23.01.2017 Справа № 756/9332/16-ц
Справа ун. № 756/9332/16-ц
пр.№2/756/755/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури №5 в інтересах Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 23.11.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2. Квартира була придбана за 360 000,00 грн. Право власності зареєстровано КП Київське міське БТІ, що підтверджується витягом про державну реєстрацію № НОМЕР_3 від 01.12.2012р. та 01.12.2012р. реєстраційною службою ГУЮ м. Києва.12.11.2012р. між ОСОБА_3 в брокером ОСОБА_5 був укладений попередній договір купівлі- продажу даної квартири, договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2016року визнано недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.11.2012р. укладеного від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2 та встановлено, що цивільна правоздатність ОСОБА_6 припинилася у зв'язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1, тому він не міг укласти даний правочин 23.11.2012р. Позивач вказує, що, власником квартири є ОСОБА_1, тому вона просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, як добросовісним набувачем нерухомого майна.

У судовому засіданні представник позивачка підтримав позовні вимоги у повному обсязі, дали пояснення, що спірна квартира була придбана на законних підставах для проживання, за квартиру були передані гроші. Зараз вона мешкає в квартирі, зробила в ній ремонт, це її єдине житло.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти наданого позову заперечили, посилаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2016року визнано недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.11.2012р. укладеного від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2.

Третя особа в судовому засіданні позов підтримала.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Виходячи з вимог ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Цивільним кодексом України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст.ст. 387,388 ЦК України надають власнику право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Можливість витребування майна, придбаного за відплатним договором, з чужого незаконного володіння закон ставить у залежність насамперед від того, є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.11.2012 року придбала у ОСОБА_3 у власність квартиру АДРЕСА_1. За цим договором вона повністю сплатила грошові кошти, та здійснила державну реєстрацію своїх прав на нерухомість, яка на даний час не скасована. На думку позивача даний договір є дійсним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2016року визнано недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.11.2012р. укладеного від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2 та встановлено, що цивільна правоздатність ОСОБА_6 припинилася у зв'язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1, тому він не міг укласти даний правочин 23.11.2012р.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири є ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 є добросовісними набувачем у силу частини 1 ст. 388 ЦК України.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно із частиною 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1. було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2. було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3. вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

17.04.2015року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики на отримання коштів в розмірі 800 000грн., з кінцевим терміном повернення до 17.04.2025р. Іпотечний договір від 17.04.2015р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. за реєстровим № 1228 та квартира АДРЕСА_1 в м. києві у забезпечення зобов'язань за основним договором передана в іпотеку і накладена заборона на її відчуження.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК України).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири є ОСОБА_1.

До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі ст. 396 ЦК України. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України), а покупець є його законним володільцем.

Позивач повністю оплатила вартість придбаного і переданого їй нерухомого майна, та стала його законним володільцем.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3600 грн. 13 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 388 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури №5 в інтересах Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, як добросовісним набувачем нерухомого майна.

Стягнути з Київської міської ради на користь ОСОБА_1( ідентифікаційний номер НОМЕР_1)судовий збір у сумі 3600 (три тисячі шістсот) гривень 13 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко