Справа № 340/298/15-ц
Провадження № 22-ц/779/141/2017
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М. П.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника ОСОБА_2- ОСОБА_3, представника ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про часткове визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Верховинського районного суду від 28 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Верховинського районного суду від 28 липня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_4 про часткове визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий лист, виданий Верховинським районним судом 05 жовтня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судових витрат, а саме 2000 гривень за надання правової допомоги, 2000 гривень за проведення судової авто-товарознавчої експертизи та 1000 гривень сплаченого судового збору, а всього 5000 гривень таким, що не підлягає до виконання.

На дану ухвалу представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить її скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Апелянт у скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Вважає неправомірним посилання суду першої інстанції на ч.3 ст. 88 ЦПК України, оскільки норма зазначеної статті поширюється на позивача, а не на відповідача. При розгляді заяви боржника допущено порушення норм статті 79 ЦПК України, оскільки витрати пов'язані з розглядом справи не входять в поняття «судовий збір». Крім того, ЗУ «Про судовий збір», на який посилається суд, від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, ОСОБА_3 України у справах пов'язаних з порушенням їхніх прав, тобто дане правило діє відносно ОСОБА_4 у разі звернення до суду щодо порушення його прав, а не у справі у якій прийнято рішення щодо поділу майна подружжя.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представника ОСОБА_4, який вимоги скарги визнав частково, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист було видано на підставі рішення Верховинського районного суду від 19 серпня 2015 року, однак на момент винесення рішення в матеріалах справи були відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій і відповідно до законодавства звільняється від сплати судових витрат, а тому ОСОБА_4 не повинен сплачувати судові витрати, а саме 2000 гривень за надання правової допомоги, 2000 гривень за проведення судової авто-товарознавчої експертизи та 1000 гривень сплаченого судового збору, а всього 5000 гривень, оскільки вони компенсуються за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦПК суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржника чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Судом встановлено, що рішенням Верховинського районного суду від 10 серпня 2015 року задоволено позовні вимоги по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Стягнуто з ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/2 вартості транспортного засобу в сумі 63691 гривень на користь ОСОБА_2 та судові витрати, а саме 2000 гривень за надання правової допомоги та 2000 гривень за проведення судової авто-товарознавчої експертизи та 1000 гривень сплаченого судового збору, а всього 5000 гривень.

На виконання рішення Верховинським районним судом 05 жовтня 2015 року видано виконавчий лист.

Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Саме такі роз'яснення містяться у п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17 жовтня 2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Заява ОСОБА_4 про часткове визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню подана у зв'язку з тим, що згідно ЗУ «Про судовий збір» у нього відсутній обов'язок по сплаті судового збору. При цьому, заявник не просив звільнити його від сплати за рішенням суду 2000 гривень за надання правової допомоги та 2000 гривень за проведення судової авто-товарознавчої експертизи. Представник заявника у засіданні апеляційного суду визнав вимоги апеляційної скарги у частині того, що заявник не просив крім судового збору звільняти його від інших судових витрат.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій тільки у справах, які пов'язані із захистом їх соціальних прав, які визначенні вказаним законом, а не при розгляді будь-якої справи.

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 був поділ спільного майна подружжя.

Такий спір не пов'язаний із порушенням прав ОСОБА_4 як учасника бойових дій, а тому він не може бути звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права задоволив заяву про визнання виконавчого листа в частині стягнень судових витрат з ОСОБА_4 таким, що не підлягає до виконання.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Верховинського районного суду від 28 липня 2016 року скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк