Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1876/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 19 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Талько О.Б.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна, орган опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2016 року,

встановила:

В серпні 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати недійсними договори купівлі - продажу 1/2ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та дарування 1/4ч. того ж будинку, укладених між відповідачами. Зазначав, що відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили, є співвласником 1/2ч. спірного будинку. ОСОБА_2, будучи власником іншої 1/2ч. вказаного будинку чинить перешкоди у реєстрації прав власності на частину майна, оскільки не з'являється з позивачем до реєстраційної служби для проведення реєстрації майна. Крім того, ОСОБА_2 здійснила два оспорювані правочини, чим позбавила його права власності на спірний будинок.

Рішенням Житомирського райсуду Житомирської області від 08 листопада 2016р. позов задоволено частково. Визнано недійсними : договір купівлі - продажу 1/2ч. і договір дарування 1/4ч. житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 04.03.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, скасовано державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на 1/2ч. і 1/4 ч. спірного житлового будинку, номери запису про право власності, відповідно 13572154 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 28605517) і 13608090 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 28642875). В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що право власності набуто ОСОБА_3 на законних підставах та у встановленому порядку, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, на момент відчуження частини нерухомого майна у встановленому порядку, його власником була ОСОБА_2

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 6 квітня 2015р. змінено рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014р. - визнано удаваним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 від 6 травня 2003р., встановлено, що було укладено договір купівлі продажу цього житла. Визнано будинок спільним сумісним майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1 право власності на ?ід.ч. житлового будинку (а.с.6-10). Ухвалою ВССУ від 30 липня 2015р. відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2, судові рішення залишені без змін (а.с.6-12).

Відповідно до ст..61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі…, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої встановлені ці обставини.

На підставі наведеного вказані рішення судів є преюдиційними, оскільки підтверджують факт придбання спірного будинку під час перебування у шлюбних відносинах.

Як видно із матеріалів справи, 25 січня 2005р. позивач отримав технічний паспорт на спірний будинок із технічними характеристиками будівлі (а.с.13-15).

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 після набрання судовими рішеннями законної сили звертався до відповідача із проханням здійснити процедуру реєстрації спірного будинку. Реєстраційна служба відмовила йому у здійсненні такої реєстрації у зв'язку із відчуженням частини будинку оспорюваними правочинами (а.с.16-19,20,23,27).

Земельна ділянка під спірним будинком у власність не передавалась (а.с.31).

4 березня 2016р. ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу ?ід.ч. спірного будинку. Через 5 днів - 9 березня 2016р. ОСОБА_2 подарувала своїй дочці - ОСОБА_3 ?ід.ч. цього ж будинку. У п.п.6.1. вказаних правочинів зазначено, що продавець гарантує, що на частину житлового будинку відсутні будь-які права з боку третіх осіб; від покупця не приховано обставини, які мають істотне значення; щодо частин житлового будинку відсутні судові спори; внаслідок продажу частини житлового будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. (а.с.72-75).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені вимогами статті 13 ЦК України, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зміст правочину не може суперечити, серед іншого, ЦК України (ч.1 ст.203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених, зокрема, ч.1 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 ЦК).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ст.ст.355,356,358 ЦК України).

Факт того, що спірний будинок на час укладення спірних договорів був спільною сумісною власністю підтверджений належними та допустимими доказами. Рішення про виділ часток із спірного майна співвласників до укладення спірних договорів не існувало. ОСОБА_2 було відомо про режим власності майна, яке вона відчужила. Про відчуження спірного майна ОСОБА_2 колишнього чоловіка не повідомляла.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що укладаючи оспорювані договори купівлі-продажу та дарування, ОСОБА_2 порушила права власності позивача, як співвласника спірного майна - не діяла за його згодою і не виконала вимог ч.ч.1-3 ст.13, ч.1 ст.358 ЦК України.

Судові рішення про розподіл спільного майна сторін в натурі правового значення на спірні правовідносини не має, оскільки рішення по цих вимогах були ухвалені пізніше оспорюваного судового рішення.

Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: