Справа № 180/2207/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем Ганоченко Л.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на повнолітню дитину. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2. 02 березня 2016 року сину виповнилось 18 років. Син проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. З 01 вересня 2015 року син ОСОБА_2 навчається у державному професійному загальноосвітньому закладі Тульської області «Тульський державний машинобудівельний коледж ім.Микити Демідова», денна форма навчання. Термін закінчення навчання 30 червня 2019 року. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату та має можливість матеріально забезпечувати дитину. На утриманні відповідача інших дітей не має. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на її користь на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, але не більш ніж до 23 років.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов визнав частково. Пояснив суду, що хоча він і працює, має постійний дохід, однак його заробітна плата не дозволяє йому надалі надавати допомогу синові на час навчання, вважає, що він вже виконав свій обовязок перед сином, сплачуючи йому аліменти до 18 років. Крім того, він надає матеріальну допомогу своїй матері, яка проживає окремо та є пенсіонеркою. Просив призначити аліменти в меншому розмірі ніж ? частина заробітку.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані ними письмові докази, суд приходить до такого.

В судовому засіданні встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про народження серія І-ОЛ № 138073 ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно довідки державного професійного загальноосвітнього закладу Тульської області «Тульський державний машинобудівельний коледж ім.Микити Демідова» від 26 жовтня 2016 року № 1038 ОСОБА_2 навчається на 2 курсі коледжу денної форми навчання. Очікуваний термін завершення навчання 30 червня 2019 року (а.с.10).

За ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_2 досяг 18-річного віку, прожаває разом з матірю в м.Тула в найманій квартирі (надано дозвіл на тимчасове проживання в РФ до 12 вересня 2019 року), навчається у державному професійному загальноосвітньому закладі Тульської області «Тульський державний машинобудівельний коледж ім. Микити Демідова», денна форма навчання, бюджетна основа, 2 курс. Отже, потребує матеріальної допомоги від батьків.

Згідно довідки № 20/10, виданої ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», відповідач працює, середньомісячна заробітна плата становить 3979,86 гривень.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він проживає сам, інших дітей на утриманні не має, але він матеріально допомагає своїй непрацездатній матері, яка проживає окремо від нього, і яка потребує постійного лікування, про що надав довідку (а.с.29).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові ОСОБА_5, який навчається, оскільки отримує постійний дохід, який більш ніж удвічі перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму.

Відповідач не довів суду того, що його матір знаходиться на його утриманні і потребує постійної матеріальної допомоги саме з його боку. Як зазначив відповідач в судовому засіданні, мати отримує пенсію та проживає разом з двома повнолітніми синами, які є працездатними особами і також повинні надавати допомогу своїй матері.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги від батька на час навчання, а відповідач має можливість надавати таку допомогу синові в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на його утримання до закінчення навчання.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 09 грудня 2016 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з навчанням, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 09 грудня 2016 року і до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави в сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину рішення суду проголошено в судовому засіданні 24 січня 2017 року. Повний текст рішення виготовлено 26 січня 2017 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна