Єдиний унікальний номер: 223/194/17
Провадження номер: 2-о/223/76/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Швиденко О.О.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його мати ОСОБА_2 померла 09.01.2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Донецьку Донецької області, від загального захворювання. Документами, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, є лікарське свідоцтво про смерть № 575/115 від 09.01.2016 року, довідка про причину смерті № 575/115 від 09.01.2016 року та свідоцтво про смерть ДНР № 012788 від 09.01.2016 року, що використовуються на тимчасово окупованій території. Заявнику 15.11.2016 року було відмовлено Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області в реєстрації смерті матері в звязку з тим, що заявником предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З метою захисту прав та інтересів як громадянина України ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 09.01.2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої вимоги та наполягав на їх задоволенні, просив суд встановити факт смерті його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 09.01.2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Представник заінтересованої особи - Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 240651, виданим Будьонівським бюро ЗАГС м. Сталіно 03.05.1954 року (а.с.12).

В матеріалах справи міститься копія паспорту громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно якої місце його проживання зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4-9).

ОСОБА_2 померла 09.01.2016 року в м. Донецьку Донецької області, в звязку з чим було видано лікарське свідоцтво про смерть № 575/115 від 09.01.2016 року довідку про причину смерті № 575/115 від 09.01.2016 року та свідоцтво про смерть ДНР № 012788 від 09.01.2016 року органами, розташованими на тимчасово окупованій території України (а.с.14-15).

Відповідно до листа Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області № 264/03.02-25 від 15.11.2016 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті в звязку з предявленням документу, який видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.17).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що мати її чоловіка ОСОБА_2 хворіла та померла 09.01.2016 року. Свідок була присутня в момент смерті ОСОБА_2, оскільки доглядала за нею. Поховали її 10.01.2016 року в м. Донецьку Донецької області. Свідок підтвердила факт смерті ОСОБА_2 та зазначила, що особисто була присутньою на похороні ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що мати заявника ОСОБА_2 хворіла та померла 09.01.2016 року в м. Донецьку Донецької області. Поховали її 10.01.2016 року. Свідок підтвердила факт смерті ОСОБА_2 та зазначила, що особисто була присутньою на похороні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Надану заявником довідку про причину смерті № 575/115 від 09.01.2016 року, видану відділом КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Донецька Донецької області, суд вважає належним та допустимим доказом по справі, відповідно до ст. 58, 59 ЦПК України, бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку, враховуючи висновки ЄСПЛ у справі «Кіпр проти Туреччини».

Надане заявником свідоцтво про смерть ДНР № 012788 від 09.01.2016 року не приймається до уваги судом, оскільки у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» даний документ не є належним доказом по справі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Суд дійшов висновку, що заявник є громадянином України, зареєстрований та проживає на території України. Його мати ОСОБА_2 також була громадянкою України, але перебувала на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьку Донецької області, де померла 09.01.2016 року, про що було видано свідоцтво про смерть ДНР № 012788 від 09.01.2016 року, яке, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати право на отримання свідоцтва про смерть матері. За таких обставин заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 213-215, 234, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянки України, яка померла 09.01.2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Після набрання законної сили рішенням суду надіслати копію рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_5