АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/262/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Лапко Ю.В.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по кредитному договору та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

встановила:

Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» вказувала, що 19 жовтня 2006 р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_7 (позичальник) був укладений кредитний договір № 19/10/2006/840-К/355, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 65000 доларів США, строком до 18 лютого 2021 року з оплатою за користування кредитом 9% річних для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, позичальник передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру № 41 по вул. 3арічанській,36/3 у м. Хмельницькому. 19 жовтня 2006 р. між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_9, а також ОСОБА_8 укладені договори поруки, за якими останні поручилися перед кредитором за належне виконання ОСОБА_7 зобовязань за кредитним договором.

У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 18.08.2015 р. ОСОБА_7 заборгував банку по тілу кредиту 38307,74 доларів США (еквівалент 843490,81 грн), по відсотках 1188,62 доларів США (еквівалент 26172,03 грн), пеню відповідно до п. 5.1. договору у сумі 441,77 доларів США (еквівалент 9727,25 грн) та комісію відповідно до п. 1.2.5. договору у сумі 164,02 доларів США (еквівалент 3611,57 грн).

Тому, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. по тілу кредиту та відсотках у сумі 39496,36 доларів США (еквівалент 869662,84 грн), по пені у сумі 9727,25 грн та по сплаті комісії у сумі 164,02 доларів США (еквівалент 3611,57 грн).

В січні 2016 року ОСОБА_7 звернувся із зустрічним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006. У позові ОСОБА_7 зазначав, що умови укладеного між сторонами кредитного договору суперечать ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ні перед укладенням договору, ні протягом його дії банк не повідомив позивача у письмові формі про умови надання кредиту та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає закон. При укладенні договору з ОСОБА_7, ніхто із працівників банку не пояснив, чому зробили ануїтентний графік погашення боргу. Дані умови договору суперечать постанові Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.05.2007 р. Умови кредитного договору ставлять позивача у невигідні та не рівні умови із банком.

Крім того, істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладені договору, а саме ОСОБА_7 отримував кредитні кошти ще по курсу 5,05 грн за 1 долар США, а на даний час курс 25 грн за 1 долар США, що значно перевищує той курс долара при якому він отримував кредит. Через підвищення курсу збільшилися витрати позивача, банк отримує додатковий прибуток через курсову різницю, чим порушує принцип рівності сторін при укладенні договору

Тому, відповідно до ст. 652 ЦК України, ОСОБА_7 просив суд розірвати кредитний договір № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. в сумі 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з кожного солідарно з основним позичальником - ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. у сумі 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Надра» по 2943 грн 34 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вказане рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. у розмірі 39600,38 доларів США та 9727,25 грн, та в цій частині постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На підтвердження незаконності рішення суду в оскаржуваній частині зазначається, що після укладення кредитного договору в подальшому між банком та ОСОБА_7 були укладені додаткові угоди з новими умовами, які фактично збільшують відповідальність ОСОБА_6, як поручителя, без її згоди та погодження. 22 лютого 2012 р. між банком та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду № 2 до договору, якою фактично викладено договір у новій редакції. Новою редакцією договору встановлені зовсім нові умови договору, які в тому числі, збільшують відповідальність як позичальника, так і поручителя. Банк встановив умову, внаслідок якої відсоткова ставка може збільшитися, чого не було передбачено в первинному кредитному договорі. А саме, п. 1.5. додаткової угоди № 2 від 22.05.2012 р. передбачено, що банк встановлює позичальнику пільгову відсоткову ставку за користування кредитом

у звязку з тим, що позичальник перебував в трудових відносинах з банком. У випадку звільнення позичальника з будь-яких причин і розірвання трудових відносин з ПАТ КБ «Надра», та невиконання умов цього договору протягом шести місяців після звільнення, відсоткова ставка по цьому договору збільшується до рівня відсоткової ставки, що встановлена на дату виникнення прострочення по банківському продукту чи, якщо на момент зміни відсоткової ставки такий припинить свою дію, то по аналогічному банківському продукту, в рамках якого було підписано цей договір. При цьому, сторони домовилися, що так як невиконання (неналежне виконання) умов цього договору залежить виключно від волі позичальника, збільшення відсоткової ставки відбувається без підписання відповідної додаткової угоди.

Також, п. 4.1. та п. 4.2. нової редакції договору містить нові умови відповідальності пеню за прострочення сплати кредиту, процентів, плати за управління кредитом у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, що є набагато більшою від обумовленої п. 5.1. основного договору у розмірі 1%.

Новою умовою відповідальності позичальника є штраф (п.4.2. додаткової угоди) у розмірі 3% від суми кредиту за порушення п.п. 3.3.5. 3.3.9., 3.3.11. - 3.3.14. договору. Первинний кредитний договір не містив відповідальності за порушення вищезазначених умов, у тому числі й щодо сплати за це штрафу у розмірі 3% від суми кредиту.

Таким чином, укладеною між банком та ОСОБА_7 додатковою угодою був збільшений обсяг відповідальності поручителя. А оскільки додаткова угода з ОСОБА_6 не укладалася, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

ОСОБА_7 в поданій ним апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовити.

Зазначається, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права.

Суд безпідставно стягнув з відповідачів кредитні кошти в іноземній валюті, оскільки в ПАТ КБ «Надра» відсутня ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями. Також суд необгрунтовано стягнув солідарно з боржника та поручителів борг на користь банку, так як договорами поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

В засіданні апеляційного суду представник відповідачів ОСОБА_4 апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_6 підтримав з викладених у них мотивів.

Представник ПАТ КБ «Надра» апеляційні скарги не визнав, у їх задоволенні просить відмовити.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_7 частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 19/10/2006/840-К/355, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 65000 доларів США з терміном погашення до 18 лютого 2021 року.

На забезпечення повернення кредиту 19 жовтня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6, ОСОБА_8 були укладені договори поруки, за якими останні зобовязалися відповідати по зобовязаннях ОСОБА_7, що випливають з кредитного договору від 19 жовтня 2006 року № 19/10/2006/840-К/355.

Відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання відповідно до кредитного договору та договорів поруки, внаслідок чого станом на 18 серпня 2015 року утворилася заборгованість по кредиту у сумі 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп, з яких: 38307 доларів США 74 центи тіло кредиту; 1188 доларів США 62 центи заборгованість по сплаті нарахованих відсотків та 9727 грн 25 коп. (441 доларів США 77 центів) пеня та 164 доларів США 02 центи заборгованість по сплаті комісії.

Враховуючи, що відповідачі не виконували належним чином умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, а також вимоги ст.ст. 1050, 1054, 1048, 526, 554 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_7 (боржника) та з ОСОБА_6, ОСОБА_8 (поручителів) з кожного солідарно з основним позичальником на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 19/10/2006/840-К/355 від 19 жовтня 2006 р. у сумі 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна через неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що 19 жовтня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» (банк) та ОСОБА_7 (позичальник) був укладений кредитний договір № 19/10/2006/840-К/355.

Відповідно до п. 1.1. договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 65000 доларів США.

Кредит наданий строком до 18 лютого 2021 року, з оплатою за користування кредитом у розмірі 9% річних (п. 1.4., 1.3.1 договору).

Кредит наданий на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 6004 від 19.10.2006 р., що укладений між позичальником та ОСОБА_10, за яким позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1 (п. 1.2. договору).

19 жовтня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_9 (поручитель) укладений договір поруки. Згідно п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_7 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355, в тому числі щодо повернення до 18 лютого 2021 року кредиту у сумі 65000 доларів США, сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 9% річних, сплати інших платежів, передбачених кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій (штрафів, пені).

Також, 19 жовтня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 (поручитель) укладений договір поруки, за яким поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_7 зобовязань, що витікають з кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355.

Згідно п.п. 1.2. 1.4. договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

25 січня 2012 р. між ПАТ КБ «Надра» (кредитор) та ОСОБА_7 (позичальник) укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р., якою визначені реквізити за якими буде здійснюватися виконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

22 травня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» (кредитор) та ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. Вказаною додатковою угодою сторони домовилися викласти договір у новій редакції.

Додаткова угода з поручителями ОСОБА_6, ОСОБА_8 ПАТ КБ «Надра» не укладалася.

Відповідно до п. 4.1. додаткової угоди № 2 від 22.05.2012 року у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4., 2.10. цього договору, комісій у вигляді плати за управління кредитом, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1., 3.2.3., 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

У разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2. 3.3.5., 3.3.7. 3.3.17 цього договору, позивач зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3 процента від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок (п. 4.2. додаткової угоди № 2 від 22.05.2012 р.)

За п. 5.1 кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п. 4.3.5. цього договору позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% (один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього договору позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок (п. 5.2. кредитного договору від 19.10.2006 р.)

Таким чином, умовами додаткової угоди № 2 від 22.05.2012 року, зокрема п. 4.1. передбачено сплату кредиторові пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що є більшим розміром пені ніж було передбачено п. 5.1 кредитного договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. 1% відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Також, п. 4.2. додаткової угоди № 2 від 22.05.2012 р в порівнянні з п. 5.2. кредитного договору від 19.10.2006 р. передбачає сплату штрафу за порушення зобовязань передбачених пунктами 3.3.2. 3.3.5., 3.3.7. 3.3.17 договору.

Пункт 2.5. кредитного договору від 19.10.2006 р. передбачав сплату штрафу за порушення п.п. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. договору. Тому п 4.2. додаткової угоди збільшено кількість підстав для сплати позичальником штрафу.

За таких обставин, умовами додаткової угоди № 2 збільшений обсяг відповідальності позичальника ОСОБА_7, та відповідно збільшений обсяг відповідальності поручителів ОСОБА_6, ОСОБА_8 без їх згоди на таке збільшення.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Враховуючи. що з поручителями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 додаткова угода щодо збільшення обсягу їх відповідальності ПАТ КБ «Надра» не укладалася, на зміну умов кредитного договору, якими збільшений обсяг відповідальності, поручителі згоди не давали, порука ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за договорами поруки від 16 жовтня 2006 р. припинена.

У звязку з тим, що порука ОСОБА_6 та ОСОБА_8 припинені, у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з кожного солідарно з основним позичальником - ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. у сумі 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп.

Тому, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з кожного солідарно з основним позичальником - ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. у сумі 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп., підлягає скасуванню, а в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій частині і ухвалення нового рішення є, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно статті 1048 цього Кодексу.

Встановлено, що у звязку з неналежним виконання позичальником ОСОБА_7 умов кредитного договору, станом на 18 серпня 2015 року, ОСОБА_7 заборгував ПАТ КБ «Надра» 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп., з яких: 38307 доларів США 74 центи тіло кредиту; 1188 доларів США 62 центи заборгованість по сплаті нарахованих відсотків 164 доларів США 02 центи заборгованість по сплаті комісії та 9727 грн 25 коп. пеня.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Нарда» заборгованість по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. в сумі 39660 доларів США 38 центів та 9727 грн 25 коп.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 про розірвання кредитного договору, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутні підстави, передбачені ст. 652 ЦК України істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, для розірвання договору укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах.

Суд першої інстанції обґрунтовано у рішенні вказав, що зміна курсу долара США, зменшення прибутків ОСОБА_7, наявність світової фінансової кризи не є зміною істотних обставин у розумінні ч. 1 ст. 652 ЦК України та не є обставинами, що позбавляють ОСОБА_7 виконувати умови укладеного договору.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що суд безпідставно стягнув з відповідачів кредитні кошти в іноземній валюті, оскільки в ПАТ КБ «Надра» відсутня ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частиною 1 ст. 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

За п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р., № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Встановлено, що 19 жовтня 2006 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», надав ОСОБА_7 кредит в іноземній валюті у сумі 65000 доларів США.

23 серпня 2002 року Національним банком України ВАТ КБ «Надра» була видана банківська ліцензія № 21 на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

04 листопада 2005 року ВАТ КБ «Надра» виданий дозвіл № 21-2 на право здійснення операцій визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно додатку до цього дозволу.

У додатку до дозволу № 21-2 визначений перелік операцій з валютними цінностями, які має право здійснювати ВАТ КБ «Надра».

Враховуючи, що кредитний договір № 19/10/2006/840-К/355, за яким надано кредит в іноземній валюті, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 за наявності ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, банк на законних підставах видав відповідачу ОСОБА_7 кредит в іноземній валюті і вправі вимагати повернення кредиту в іноземній валюті.

Інші підстави для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_7, відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з кожного солідарно з основним позичальником ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. у сумі 39660 (тридцять девять тисяч шістсот шістдесят) доларів США 38 центів та 9727 (девять тисяч сімсот двадцять сім) грн 25 коп. скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення солідарно з ОСОБА_7 заборгованості по кредитному договору № 19/10/2006/840-К/355 від 19.10.2006 р. відмовити.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_6 оплачений судовий збір у сумі 4019 (чотири тисячі девятнадцять) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Суддя: Суддя:

підпис підпис підпис

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

=================================================================

Головуючий у І інстанції Палінчак О.М.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27