Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі судді Кравченко Л.Ю., за участю секретаря Огневюк Н.В., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 12.08.1989 по 26.12.2015 вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У період шлюбу на спільні кошти 11.12.2014 відповідачем було придбано квартиру АДРЕСА_1. Просить поділити майно подружжя та визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2.

Представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позову. Пояснив, що частки подружжя у спільному майні є рівними, а тому квартира, яка придбана під час шлюбу, повинна бути поділена саме у рівних частках кожному. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні частково заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що за рік до розлучення із позивачем ним було отримано у борг 23800,00 доларів США на придбання спірної квартири. Вказана квартира придбалася ним в інтересах родини. Протягом року борг частково погашався за рахунок спільних сімейних коштів. Проте після розлучення він сплачує борг з власних коштів. Після розлучення в спірній квартирі мешкає колишня дружина з його сином, невісткою та онуком. Тому вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 17/100 часток квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечує роти задоволення позову. Пояснила, що квартира була придбана за 29800 доларів США, з яких 6000 доларів США кошти сім`ї, а решта 23800 доларів США були отримані відповідачем в борг. 4000 доларів США боргу були виплачені відповідачем під час шлюбу. Разом з внеском в рахунок накопичених коштів сім`ї ця сума складає 10000 доларів США. Після розлучення борг в сумі 19800 доларів США відповідач виплачує з власних коштів, що у відсотковому відношенні становить 83%, тобто 83/100. Вважає, що більша частка квартири повинна належати відповідачу, а позивачу 17/100 часток.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 09.12.2014 вона позичила відповідачу 14500 доларів США на придбання квартири строком на 5 років. Майже відразу на ці гроші відповідач купив квартиру. На теперішній час відповідачем погашена заборгованість на суму 3300 доларів США.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що 09.12.2014 вона дала в позику відповідачу 9300 доларів США на придбання квартири строком на 5 років. Відповідач планував жити в квартирі разом із своєю родиною. Майже відразу на ці гроші відповідач купив квартиру. На теперішній час сума боргу залишилася в розмірі 10000 доларів США.

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 12.08.1989 був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Кара».

09.12.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір позики на суму 9300 доларів США.

09.12.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 14500 доларів США.

11.12.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі продажу, за яким ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 за 29800 доларів США.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва серія 1-ЖС №114082 26.12.2015 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-846цс16 від 12.10.2016 відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-539цс16 від 14.09.2016 статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобовязань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобовязання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Суд вважає, що спірна квартира є сумісною власністю придбаною на спільні кошти подружжя, оскільки відповідачем отримані в борг кошти і витрачені в інтересах родини на придбання житла.

Тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 60, 69, 70 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити майно подружжя та визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя Кравченко Л.Ю.