Справа №:671/15/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участі: секретаря Козак Г.А.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного навчального закладу «Комісарівське професійне училище агрофірма» про припинення трудового договору, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2017 ОСОБА_2 звернувся до Волочиського районного суду із позовною заявою до державного навчального закладу «Комісарівське професійне училище агрофірма» про припинення трудового договору.

Свої вимог позивач обґрунтовує тим, що з 3.03.1998 він працював в державному навчальному закладі «Комісарівське професійне училище агрофірма» на посаді майстра виробничого навчання.

В травні 2015 року, у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини він був змушений покинути своє місце проживання без припинення трудових відносин, а саме: звільнення з роботи та внесення про це відповідного запису в трудову книжку, тому що на території Перевальського району Луганської області систематично відбувалися бойові зіткнення, внаслідок чого існувала загроза життю і здоровю.

Управлінням соціального захисту населення Волочиської РДА ОСОБА_2 видана довідка від 22.11.2016 № 232 про взяття на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Оскільки встановити звязок з роботодавцем у позивача можливості не має, тому він вимушений звертатись до суду із позовом про припинення трудового договору.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Також зазначив, що трудові відносини не припинено, на підтвердження чого надав суду оригінал своєї трудової книжки серії БТ-ІІ № 4122544 та пояснив, що вона виявилась у нього в звязку з необхідністю звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Повернути трудову книжку роботодавцю не виявилось за можливе через переміщення з окупованої території. Будь-яких клопотань від позивача в судовому засіданні не заявлялось.

Відповідачу, на виконання вимог ст.ст. 74, 122 ЦПК України, було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі та призначення її до розгляду, судову повістку і копію позову з додатками, які повернулись в суд з відміткою Укрпошти «лист прийняти неможливо, тимчасово не підконтрольний». Враховуючи думку позивача про необхідність розгляду справи без участі відповідача через неможливість виклику останнього до суду, судом на місці ухвалено проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Волочиської РДА від 22.11.2016 № 232 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 7).

Згідно з трудовою книжкою позивача серії БТ-ІІ № 4122544, заповненої 16.09.1987, ОСОБА_2 з 3.03.1998 працює на посаді майстра виробничого навчання в державному навчальному закладі «Комісарівське професійне училище агрофірма».

Державний навчальний заклад «Комісарівське професійне училище агрофірма» знаходиться за адресою вул. Пушкіна, 3 смт. Комісарівка, Перевальського р-ну Луганської області.

Пересилання поштових відправлень в Перевальський район Луганської області Украпошта не здійснює, згідно з розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», а також, згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта».

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб регламентовані в Законі України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014, № 1706-VII (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.03.2015 N 245-VIII, у редакції Закону України від 24.12.2015 р. N 921-VIII) (далі Закон).

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

Суд звертає увагу на те, що позивач обґрунтовуючи свій позов посилається на ч. 4 ст. 7 Закону, проте в попередній редакції, в якій ще не було врегульовано питання про можливість припинення трудових відносин через припинення приймання відправлень поштою.

Але станом на момент звернення до суду із позовом законовством передбачена процедура припинення трудових відносин у разі припинення приймання поштових відправлень.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження подачі ним заяви до центру зайнятості за його місцем проживання в Волочиському районі, а також результатів розгляду такої, суд приходить до висновку, що вимог Закону щодо порядку припинення трудового договору позивач не дотримався.

Враховуючи, що кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що ОСОБА_2 не доведено про порушення, невизнання або оспорювання його трудових прав, відтак в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 208, 215, 218, 223 ЦПК України, абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2017 о 16:40.

Суддя: Павлова А.С.