Справа №464/1765/17
пр.№ 4-с/464/25/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова справу за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 23.06.2016 про закінчення виконавчого провадження № 48909091; визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 48909091, винесену старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 23.06.2016.

В обґрунтування скарги зазначив, що Сихівським районним судом м.Львова по цивільній справі за його позовом прийнято рішення про зобовязання Закрите акціонерне товариство "Будівельне підприємство № 16 "Оздоббуд" видати довідку про заробітну плату за період з 01 січня 1981 року по 31 грудня 1985 року включно за формою затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року. На виконання вказаного рішення, 21.09.2015 Сихівським районним судом м.Львова видано виконавчий лист, який в подальшому пред»явлено до виконання у Франківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 06.03.2017 заявник отримав постанову від 23.06.2016 про закінчення виконавчого провадження № 48909091 з примусового виконання виконавчого листа № 464/5862/15-ц, виданого 21.09.2015 Сихівським районним судом м.Львова. Як вбачається із вказаної постанови, підставою для закриття виконавчого провадження стало виконання рішення суду в повному обсязі. Натомість, заявник не погоджується з винесеною державним виконавцем постановою про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду фактично не виконано, оскільки довідки про заробітну плату він не отримав. Таким чином, вважає, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена неправомірно та передчасно, оскільки рішення суду залишається не виконаним.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у скарзі. Просить скаргу задоволити у повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином були повідомлені.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.383, 385 ЦПК України учасники виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи мають право звернутися до суду із скаргою у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який в рішенні "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду ( пункт 43).

Відповідно до вимог ст.58 Конституції України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце.

Згідно статті 1 Закону (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.08.2015 зобовязано Закрите акціонерне товариство "Будівельне підприємство № 16 "Оздоббуд" видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату за період з 01 січня 1981 року по 31 грудня 1985 року включно за формою затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005. На підставі цього рішення видано виконавчий лист.

02.10.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно постанови старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 23.06.2016 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 21.09.2015, виданого Сихівським районним судом м.Львова закінчено у звязку із фактичним виконанням рішення суду на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема пунктом 8 встановлена можливість закінчення виконавчого провадження у разі - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наведене в сукупності свідчить, що висновок державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є передчасним, оскільки рішення суду не виконано, оскільки заявник не отримав від ЗАТ "БП № 16 "Оздоббуд" жодної довідки про заробітну плату за період з 01 січня 1981 року по 31 грудня 1985 року включно за формою затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005, та державним виконавцем не представлено протилежного.

Відповідно до ст.387 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що заява ОСОБА_2 є обґрунтованою, оскільки старший державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 при винесені постанови від 23.06.2016 порушив вимоги ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставно закінчив виконавче провадження, тому зазначена постанова підлягає скасуванню, а порушені права ОСОБА_2 підлягають відновленню шляхом зобовязання Франківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області належним чином у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконати судове рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

На підставі ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст.383, 385, 387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 23.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 48909091.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 48909091, винесену старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 23.06.2016.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова.

Суддя: О.Ю.Горбань