Справа № 635/6595/15-ц
Провадження по 2-др/635/1/17
10 січня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя - Бобко Т.В.
секретар судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Акціонерна компанія «Харківобленерго», Мерефянська міська рада Харківського району Харківської області про визнання недійсним договору дарування квартири, усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування майном, витребування майна із незаконного чужого володіння,-
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходилася зазначена справа.
Позивач звернувся з позовом, який уточнив в подальшому, та остаточно просив суд:
-визнати недійсним з моменту укладення з 12 травня 2015 року договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 12 травня 2015 року за реєстром №299, укладений між ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої;
-усунути перешкоди в користуванні кімнатою №12-8, 2-го поверху у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_3;
-витребувати у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 і передати її ОСОБА_7.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Акціонерна компанія «Харківобленерго», Мерефянська міська рада Харківського району Харківської області про визнання недійсним договору дарування квартири, усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування майном, витребування майна із незаконного чужого володіння задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений 12.05.2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 299. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнутий судовий збір в сумі 551,20 гривень. Сплачений судовий збір у сумі 3649,37 гривень віднесений за рахунок позивача.

13 жовтня 2016 року на зазначене рішення суду представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 подана апеляційна скарга.

Ухвалою судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року зазначену цивільну справу повернуто до Харківського районного суду Харківської області для виконання вимог ст. 220 ЦПК України. Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали суду, підставою для повернення цивільної справи до суду першої інстанції для ухвалення у справі додаткового рішення стало те, що позов ОСОБА_2 містить вимоги про визнання недійсним договору дарування квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою та витребування її у ОСОБА_9, ці вимоги розглядалися судом, однак в резолютивній частині оскаржуваного рішення визначено, що позов ОСОБА_2 задоволено частково та не зазначено, в якій частині позовних вимог відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_10, який діє на підставі договору про надання правової допомоги та представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, але їх присутність не є обовязковою.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви ОСОБА_2 від 28 січня 2016 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року та ухвали судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року, під час ухвалення рішення 20 вересня 2016 року, судом не ухвалене рішення стосовно наступних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення:

-про усунення перешкод в користуванні кімнатою №12-8 2-го поверху у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 з боку ОСОБА_3,

-про витребування у ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_4 та передачу її ОСОБА_7.

Разом з тим, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений 12.05.2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 299. Під час ухвалення зазначеного рішення, суд виходив з наступних обставин.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 в порядку набувальної давності.

12 травня 2015 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 зазначену вище квартиру. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр за №299.

19 листопада 2015 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 353836.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2015 року скасовано та постановлено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до АК «Харківобленерго», Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 в порядку набувальної давності.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року зазначено, що ОСОБА_2, позивач по справі, є основним квартиронаймачем спірної жилої квартири №5, що розташована по вул. Дачній,50 в м. Мерефа Харківського району Харківської області, він зареєстрований в квартирі з 25 вересня 1998 року.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Так, при винесенні додаткового рішення, суд врахував вже встановлені рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року обставини. Оскільки судом прийнято рішення про визнання договору дарування недійсним, то позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні кімнатою №12-8 2-го поверху у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 з боку ОСОБА_3 та про витребування у ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_4, суд вирішує наступним чином.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна із чужого незаконного володіння (віндикація).

З огляду на викладене, враховуючи обставини набуття права власності відповідачем ОСОБА_3 на спірне майно, які викладені вище та встановлені рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року, позовна вимога стосовно витребування у ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 і передача її ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про усунення перешкод в користуванні кімнатою №12-8 2-го поверху у спірній квартирі, то резолютивна частина рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року не містить висновку щодо неї. Разом з тим, в мотивувальній частині даного рішення зазначено, що суд вважає її передчасною і в цій частині відмовляє, проте обґрунтування даного висновку в рішенні відсутнє. В звязку з чим, суд ухвалюючи додаткове рішення з приводу даної вимоги зазначає наступне.

За ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обраний позивачем спосіб захисту його прав у виді усунення перешкод в користуванні кімнатою №12-8 2-го поверху у спірній квартирі з боку ОСОБА_3, не передбачений нормами діючого законодавства, оскільки має широке тлумачення змісту вимоги та не визначає конкретні дії, які повинен вчинити відповідач, що суперечить вимогам ст.16 ЦК України, яка визначає орієнтовний перелік способів судового захисту порушених прав особи.

Таким чином, судом встановлено, що стосовно частини позовних вимог позивача, з приводу яких сторонами надавалися докази та пояснення, не було ухвалене рішення, у звязку з чим суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Витребувати у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 і передати її ОСОБА_7.

В задоволенні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні кімнатою №12-8 2-го поверху у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 з боку ОСОБА_3 відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: