Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 320/5909/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Дараган Л.В.
Номер провадження 22-ц/778/1153/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

Суддів Спас О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 23 березня 2007 року між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_5, спадкоємцем якого є відповідач, укладено договір, на суму 7000,00 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитом виконував не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 6246,28 грн., яка до теперішнього часу не погашена.

08 квітня 2014 року ОСОБА_5 помер, а його спадкоємцем є його дружина відповідач ОСОБА_4, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6246,28 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не витребувано з міського бюро технічної інвентаризації відомостей про наявність зареєстрованого нерухомого майна за спадкодавцем, для зясування наявності спадкового майна, відомостей про наявність зареєстрованого транспортного засобу за позичальником, відомостей з Комунального підприємства Житлово-експлуатаційної установи для зясування на кого зареєстрована та кому належить квартира в якій проживав позичальник та не розяснив позивачу його право заявити відповідне клопотання.

Також судом не враховано, що відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позичальником ОСОБА_5 укладено кредитний договір б/н на суму 7000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 10).

Згідно умов договору, договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг.(а.с. 10-16).

При укладенні договору позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом.

У відповідності з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 12 червня 2009 року, в установчих документах ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відбулись зміни, пов'язані із зміною найменування юридичної особи. Найменування банку змінилось на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 від 17 липня 2009 року.

На виконання договору позивач здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в сумі, визначеній у договорі, у повному обсязі, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед позичальником за договором.

В порушення умов договору позичальник не виконав належним чином зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними, виникла прострочена заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, станом на 08 квітня 2015 року заборгованість за кредитом становить 6246,28 грн.(а.с. 5-9).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 14 квітня 2015 року виконавчим комітетом Новобогданівської сільської ради Запорізької області, ОСОБА_5 помер 08 квітня 2015 року, про що 14 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 13. (а.с. 21).

Згідно копії спадкової справи, спадкоємці померлого ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с. 64-65).

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці відповідають за боргами спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, а при відсутності, чи недостатності спадкового майна, кредитне зобовязання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна. Враховуючи відсутність доказів щодо наявності спадкового майна, його вартості та вступу відповідача у спадщину, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову, оскільки будь-яке майно у спадщину після смерті чоловіка відповідач не отримувала.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту стягнення боргу кредитором спадкодавця, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення завідувача Мелітопольської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_5 спадкова справа в Мелітопольській районній державній нотаріальній конторі заводилась за № 39/2016 за претензією кредитора ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до наданої спадкової справи, спадкоємці померлого ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. (а.с. 65-73).

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно а також право на нього, не встановлено коло спадкоємців та не доведено, що відповідач у справі ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем та отримала у спадщину будь-яке майно спадкодавця, у зв'язку з чим може задовольнити вимоги кредитора в межах його вартості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України та не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, не провів ряд дій які б могли полегшити розгляд справи щодо витребування відомостей до відповідних держаних органів з метою встановлення майна померлого та не розяснив позивачу про його право заявляти відповідне клопотання є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно ч.1,2 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із залученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Як пояснив представник апелянта ОСОБА_7 у засіданні апеляційного суду, заява про витребування доказів щодо коло спадкоємців, обєму спадкового майна ОСОБА_5, його вартості, тощо, представником Банку до суду першої інстанції не подавалася. В судове засідання представник позивача не зявився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, представник Банку скористався своїм правом, передбаченими ст. 27,31 ЦПК України на участь у судовому засіданні. Оскільки представник позивача до суду не зявився, участі у судовому засіданні не приймав, суд першої інстанції позбавлений був можливості розяснювати позивачу його право на подання заяви про витребування доказів. Натомість, відповідачем ОСОБА_4 заявлено клопотання про витребування спадкової справи, а тому судом виконані вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України (а.с. 54, 56).

Виходячи з принципів змагальності судового розгляду та враховуючи, що суд має бути справедливим, неупередженим та не діяти на користь якоїсь із сторін, суд позбавлений можливості за власною ініціативою витребувати нові докази в справі.

Інші доводи відносно того, що спадкоємцем є дружина померлого ОСОБА_4, оскільки вона не подала до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину, так як проживала разом зі спадкодавцем, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на спадщину, тому вона має відповідати за кредитні зобовязання померлого є безпідставними, оскільки не відповідають наведеним нормам права.

Коло спадкоємців та вартість спадкового майна не встановлена, а відповідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: