Справа № 307/143/17
Провадження № 2/307/471/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування в особі Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон та тимчасового виїзду дитини за кордон у супроводі матері без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2009 р. по 04.11.2014 р.

Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Після розірвання шлюбу діти залишилися поживати з нею і перебувають на її повному утриманні та виханні.

Відповідач жодним чином не дбає про матеріальне забезпечення дітей, не приймає участі у їх виховані та не сплачує аліменти на їх утримання.

ОСОБА_5 є важкохворою дитиною-інвалідом та потребує термінової трансплантації кісткового мозку.

Відповідач відмовився від надання біологічного матеріалу доньці для проведення операції та від надання дозволу на її виїзд за кордон з метою здійснення операції.

При зверненні до ДМС з заявою про виготовляння паспорта для виїзду дитини за кордон, їй було відмовлено через відсутність батька дитини.

Просить надати їй дозвіл на виготовлення ОСОБА_5 паспорта для виїзду за кордон та тимчасового виїзду дитини до Республіки Білорусь, Чеської Республіки, Федеративної Республіки Німеччини, Республіки Польща, Російської Федерації та Угорщини без згоди батька.

Відповідач у судове засідання не з'явився. хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З приписів ст. 313 ЦК України убачається, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2009 р. між сторонами укладено шлюб, від якого в них народилося двоє доньок ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 Це стверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження.

З консультативного висновку від 25.08.2016 р., направлення на патологогістологічне дослідження від 12.01.2016 р. та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1196 від 22.01.2016 р. вбачається, що у ОСОБА_5 2011 р.н. встановлено діагноз парціальна червоноклітинна аплазія та зроблено висновок про необхідність проведення ОСОБА_5 трансплантації кісткового мозку за межами України.

25.10.2016 р. в. о. директора Департаменту охорони здоров'я Міцьо Т.В. було направлено листа до голови комісії Міністерства охорони здоров'я України про необхідність проведення дитині операції за кордоном.

Довідкою Тячівського РВ ДВС від 23.06.2016 р. було стверджено, що ОСОБА_3 з 01.11.2015 р. по 30.04.2016 р. не сплачує аліменти на утримання дітей.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи позивачка належними та допустимими доказами довела, що заявлений нею позов поданий в інтересах дитини та відповідає її законним правам.

В свою чергу, відповідач не надав суду жодних доказів того, що надання дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзд дитини за кордон без його згоди буде суперечити її інтересам, чи буде порушувати її права.

За таких обставин позивачці слід надати дозвіл на виготовлення дитячих проїзних документів та дозвіл на виїзд дитини до Республіки Білорусь, Чеської Республіки, Федеративної Республіки Німеччини, Республіки Польща, Російської Федерації та Угорщини.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір у сумі 640 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 197, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 157 СК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення паспорта для виїзду за кордон її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та виїзд дитини за кордон без згоди батька, ОСОБА_3, до Республіки Білорусь, Чеської Республіки, Федеративної Республіки Німеччини, Республіки Польща, Російської Федерації та Угорщини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шістсот сорок гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.