Справа №478/2263/16-ц 24.01.2017 240117 24.01.2017
Провадження №22-ц/784/349/17 Головуючий по 1 інстанції Іщенко Х.В. Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Гавор В.Б.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце судового засідання розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2016 року даний позов було залишено без руху.

Наступною ухвалою від 08 листопада 2016 року вказана позовна заява повернута позивачеві як неподана.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддя вважав, що заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не викладено обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та не зазначено відповідні докази; позивач з посиланням на відповідні положення договору не вказав строк дії картки, не навів обставин неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, які призвели до виникнення у нього заборгованості за договором перед позивачем, а саме: які платежі в рахунок погашення заборгованості за отриманий кредит здійснював відповідач, якщо таке мало місце, дату виникнення у відповідача заборгованості за кредитом та період часу, протягом якого рахується заборгованість за кредитом; відсутні дані щодо ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг; приєднані до позову Умови не підписані відповідачем, на них відсутня дата, текст Умов не дає змоги ідентифікувати особу позичальника; до матеріалів позову не додано посвідченої належним чином копії чи витягу зі Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», де визначено обсяг повноважень Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, право підписувати від імені банку та подавати до суду позовні заяви, а також право уповноважувати інших осіб на вчинення таких дій, а додана до матеріалів позову копія першої сторінки Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» не містить необхідних відомостей з цього питання.

Суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» неподаною та повертаючи її позивачу, виходив з того, що заявником не виконані вимоги ухвали суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом термін.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував положення процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Подана позовна заява відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, в ній зазначені позивач та відповідач, місце їх знаходження, викладений зміст позовних вимог та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначаються докази, а тому суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення її з цих підстав без руху.

Діючий цивільний процесуальний Кодекс надає можливість позивачу вільно викласти обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, і зазначити ті докази, які він вважає за необхідне. На стадії прийняття позовної заяви суд позбавлений можливості зробити висновок про достатність або недостатність наявних або зазначених позивачем доказів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що обставини на які посилається позивач додано до матеріалів позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач протягом розгляду справи має право уточнити свої позовні вимоги, а суд у судовому засіданні може уточнити обставини судового спору, якщо вважає, що вони не чітко викладені у позовній заяві.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Зокрема, у попередньому судовому засіданні у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав).

Про це ж саме йдеться і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява підлягала залишенню без руху, оскільки в попередньому судовому засіданні (до початку розгляду справи по суті, якщо б попереднє судове засідання не проводилося) позивач мав право подати докази на підтвердження обставин, на які він посилався, заявити клопотання про їх приєднання.

На думку колегії суддів, отримавши зазначену позовну заяву, суд повинен був призначити у справі попереднє засідання, в якому зобов`язаний був з`ясувати предмет позову, та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суб'єктний склад сторін, тощо.

Не зазначення в позовній заяві належних та допустимих доказів (неподання їх разом з позовною заявою та/або до ухвалення судом рішення), що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування є наслідком залишення позову без задоволення, а не залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомленні або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Як вбачається із матеріалів позову наданих до суду, представник позивача, будучи користувачем в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу надав суду заяву в якій просив надсилати повідомлення на його електрону пошту.

Порядок надсилання судом електронних документів учасникам судового процесу, кримінального провадження регулюється наказом ДСА України №105 від 07 вересня 2012 року, який був чинним станом на 08 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.ч.1,4,5 п.6 даного наказу, суд після виготовлення та підписання процесуального документа паралельно із порядком визначеним процесуальним законодавством, надсилає електронні копії процесуального документа, скріплені електронним підписом судді, електронною поштою на поштову скриньку учасника судового процесу,якщо такий учасник зареєстрований в Системі як користувач. Після отримання електронного підтвердження доставки електронного листа в поштову скриньку користувача відповідальний працівник суду роздруковує таке повідомлення та долучає його до матеріалів справи. Отримання електронного підтвердження доставки електронного листа в поштову скриньку користувача є тестовим підтвердженням факту належного повідомлення користувача судом.

Проте матеріали справи не містять відомостей про отримання представником позивача ухвали суду від 26 жовтня 2016 року по електронній пошті.

В той же час, отримавши 03 грудня 2016 року ухвалу судді від 26 жовтня 2016 року поштою, позивач у п'ятиденний строк на виконання ухвали суду з дотриманням вимог ч.5,6 ст.70 ЦПК України направив до суду позовну заяву у новій редакції та інші документи згідно з додатком.

Постановляючи оскаржувану, суд першої інстанції на вказані положення наказу ДСА України та вимоги процесуального закону уваги не звернув, а тому не вірно вважав, що позивач не усунув недоліки у визначений термін.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ухвала судді про повернення позовної заяви постановлена з порушенням процесуальних норм.

При цьому, апеляційний суд не може задовольнити вимогу позивача про передачу справи до суду першої інстанції на розгляд, оскільки провадження в даній справі ще не було відкрите, а вирішення цього питання процесуальним законом віднесено виключно до повноважень суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, суд першої інстанції порушив порядок прийняття позовної заяви, порушив процесуальні норми колегія суддів, керуючись ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви направленню до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2016 року скасувати, а матеріали позовної заяви направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова