Справа № 346/6119/16-ц
Провадження № 2/346/229/17
11 січня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю: секретаря Томин О.А.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В С Т А Н О В И В:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.09.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» як кредитодавцем та ОСОБА_2 як позичальником укладено кредитний договір №05/07/13-05с. Відповідно до положень цього договору вказаний банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі потреби в сумі 8 000 доларів США, що було еквівалентно 40 400 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього договору, строком по 21.09.2012 року. За користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 12% річних. За обслуговування кредиту встановлено щомісячну плату в розмірі 28, 28 грн., що становить 0,07 % річних від суми кредиту. Позичальник в свою чергу зобовязався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірах та в строки, передбачені кредитним договором. Останнім також визначено, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобовязань по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів у встановлені терміни є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування ними, неустойки, а також підставою для звернення стягнення на заставне майно.
Позивач також зазначає, що з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором 24.09.2007 року між ВАТ ««Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем укладено іпотечний договір, згідно з яким останнім як іпотекодавцем передано в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме земельну ділянку загальною площею 600 кв.м., призначену для ведення особистого підсобного господарства, розташовану в с.Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області. Іпотечним договором передбачено, що у разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором, а також інших обовязків іпотекодавця/позичальника іпотекодержатель має вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання - звернення стягнення на предмет іпотеки.
В листопаді 2008 року банк направив позичальнику повідомлення про підвищення відсоткової ставки до 17% річних в звязку з підвищенням НБУ розміру облікової ставки, а також два примірники Додаткової угоди від 20.06.2008 року до вказаного кредитного договору.
Однак, взятих на себе кредитних зобовязань відповідач не виконував. Тому 07.12.2015 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області в справі №346/3937/15-ц винесено рішення про стягнення в солідарному порядку з відповідача та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за вищевказаним кредитним договором від 24.09.2007 року в розмірі 174 116, 73 грн. Оскільки відповідач і надалі неналежно виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим розмір заборгованості станом на 21.10.2016 року складає 396 869, 15 грн., що еквівалентно 15 178, 76 доларам США, позивач просить в рахунок погашення останньої звернути стягнення на зазначений предмет іпотеки шляхом його реалізації, а також присудити понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні 11.01.2017 року, яке відповідно до положень ст.158-1 ЦПК України проводилося в режимі відеоконференції, позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, і погодилася на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був щоразу повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Надіслані на адресу відповідача судові виклики в судові засідання 12.12.2016 року та 11.01.2017 року відповідачу не вручено в звязку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції (а.с.38, 76). Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності.
Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 24.09.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» як кредитором та відповідачем як позичальником укладено вищезазначений кредитний договір №05/07/13-05с (а.с.7-11).
Відповідно до положень п.п.1.1, 1.2, 1.3 та 1.4 кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі потреби в сумі 8 000 доларів США, що було еквівалентно 40 400 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього договору, в порядку і на умовах, визначених цим договором, строком по 21.09.2012 року. За користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 12% річних, а за обслуговування кредиту - щомісячну плату в розмірі 28, 28 грн., що становить 0,07 % річних від суми кредиту.
Судом встановлено, що банк як кредитор свої зобов'язання за цим кредитним договором виконав.
Відповідно до п.п.2.5.1, 2.5.2 кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням в сумі, не меншій сумі чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших плат , встановлених в Графіку. Таке погашення здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6 цього договору, шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника, відкритого в банку, щомісяця в дату, зазначену в Графіку.
У відповідності до п.п.3.3.2, 3.3.3 вказаного договору позичальник зобовязався: протягом дії цього договору поповнювати свій поточний рахунок в порядку та на умовах , передбачених п.2.5.1 договору; щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з цими умовами; не пізніше визначеного п.1.3 договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування ними, сплачувати кошти, передбачені п.п. 1.4.1, 2.3 цього договору, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку.
Відповідно до п.4.5 вказаного договору за несвоєчасні повні чи часткові повернення кредитних коштів, сплату процентів та плату за обслуговування кредиту, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 20% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав.
У відповідності до п.п. 5.1, 5.1.3 кредитного договору в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку, в тому числі у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, прийняття компетентними державними органами України законів або підзаконних нормативних актів, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, банк має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за користування кредитом. Позичальник, отримавши повідомлення банку про таку зміну, підписує додаткову угоду до кредитного договору та направляє її на адресу банку, зазначену в ст. 8 цього договору. У випадку, якщо позичальник протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом не здійснив дій, передбачених підпунктом 5.1.2 цього пункту, новий розмір процентної ставки за користування кредитом вважається таким, що погоджений із позичальником.
Судом встановлено, що 24.09.2007 року з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язання сторонами укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № Д-831 (а.с.16-18).
В п.2.3 іпотечного договору сторонами визначено вартість предмета іпотеки і така вартість згідно із висновком ТзОВ Ека захід від 03.09.2007 року становила 69 050,00 грн.
Пунктами 4.1.5, 4.1.6 та 4.1.11 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку(терміну) виконання зобовязання ( або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. У разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором чи іпотекодавцем зобовязань за цим договором, а також інших обовязків іпотекодавця/позичальника, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання, - звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його на підставах, умовах і в порядку, передбачених цим договором, кредитним договором та чинним законодавством України.
Судом встановлено, що на виконання вищевказаних пунктів договору банк 07.11.2008 року направив відповідачу повідомлення про підвищення відсоткової ставки до 17% річних в звязку з підвищенням Національним банком України розміру облікової ставки, а також додатковий договір до вказаного кредитного договору від 20.06.2008 року (а.с. 14,15).
Судом встановлено, що відповідач не здійснив дій, передбачених підпунктом 5.1.2 пункту 8 кредитного договору, а, отже, погодився на підвищення відсоткової ставки.
Ст.589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 6 ст.3 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Згідно з правилами ст.ст.12, 33 вказаного Закону у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
Судом встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення №63 про початок ліквідації ПАТ « Всеукраїнський акціонерний банк». Уповноваженою особою цього Фонду на ліквідацію цього банку призначено професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків даного Фонду ОСОБА_5 строком на 1 рік - до 19.03.2016 року, а рішенням №213 від 22.02.2016 року - до 19.03.2018 року включно (а.с.24).
Згідно з п.5 ч. 1 ст.48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.
Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.12.2015 року, ухваленим в справі №346/3937/15-ц, яке набрало законної сили 30.12.2015 року, з відповідача та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором №05/07/13-05с від 24.09.207 року в сумі 174 116,73 грн. (а.с. 22-23)
Судом встановлено, що вказана заборгованість відповідачем не погашена і станом на 21.10.2016 року вона складається із заборгованості: по кредиту 6 391,05 доларів США; по сплаті відсотків за користування кредитом 8 787,71 доларів США. Крім того, в цю заборгованість включаються: комісія по обслуговуванню кредиту 820,12 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту 5 900,65 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 396 869, 15 грн., враховуючи курс НБУ станом на 21.10.2016 року (а.с.5, 6).
Судом також встановлено, що 16.11.2016 року відповідачу направлялась вимога про погашення вказаної заборгованості за кредитним договором (а.с. 15).
Враховуючи подальше предявлення даного позову, суд вважає, що зазначена вимога залишилась відповідачем без задоволення.
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що станом на 11.01.2017 року вищевказана заборгованість залишається непогашеною. Тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн., що стверджується платіжним дорученням від 11.11.2016 року (а.с.1). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в звязку із задоволенням позовних вимог.
На підставі ст.ст. 526, 530, 589, 611, 1054 ЦК України, ст. ст.12, 23, 33, 39 Закону України Про іпотеку та, керуючись ст.ст. 213-215, 226, 294, 88 ЦПК України, суд,-

позов задовольнити.
Загальний розмір заборгованості за зазначеним кредитним договором станом на 21.10.2016 року становить 396 869 (триста девяносто шість тисяч вісімсот шістдесят девять ) гривень 15 копійок.
Вказане нерухоме майно належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ-07-08-2/000474, виданого Воскресинцівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 20.12.1997 року на підставі рішення ХІV сесії ІІ демократичного скликання Воскресинцівської сільської ради від 19.11.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 595.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судові витрати в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача або його представника, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана представником позивача до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2017 року.
Суддя Калинюк О. П.