Справа № 545/3306/16-ц
Провадження № 2/545/105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Цибізової С.А.

при секретарі Дзюбенко Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.05.2014 року в сумі 24 197,68 грн., посилаючись при цьому на те, що отримавши кредит в сумі 1 200,00 грн. відповідач належним чином покладені обовязки, згідно кредитного договору щодо своєчасної сплати суми заборгованості не виконує і в добровільному порядку відмовляється сплачувати виниклу заборгованість, в звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н від 05.05.2014 року, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 1 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку №751350 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підтверджується заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування, витягом з Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно довідки про зміну кредитного ліміту з 05.05.2014 року кредитний ліміт по кредитній карті клієнта ОСОБА_1 становив 1 200,00 грн. (а.с.65).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір, ще підтверджується підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно до п 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника що до прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком,

Згідно п. 2.1.1.12.6 " Правил користування платіжною карткою", Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

На підставі п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів., а також інших у мов обслуговування рахунків, із завчасним попередженням клієнта не менш ніж за 7 днів до введення таких змін, зокрема у виписці по картрахунку. У разі якщо протягом 7 днів Банк не отримав від клієнта незгоди щодо таких зміни , вважається, що Клієнт приймає нові умови.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг. - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту га Овердрафту), оплата Винагороди Банку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами..

Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

05.05.2014 року відповідач почав використовувати отримані на кредитну карт кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості по договору.

18.10.2015 року останній раз був здійснений платіж в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4, 54).

Відповідач скористався кредитом, однак зобовязання за договором не виконав, а саме не належно сплачував внески на погашення заборгованості за кредитом в період з 11.07.2014 по 31.08.2016 року, за відсотками за користування кредитом в період з 11.07.2014 року по 31.08.2016 року, пенею за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 року (а.с. 4, 54).

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачу станом на 31.08.2016 року нараховано заборгованість 24 197,68 грн., яка складається з наступного: 4 486,08 грн. - заборгованість за кредитом; 16 283,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 799,40 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 128,46 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно положень ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Крім того, суд звертає увагу, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені за порушення кредитних зобовязань, суми штрафів до стягнення з відповідача не підлягають.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15 .

Суд вважає, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника та к як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобовязання та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобовязань.

Таким чином у стягненні з відповідача штрафів у розмірі : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 128,46 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити, а отже загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 22 569,22 грн. (24 197,68 -500-1 128,46 = 22 569,22 грн.)

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, згідно ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 84, 88, 208 218, 224-226, 292 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.05.2014 року в сумі 22 569,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 1 285 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_2