Справа № 171/1786/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

за участю третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тайпан» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Тайпан» (далі за текстом «ТОВ»), в якому просить: стягнути з ТОВ "Тайпан" - Агентство безпеки» на свою користь: завдану йому матеріальну шкоду на суму 30131 грн. 73 коп., та завдану моральну шкоду на суму 10000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову наводить наступне. 16 лютого 2015 року за участю автомобіля відповідача «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «ВАЗ» під керуванням водія ОСОБА_4 на об'їзній дорозі в м. Кривий Ріг сталася подія дорожньо-транспортної пригоди, під час якої було завдано пошкоджень належному йому, позивачу, автомобілю «Шкода» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі за текстом «автомобіль «Шкода»). Постановою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 18 березня 2015 року водія ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась і набрала чинності. Відповідно оцінки вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Шкода» внаслідок пошкодження, розмір шкоди складає 79131 грн. 73 коп. Станом на 5 травня 2015 року страхова компанія ПРАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (далі за текстом «ПрАТ») виплатила йому, позивачу, як власнику пошкодженого майна, розмір грошового відшкодування в порядку страхового відшкодування в сумі ліміту страхової відповідальності в загальному розмірі 49000 грн. 00 коп. Але цієї суми недостатньо для проведення ремонту та приведення в належний ринковий стан автомобіля «Шкода». Положеннями Постанови № 4 Пленуму ВСУ від 01.03.2013 року, а саме п. 16 зазначається, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна норма кореспондується в п. 24 Постанови, а саме, що відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, шляхом арифметичних дій встановив, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 30131 грн. 73 коп., які повинно сплатити йому підприємство відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, за участю якого було пошкоджено належний йому, позивачу, автомобіль. 2 червня 2015 року направив відповідачу вимогу з пропозицією укладення договору відшкодування збитків, але отримав відмову щодо незгоди суми заподіяної шкоди і пропозицію вирішення спору в судовому порядку. Для збору доказів, підготовки матеріалів позовної заяви, складання позову та представництва його інтересів у суді, сплатив за послуги адвоката грошові кошти у розмірі 3000 гривень, що підтверджується наявністю договору про надання юридичних послуг. Крім того, вважає, що діями відповідача йому, позивачу, також завдана моральна шкода. Він, позивач, є пенсіонером і його пенсійне забезпечення є дуже незначним для можливості швидкого відновлення стану автомобіля. Пошкодження автомобіля, витрати, пов'язані з відновленням нормального вигляду і стану автомобіля для подальшого його використання, дуже сильно вплинули на матеріальне забезпечення його сім'ї, був вимушений займати гроші в борг, що негативно відобразилося на його репутації. Всі вказані переживання, негативно відобразилися на його сім'ї. Внаслідок значних матеріальних витрат, дуже сильно погіршилося забезпечення його сім'ї, що в свою чергу призвело до значних стресів і негативно відобразилося як на його здоров'ї, так і на здоров'ї його близьких. Для відновлення нормального становища в сім'ї йому довелося докласти значні матеріальні, фізичні і психологічні зусилля. Тому, моральну шкоду, завдану незаконними, протиправними діями відповідача, оцінює на суму 10000 грн. Згідно положення ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала. Положенням ст. 61 ч.4 ЦПК України зазначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Під час розгляду справи у якості третьої особи без самостійних вимог з боку відповідача судом притягнутий ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав повністю та в своїх поясненнях, підтвердив зміст позову. Крім того, пояснив, що на час розгляду справи автомобіль відремонтував, витрати на ремонт склали 77000 грн. 00 коп.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та в своїх поясненнях підтвердив зміст позову. Крім того, пояснив, що документів, які підтверджують вартість проведеного ремонту автомобілю, представити суду не може.

Представник відповідача позов не визнав, у судовому засіданні пояснив, що на його думку ТОВ повинно відшкодувати позивачу 14166 грн. 21 коп. Також підтвердив зміст своїх письмових заперечень, згідно до яких, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В результаті ДТП, яке відбулося 16 лютого 2015 року, ПрАТ із залученням суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Юніверсал Асістанс - Україна" встановило вартість матеріального пошкодження (відновлювального ремонту) автомобіля відповідача у розмірі 63166 грн. 21 коп., а не 79131 грн. 73 коп., як зазначає позивач. Згідно положень ст. ст. 4, 12, 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" пп. 62-67 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", перевірка дотримання вимог нормативно-правових актів з оцінки майна під час проведення оцінки, здійснюється шляхом рецензування звіту про оцінку майна. Вказує, що позивач не заперечував проти здійсненої ПрАТ оцінки вартості матеріальних пошкоджень автомобіля позивача, не подавав відповідну заяву щодо здійснення рецензування такої оцінки тощо. Вважає, що вказане підтверджує факт згоди позивача із здійсненою оцінкою вартості матеріальних пошкоджень автомобіля на рівні 63166 грн. 21 коп. Вказаний розмір матеріальної шкоди, передбачений і в рішенні господарського суду Дніпропетровської області, яке було залишено без змін судом апеляційної інстанції (справа 904/7416/15) та яке є преюдиційним актом в розумінні ст. 61 ЦПК України. Зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 14166 грн. 21 коп. (63166 грн. 21 коп. - 49 000 грн. 00 коп.), а не 30131 грн. 73 коп., як зазначає позивач. Звертає увагу суду на те, що позивач, пред'явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду, не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Зокрема, у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкода визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вказує, що позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоди виключно даними, які не підтверджені жодними доказами, як-то погіршення репутації позивача внаслідок нібито взяття грошей в борг, погіршення стану здоров'я як самого позивача, так і його близьких.

Третя особа у судовому засіданні позов не визнав, при цьому пояснив, що вчинив ДТП та завдав збитки позивачу.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова суду (а.с.5), квитанція (а.с.6), відповідь (а.с.7), свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Шкода» (а.с.8), звіт про оцінку від 7 травня 2015 року (а.с.9, 53-96), вимога позивача (а.с.10), відповідь на вимогу (а.с.11), довідка про ДТП (а.с.21-22), квитанція на оплату дослідження (а.с.50), звіт про оцінку від 6 квітня 2015 року (а.с.108-112), рішення господарського суду (а.с.113-115), постанова апеляційного господарського суду (а.с.116-119), поліс на автомобіль «Шкода» (а.с.120), поліс на автомобіль «ВАЗ» (а.с.121), свідоцтво на автомобіль «ВАЗ», посвідчення ОСОБА_4 (а.с.121, зв.), висновок експерта (а.с.147-184).

Суд, керуючись вимогами ст. 60 ЦПК України, згідно якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, відповідно до ст. 58 ЦПК України, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні постанову, довідку (а.с.5, 21-22) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про обставини при яких був пошкоджений автомобіль «Шкода».

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні квитанцію та відповідь (а.с.6, 7) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Шкода».

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджене у судовому засіданні свідоцтво (а.с.8) належним доказом, так як цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування, а саме про власника автомобіля «Шкода».

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні звіти, висновок експерта (а.с.9, 53-96, 108-112, 147-184) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про розмір шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Шкода».

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні вимогу та відповідь на неї (а.с.10, 11) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про звернення позивача до відповідача про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Шкода».

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджену у судовому засіданні квитанцію (а.с.50) належним доказом, так як цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування, а саме про витрати позивача на оцінку вартості ремонту автомобіля «Шкода».

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні рішення та постанову (а.с.113-115, 116-119) не належними доказами, так як ці докази ані прямо, ані непрямо, не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні поліси (а.с.113-115, 116-119) належними доказами, так як ці докази стосуються предмета доказування, а саме того, чи застраховані автомобіля «ВАЗ» та «Шкода».

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджене у судовому засіданні свідоцтво (а.с.121, зв.) належним доказом, так як цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування, а саме про правомірність керування автомобілем «ВАЗ» третьою особою.

Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Як передбачено ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2015 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Вказаною постановою встановлено, що 16 лютого 2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ», на об'їзній дорозі в м. Кривий Ріг, не врахував безпечну швидкість руху, своєчасно не застосував гальмування та допустив наїзд на стоячий автомобіль «Шкода», внаслідок чого автомобілі були пошкоджені.

Оцінюючи з точки зору достовірності досліджені судом і визнані судом належними та допустимими докази, суд вважає достовірними доказами, як такими, що не суперечать іншим матеріалам справи наступні: постанову суду (а.с.5), квитанцію (а.с.6), відповідь (а.с.7), свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Шкода» (а.с.8), вимогу позивача (а.с.10), відповідь на вимогу (а.с.11), довідку про ДТП (а.с.21-22), квитанцію на оплату дослідження (а.с.50), поліси (а.с.120, 121), свідоцтво на автомобіль «ВАЗ», посвідчення ОСОБА_4 (а.с.121, зв.).

Висновок експерта (а.с.147-184) суд знаходить достовірним, науково обґрунтованим, проведеним з дотриманням вимог ЦПК України, а тому достовірним.

Звіти (а.с.9, 53-96, 108-112) ,суд в частині визначення розміру збитків, вважає недостовірними доказами, а тому не приймає їх до уваги. При цьому, суд виходить з того, що ці звіти суперечать висновку експерта, який визнаний судом достовірним і правильність якого не оспорюється учасниками.

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини.

Позивач станом на 16 лютого 2015 року був власником автомобіля «Шкода», а відповідач власником автомобіля «ВАЗ».

16 березня 2014 року між ТОВ та ПрАТ укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії договору визначений по 15 березня 2015 року, страхова сума (ліміт відповідальності) визначена в розмірі 50000 грн., забезпеченим транспортним засобом визначений автомобіль «ВАЗ».

16 лютого 2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ», допустив зіткнення зі стоячим автомобілем «Шкода».

Позивачем проведений ремонт пошкодженого автомобіля «Шкода».

Вартість ремонтних робіт автомобіля «Шкода» дорівнює 6910 грн. 00 коп., вартість використаних матеріалів дорівнює 8411 грн. 69 коп., вартість замінених деталей дорівнює 50124 грн. 04 коп., таким чином вартість проведеного відновлюваного ремонту складає 65450 грн.73 коп.

За виконання автотоварознавчого дослідження відповідачем витрачено 600 грн. 00 коп.

5 травня 2015 року позивачу за його зверненням ПрАТ виплачено страхове відшкодування у розмірі 49000 грн. 00 коп.

Невідшкодованою сумою понесених відповідачем витрат на ремонт автомобіля є 16450 грн. 73 коп.

Позивач витрачав свій час та грошові кошти на проведення ремонту, дослідження, за час знаходження автомобілю в неробочому стані був позбавлений можливості користуватися автомобілем.

Позивач 2 червня 2015 року звертався до відповідача про відшкодування частини шкоди, яка не була відшкодована ПрАТ, але відповідач 3 червня 2015 року відмовив в цьому.

Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», водій ОСОБА_4, як учасник дорожнього руху, зобов'язаний дотримуватися «Правил дорожнього руху». Позивач та водій ОСОБА_4, як водії, керуючи відповідно автомобілями, були учасниками дорожнього руху, відповідно до вимог ст. 14 названого Закону повинні були дотримувати вимог «Правил дорожнього руху», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі за текстом «Правила»).

Судом встановлено, що 16 лютого 2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ», порушив вимоги п. 12.1. «Правил», внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Шкода», порушень вимог «Правил» позивачем допущено не було.

Стаття 22 ЦК України надає право особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення речі. Сума матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля «Шкода», яка складається з вартості виконаного відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, дорівнює 65450 грн.73 коп.

Суд вважає, що визначена у висновку експерта сума матеріальних збитків у розмірі 77574 грн.71 коп., не відповідає реальним витратам, понесеним позивачем, а тому не приймає цю суму, як належну для відшкодування. Також, суд приймає до уваги, що експертом до суми матеріального збитку включені 12123 грн. 98 коп., як втрата товарної вартості, але відшкодування втрати товарної вартості не передбачено положеннями ст. ст. 22, 1192 ЦК України.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі - володіє транспортним засобом. Згідно ст.1188 ч.1 п.1 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. У судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на 16 лютого 2015 року був володільцем автомобіля «ВАЗ», який є джерелом підвищеної небезпеки. Оскільки автомобіль «Шкода» пошкоджений внаслідок винних дій водія автомобіля «ВАЗ», то ТОВ, як володілець автомобіля «ВАЗ», повинно нести відповідальність за завдану позивачу шкоду.

Враховуючі, що відповідач не довів, що шкода позивачу завдана не з його вини, позивач має право на відшкодування завданої матеріальної шкоди у сумі 65450 грн.73 коп.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих. Судом встановлено, що між ТОВ та ПрАТ був укладений договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як передбачено ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого це шкода, повязана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до статті 29 цього ж Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з наведених норм ЦК України та вказаного Закону, з урахуванням того, що дорожньо - транспортна пригода сталася 16 лютого 2015 року за участю транспортного засобу, яким володіло ТОВ, а останній уклав договір з ПрАТ, відшкодування завданої майну позивача шкоди, повинно відшкодувати ПрАТ у межах визначеного ліміту.

Тому ПрАТ повинно відшкодувати та відшкодувало позивачу 49000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхова виплата, здійснена ПрАТ в сумі 49000 грн. 00 коп., є недостатньою для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, тому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою повинен здійснити відповідач в сумі 16450 грн. 73 коп. (65450 грн.73 коп. 49000 грн. 00 коп.).

Заперечення відповідача, в яких він стверджує, що сума завданої шкоди дорівнює 63166 грн. 21 коп., так як такий розмір визначений в рішенні господарського суду Дніпропетровської області, яке було залишено без змін судом апеляційної інстанції, суд вважає необґрунтованими. Посилання відповідача на те, що вказане рішення має преюдиційне значення в розумінні ст. 61 ЦПК України, суд знаходить помилковим. При цьому суд приймає до уваги, що як передбачено ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року за позовом ПрАТ до ТОВ вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» складає 63166 грн. 21 коп. У розгляді справи за позовом ПрАТ позивач ОСОБА_5 участі не брав, вартість відновлювального ремонту була в рішенні встановлена щодо належного ОСОБА_1 автомобілю, тобто ця обставина стосувалася саме ОСОБА_1 Таким чином, оскільки обставина судом була встановлена рішенням суду відносно особи, яка не брала участь у розгляді справи господарським судом, то це рішення не маєпреюдиційного значення при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.

Суд переконаний, що позивачу завдана моральна шкода внаслідок незаконних дій водія автомобіля «ВАЗ», внаслідок яких був пошкоджений належний позивачу автомобіль. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги грубий характер порушення водієм автомобіля «ВАЗ» вимог правил дорожнього руху, глибину фізичних страждань потерпілого, майно якого було пошкоджено, ступінь вини водія ОСОБА_4, зміни в звичайному способі життя позивача, який тривалий час не мав можливості користуватися автомобілем та був вимушений витрачати свій час та гроші на ремонт та дослідження, поведінку відповідача, який відмовився в добровільному порядку відшкодувати шкоду, і з урахуванням розумності та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 7000 грн. 00 коп. При цьому, суд враховує, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження такі обставини, на які позивач посилається в обґрунтування розміру моральної шкоди: погіршення здоровя позивача та його близьких, взяття у борг грошей.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Моральну шкоду в сумі 7000 грн. 00 коп. позивачу зобовязаний відшкодувати відповідач.

Вимогу позивача про відшкодування йому шкоди в сумі 30131 грн. 73 коп., суд вважає необґрунтованою, так як визначаючи цю суму, позивач виходив із змісту звіту, який визнаний судом недостовірним доказом.

Вказівка позивача на те, що він сплатив за послуги адвоката грошові кошти у розмірі 3000 гривень, не підтверджується належними доказами, з яких би вбачалася ця оплата.

Суд вважає, що позивач обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦК України звернувся до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права на відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином, вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши висновок експерта та письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, належить стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати: з оплати судового збору - у сумі 301грн. 42 коп.; з оплати проведення судової експертизи у сумі 3000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правої відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 61, 88, 208, 210, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тайпан» - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з товариства з обмеженою відповідальністю «Тайпан» у відшкодування матеріальної шкоди 16450 грн. 73 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з товариства з обмеженою відповідальністю «Тайпан» у відшкодування моральної шкоди 7000 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Тайпан» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: з оплати судового збору - у сумі 301грн. 42 коп.; з оплати проведення судової експертизи у сумі 3000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя : В.М. Прасолов