водія на неповний робочий день з окладом 1 500,00 грн. з 15.08.2016 року.

Однак суд критично оцінює відомості, зазначені у Довідці ТОВ «Картуз», оскільки дана Довідка не містить реєстраційного номеру та при її складанні допущено описку у прізвищі позивача ОСОБА_1, яким не надано належним чином завіреної копії трудової книжки чи Наказу ТОВ «Картуз» про прийняття його на роботу задля підтвердження фактів, зазначених у Довідці. (а.с. 16)

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 10.02.2015 року внесений до Реєстру як фізична особа-підприємець. (а.с. 70-71)

Відповідно до Листа першого заступника начальника ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, складеного на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2016 року, Свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_1 як суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи № 0157725 видане Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві від 10.02.2015 року. ОСОБА_1 з 10.02.2015 року перебуває на загальній системі оподаткування. Станом на 20.12.2016 року до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС ум. Києві податкова декларація про майновий стан та доходи не надходила. (а.с. 61; 67)

За даними Довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 25.11.2016 року № 16/6, складеної державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Гевел О.О., загальна заборгованість по аліментам ОСОБА_1 згідно з виконавчим листом № 755/4975/16-ц, виданим Дніпровським районним судом м. Києва від 07.09.2016 року, за період з 22.03.2016 року по 01.11.2016 року становить 14 580,68 грн. (а.с. 47-48)

Відповідно до частини 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення позивача та заперечення сторони відповідача, керуючись положеннями сімейного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, встановленого до сплати позивачу ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року, - оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження виникнення у позивача як платника аліментів фактичних обставин, які були б пов'язані із погіршенням матеріального стану чи здоров'я позивача, з огляду на те, що докази, надані позивачем суду в даному провадженні щодо наявності у позивача хвороб, в тому числі цукрового діабету тип 2, вже були досліджені і ураховані апеляційним судом при призначенні та визначенні розміру аліментів, та суд за наявними у справі доказами не вбачає факту погіршення матеріального стану позивача в той час як станом на день ухвалення рішення суду про призначення аліментів позивач мав статус безробітного, а станом на день ухвалення даного рішення суду позивач є працевлаштованим, зареєстрованим як фізична особа-підприємець та не визнаний у встановленому порядку непрацездатним. Крім того суд не вбачає підстав для зміни розміру сплати аліментів з твердої грошової суми на частки від заробітної плати платника аліментів з огляду на доведеність позивачем факту наявності у нього нерегулярного, мінливого доходу, тому сплата позивачем аліментів у твердій грошовій сумі є гарантією дотримання позивачем прав його неповнолітніх дітей на гідне матеріальне забезпечення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 180-184, 192 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 10, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: