РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Чередник В.Є.

при секретарі - Недосєкіній В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із позовом до ОСОБА_3 із вимогою про позбавлення батьківських прав останньої.

Заочним рішенням суду від 18.12.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

09.06.2016 р. відповідачем ОСОБА_3 до суду подана заява про перегляд заочного рішення, в якій зазначено, що ОСОБА_3 надає необхідну матеріальну допомогу, приймає участь у фізичному, моральному та духовному розвитку дитини. Зокрема це проявляється в тому, що вона надає кошти, проводить з дитиною вільний час, відвідує з сином парки, кіно, музеї, оплачує відпочинок дитини.

ОСОБА_3, заперечуючи проти позову, зазначила, що вона спілкується з сином, коли його привозить до її матері ОСОБА_1, що вона багато уваги приділяє вихованню хлопчика, робить з ним уроки, вчить вірші. Кошти на утримання не надає, оскільки вона не працює, а у сина все є, крім того, вона хворіє і їй також потрібні кошти на лікування. З ким дружить її син, на що хворів, про його спортивні досягнення вона не знає. У день, коли дитині робили операцію, вона не змогла приїхати через зайнятість. До себе сина ніколи не забирала, оскільки позивач цього не хотів.

Ухвалою суду від 28.07.2016 р. заочне рішення по даній справі було скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 зазначили, що 28.08.2015 р. між позивачем та відповідачем по справі було розірвано шлюб, від шлюбу вони мають спільну дитину - малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2/ а.с. 5, 6/

З матір'ю дитини, ОСОБА_3, позивач вже більше чотирьох років припинив сімейні відносини. За період спільного життя їх стосунки не склалися, оскільки відповідач вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, наркотиками, нехтувала материнськими обов'язками. Позивач пояснив, що ініціатива щодо перегляду заочного рішення обумовлена лише прагненням пом'якшити відповідальність при ухваленні щодо неї вироку, оскільки на даний час ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину. Також зазначив, що дитині терміново довелося робити операцію, оскільки ОСОБА_3 не вважала за потрібне бути рядом з дитиною, з сином був лише він і бабуся зі сторони матері. Крім того, багато разів він намагався влаштувати зустріч ОСОБА_2 з ОСОБА_3, проте вона не приходила, що породжувало стрес і переживання дитини.

Після розірвання шлюбу позивач разом із дитиною проживають за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності матері позивача ОСОБА_5. За вказаною адресою створені усі належні умови для виховання та розвитку малолітнього ОСОБА_2. На даний час позивач будує будинок, в якому планує проживати із сином вже з наступного року.

Крім того, ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов'язків відносно ОСОБА_2, не приймає участі у вихованні сина, матеріально його не утримує, веде на даний час аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними речовинами, долею дитини не цікавиться взагалі. Зазначив, що повністю займається вихованням, утриманням та доглядом за сином, є фізичною особою - підприємцем, що дає йому можливість самому планувати свій графік роботи, передусім враховуючи режим і графік навчання та тренувань дитини. Весь вільний час приділяє догляду, вихованню та розвитку сина, вивчає спеціальну літературу та постійно удосконалює свої знання та навички з питань догляду та виховання дітей.

Через неадекватну поведінку матері, що часто виникає на ґрунті її захоплення наркотиками, позивач стурбований непередбачуваністю її поведінки щодо дитини і змушений через це звернутись до суду задля забезпечення інтересів сина, вважаючи при цьому, що дії відповідача можуть призвести до непоправної шкоди нормальному розвиткові дитини. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 серйозно займається спортом, для участі в змаганнях він має виїжджати за кордон, а мати створює перешкоди цьому, не надає дозвіл на виїзд, вимагає гроші. Для дитини ці змагання мають велике значення, така поведінка відповідача обмежує світогляд, розвиток, захоплення дитини та сприяє пошкодженню психологічного стану дитини, її уявленню про сім'ю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечувала, пояснила, що позбавлена можливості виконувати батьківські обов'язки, оскільки позивач перешкоджає їй зустрічатися з сином. Ту обставину, що вона не надає матеріальної допомоги на утримання сина, ОСОБА_3 пояснювала тим, що дитина усім забезпечена.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 проти доводів позовної заяви заперечував, вважаючи, що крім емоційного ставлення позивача до відповідачки, ним не надавлено жодних переконливих доказів невиконання відповідачкою обов»язків матері, тому вважав, що позонві вимоги задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи по справі - орган опіки та піклування Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважала, що при повторному розгляді органом опіки та піклування питання щодо позбавлення відповідачки батьківських прав було всебічно вивчене це питання та при наявності для цього достатніх підстав, прийнято рішення про доцільність її позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина. Зокрема зазначила, що відповідачка, будучи обізнаной про виклик на засідання оргнану опіки- не з»явилась, чим на думку третьої особи виявила байдужість до вирішення цього питання.

Суд, вислізхавши доводи сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2015 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на теперішній час мешкає разом із позивачем.

Відповідно до довідки № 1204 від 14.09.2015 року КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №23», дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 знаходиться під наглядом у поліклініці з народження. При зверненні в поліклініку до травня 2015 року дитина супроводжувалась бабусею по лінії матері, а з травня 2015 року по теперішній час - медичні огляди дільничним педіатром дитина відвідує в супроводі батька. (а.с.23).

Згідно з характеристикою ОСОБА_2, наданої завідуючою КЗ «ДНЗ № 399» ОСОБА_12 та вихователем ОСОБА_8, дитина ОСОБА_2 відвідував заклад з 02.09.2012 по 05.08.2015 р. орієнтується в розумінні соціальних ролей та соціальних норм поведінки. Фізичний та психічний розвиток останнього на достатньому рівні. Протягом трьох років дитину приводили та забирали з дитячого садка бабуся, дідусь, мати та батько. Останні півроку бабуся та дідусь, мати була лише двічі. Свята в дитячому садку відвідували мати, батько, бабуся та дідусь зі сторони матері. Для всебічного розвитку дитина відвідувала гуртки: аеробіки, англійської мови, логопедія для дошкільників. Оплату за дитячий садок та гуртки здійснювали бабуся зі сторони матері та батько. (а.с.24).

Відповідно до довідки директора та класного керівника ХСШ 1-ІII ступенів № 132, ОСОБА_2 був зарахований до 1-го класу школи 01.09.2015 року. Безпосередній контакт зі школою підтримує тільки батько хлопчика - ОСОБА_1, який співпрацює з вчителями, регулярно відвідує батьківські збори та спілкується з класним керівником, приділяє увагу вихованню і навчанню дитини. ОСОБА_2 навчальні предмети засвоює на достатньому рівні, завжди охайний, активний, впевнений у собі, відкритий хлопець, з однолітками має дружні стосунки, цікавиться думкою оточуючих. За час навчання дитини у школі, ОСОБА_3 жодного разу не приходила до школи, не телефонувала класному керівникові чи іншим вчителям, щоб поцікавитися успіхами та поведінкою сина.

Як вбачається з висновку заступника директора Департаменту начальника Управління служб у справах дітей № 643 від 11.12.2015 р., щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_2, це питання було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР. На засіданні Комісії було з'ясовано,що батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, шлюб між останніми зареєстрований 28.08.2015, але фактично не проживають разом понад двох років. Дитина мешкає з батьком, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, де для дитини створені всі умови для повноцінного розвитку. ОСОБА_1 матеріально забезпечений, є фізичною особою - підприємцем. Місце проживання матері дитини, ОСОБА_3, невідоме, в тому числі, на засіданні Комісії ОСОБА_1 повідомив, що мати дитини, ОСОБА_3, тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться станом здоров'я дитини, матеріально не утримує, а тому, з'ясувавши вищенаведені обставини, Комісія вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було вдруге розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку зі скасуванням заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 р. та поновлення розгляду справи по суті. Згідно з рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2015 р. місце проживання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено разом з батьком, ОСОБА_1. Малолітній ОСОБА_2 мешкає разом з батьком, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, де для дитини створені усі умови для повноцінного розвитку (акт обстеження від 06.11.2015, від 10.10.2016). ОСОБА_1 матеріально забезпечений, є фізичною особою - підприємцем. Згідно з інформацією адміністрації Харківської міської дитячої поліклініки № 23 малолітній ОСОБА_2 з травня 2015 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває під наглядом фахівців з народження. Догляд за дитиною, в т.ч. і під час хвороби, здійснює батько - ОСОБА_1 Амбулаторні прийоми дільничного педіатра дитина відвідує у супроводі батька. Згідно з інформацією адміністрації дошкільного навчального закладу № 399, який відвідував ОСОБА_2 з 02.09.2012 по 05.08.2015, на протязі трьох років дитину приводили та забирали з дитячого садка баба, дід, мати та батько. Останні півроку мати відвідувала дитячий садок двічі. Свята, які відбувалися в дитячому садку, відвідували мати, батько, баба та дід з боку матері. Малолітній ОСОБА_2 відвідував гуртки «Аеробіка», «Англійська мова», «Логопедія» для дошкільників. Оплату за дитячий садок та гуртки здійснювали баба та батько. Згідно з інформацією адміністрації Харківської спеціалізованої школи № 132, де малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається з 01.09.2015, безпосередній контакт зі школою підтримує тільки батько хлопчика - ОСОБА_1, який співпрацює з учителями, регулярно відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником, та приділяє увагу вихованню і навчанню дитини. За час навчання ОСОБА_2 у школі ОСОБА_3 жодного разу не приходила до школи, не телефонувала класному керівникові чи іншим вчителям, щоб поцікавитися успіхами та поведінкою сина. Згідно з інформацією начальника Поштамту № 1 в період з серпня 2015 по 01.09.2016 поштові перекази на ім'я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 в надходженні та виплаті не значаться. Згідно з інформацією начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 мешкає разом з ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5. Київським ВП ГУНП в Х/о 03.06.2016 був зареєстрований матеріал СО № 16251 за фактом виїзду наряду патрульної поліції за місцем мешкання ОСОБА_3. За повідомленням громадян на протязі декілька днів в квартирі гучно грає музика, але мешканці квартири 317 на зауваження не реагують. Із співбесіди з мешканцями будинку встановлено, що мешканці квартири 317 характеризуються негативно, на зауваження реагують неадекватно, висловлюють погрози. Також зі слів мешканців встановлено, що ОСОБА_3 з дитиною на вулиці, на дитячому майданчику ніхто не бачив. Київським ВП ГУНП в Х/о 15.03.2015 був зареєстрований матеріал СО № 14586 по факту того, що ОСОБА_3 була доставлена до МКЛ № 2 з діагнозом: наркотичне отруєння. Відповідно до інформації бази «АРМОР» ОСОБА_3 перебуває на обліку в категорії підсудної за ст. 396 ч. 1 КК України. ОСОБА_3 по факту перешкод у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2, 2009 року народження, до Київського ВП ГУНП у Х/о не зверталася. На засіданні Комісії ОСОБА_1 повідомив, що мати дитини, ОСОБА_3, тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться станом здоров'я дитини, матеріально не утримує. ОСОБА_3 на засідання Комісії не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце слухання справи, будь-яких документів, які підтверджують факт виконання нею батьківських обов'язків відносно малолітнього сина, ОСОБА_2, 2009 року народження, не надала. Враховуючи вищевикладене Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2./ а.с. 119-121/

Згідно з рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2015 р. місце проживання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено разом з батьком, ОСОБА_1.

Згідно з рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2016 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки, наданої з Поштамт - Центр поштового зв'язку №1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» зазначено, що згідно бази даних відділень поштового зв'язку Харків-33 за період з серпня 2015 р. по 01.09.2016 р. поштові перекази на ім'я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 в надходженні та виплаті не значаться.

Згідно довідки № 976 від 18.08.2016 року КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №23», дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 знаходиться під наглядом у поліклініці з народження. Догляд за дитиною, в т.ч. і під час хвороби, здійснює батько - ОСОБА_1 За вказаною адресою хлопчик проживає разом з батьком з травня 2015 року. Амбулаторні прийоми дільничного педіатра неповнолітній ОСОБА_2 відвідує в супроводі батька.

Довідкою № 2 від 16.01.2017 р., підтверджено, що за останні півроку до випуску дитини інтересами хлопчика опікувався батько, бабуся та дідусь зі сторони матері. 05.08.2015 р. батько отримав документи ОСОБА_2 для надання їх до школи. В цей період батьківські збори не відвідував жоден з батьків. В останні півроку мати ОСОБА_3 відвідувала заклад два рази - Новий рік, 8 березня. Оплачені квитанції за утримання дитини в ДНЗ та кошти за додаткові освітні послуги приносив батько та бабуся зі сторони матері.

Згідно з інформацією начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 мешкає разом з ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5. Київським ВП ГУНП в Х/о 03.06.2016 був зареєстрований матеріал СО № 16251 за фактом виїзду наряду патрульної поліції за місцем мешкання ОСОБА_3. За повідомленням громадян на протязі декілька днів в квартирі гучно грає музика, але мешканці квартири 317 на зауваження не реагують. Із співбесіди з мешканцями будинку встановлено, що мешканці квартири 317 характеризуються негативно, на зауваження реагують неадекватно, висловлюють погрози. Також зі слів мешканців встановлено, що ОСОБА_3 з дитиною на вулиці, на дитячому майданчику ніхто не бачив. Київським ВП ГУНП в Х/о 15.03.2015 був зареєстрований матеріал СО № 14586 по факту того, що ОСОБА_3 була доставлена до МКЛ № 2 з діагнозом: наркотичне отруєння. Відповідно до інформації бази «АРМОР» ОСОБА_3 перебуває на обліку в категорії підсудної за ст. 396 ч. 1 КК України. ОСОБА_3 по факту перешкод у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2, 2009 року народження, до Київського ВП ГУНП у Х/о не зверталася.

З виписки № 8859 з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 вбачається, що йому було проведене лікування - аденотомія.

Допитана в якості свідка мати відповідача, ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що її онук мешкає разом з батьком тому, що сторони так домовилися. Її донька не відвідує школу, де навчається ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 цього не хоче. Кошти на утримання дитини ОСОБА_3 не сплачує, оскільки у ОСОБА_2 все є. Коли ОСОБА_1 привозить онука до неї додому, мати ОСОБА_2 приходить і спілкується з ним.

Разом з тим, суд критично ставиться до показань матері відповідача. Зустрічі дитини з матір'ю носять епізодичний характер і не свідчать про належне виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначає, що позбавлена можливості виконувати батьківські обов'язки, оскільки позивачка перешкоджає їй зустрічатися з сином. Ту обставину, що вона не надає матеріальної допомоги на утримання сина, ОСОБА_3 пояснювала тим, що дитина усім забезпечена.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту перешкоджання колишнім чоловіком у спілкуванні з сином, та, якій б свідчили про намагання ОСОБА_3 приймати участь у житті та вихованні ОСОБА_2.

Не надано таких доказів і під час тривалого перегляду заочного рішення. Навпаки, надані до суду стороною позивача докази свідчать, що перегляд судом рішення не спонукав відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини.

Таким чином, судом встановлено, що спільна малолітня дитина позивача та відповідача проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на його повному утриманні та вихованні, мати - ОСОБА_3 сумісно з сином не мешкає, участі у його вихованні та утриманні не приймає.

Згідно зі ст. 141 ч. 1 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину.

У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України).

Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, зазначено, що «дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження». Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. батьки несуть основну відповідальність за виконання та розвиток дитини. Найкоращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогам ст..27 даноїї Конвенції передбачено, що батьки зобов»язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову. За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 150, 155,164, 165, 167, 157, 181 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно її малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5) на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя-