АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/2659/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Батрин О.В.
справа №757/4935/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивачів Орєхова А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, та апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м.Києва від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги, за об»єднаним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині передачі прав вимоги за Кредитним договором №2706/0708/88-428 від 10 липня 2008 року та Іпотечного договору №2706/0708/88-428-Z-1 від 10 липня 2008 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», укладено Кредитний договір №2706/0708/88-428, із наступними змінами згідно із Договорами про внесення змін та доповнень №1 та №2 від 22 лютого 2012 року.

Кредитні зобов»язання забезпечені іпотекою згідно із Іпотечним договором №2706/0708/88-428-Z-1 від 10 липня 2008 року, укладеного між кредитором та ОСОБА_5.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступлено права кредитора та іпотекодержателя за вказаними вище кредитним та іпотечним договорами.

ОСОБА_2 вважає, що Договір купівлі-продажу прав вимоги в частині відступлення прав за його зобов»язаннями є недійсним.

Так, зазначає, що згідно із умовами кредитного договору була можливість погашати кредит шляхом сплати готівкових коштів у касу первісного кредитора за визначеними платіжними реквізитами. Відступлення права вимоги стало наслідком зміни порядку погашення кредиту. Умовами кредитного договору визначено, що про зміни позичальник повинен бути повідомлений, проте, унаслідок заміни кредитора позичальника не повідомили про новий порядок виконання зобов»язання, а також про саму обставину заміни кредитора іншою особою.

Посилається на те, що кожна із сторін кредитного договору має одночасно і права і обов»язки (ст.510 ЦК України), у зв»язку із чим відповідно до ст.520 ЦК України для заміни однієї із сторін договору обов»язковою є згода іншої сторони. Проте ОСОБА_2 такої згоди не надавав, а відтак Договір купівлі-продажу прав вимоги в частині його зобов»язань слід визнати недійсним.

Також звертає увагу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року у справі №127/1988/14-ц, отримане з Єдиного державного реєстру судових рішень, яким установлено, що оспорюваний договір має ознаки договору факторингу і фактор відповідно до законодавства має право пред»являти вимоги лише до суб»єктів господарювання, а не до фізичних осіб.

Справа за позовом ОСОБА_2 об»єднана в одне провадження із справою за позовом ОСОБА_4, з яким вона звернулась до суду в лютому 2016 року.

У своїх вимогах ОСОБА_4 просить визнати недійсними договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині передачі прав вимоги за Кредитним договором №2619/0808/71-067 від 04 серпня 2008 року та Іпотечний договір від 04 серпня 2008 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що 04 серпня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», укладено Кредитний договір №2619/0808/71-067, із наступними змінами.

Кредитні зобов»язання забезпечені іпотекою згідно із Іпотечним договором від 04 серпня 2008 року, укладеного між кредитором та нею.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступлено права кредитора та іпотекодержателя за вказаними вище кредитним та іпотечним договорами.

Обставини, із якими ОСОБА_4 пов»язує недійсність договору купівлі-продажу прав вимоги, тотожні тим, на які посилається ОСОБА_2 Додатково зазначає, що неповідомлення про порядок повернення коштів могло негативно вплинути на своєчасне виконання зобов»язання позичальником, що є наслідком його відповідальності.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 23 грудня 2016 року у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині вирішення вимог ОСОБА_2, останнім подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та задовольнити вимоги за його позовом.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині вирішення вимог ОСОБА_4, останньою подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та задовольнити вимоги за її позовом.

Апеляційні скарги обґрунтовують доводами позовних заяв, посилаються на помилковість висновків суду, що позичальники не мають права оспорювати договір між банківськими установами з підстав, що вони не є його сторонами.

Посилаються на неповне з»ясування обставин справи. Зазначають, що за клопотанням представника позивачів про витребування від банку оригіналів оспорюваного договору, акту прийому-передачі прав вимоги та документів на підтвердження повідомлення позичальника про зміну кредитора, банком надано лише копію договору. Повторне прохання витребувати ці документи суд проігнорував.

Посилаються на те, що правочин з відступлення іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, проте державні реєстри не містять відомостей про такий правочин, відтак ставлять під сумнів відступлення прав за іпотекою.

Посилаються на помилковість висновків суду, що оспорюваний договір не є договором факторингу.

В судовому засіданні представник позивачів доводи апеляційних скарг підтримав.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачів, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 10 липня 2008 року ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» (після зміни найменування - ПАТ «Омега Банк») укладено Кредитний договір №2706/0708/88-428 з наступними змінами.

Кредитні зобов»язання забезпечені іпотекою згідно із Іпотечним договором №2706/0708/88-428-Z-1 від 10 липня 2008 року з наступними змінами, укладеного між кредитором та ОСОБА_5

04 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Сведбанк» (після зміни найменування - ПАТ «Омега Банк») укладено Кредитний договір №2619/0808/71-067 з наступними змінами та Іпотечний договір.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого відступлені права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами.

Пункт 11.5 кредитного договору, укладеного з ОСОБА_2, передбачає право банку відступити свої права третій особі без згоди позичальника.

Пункт 10.5 кредитного договору, укладеного з ОСОБА_4, передбачає право банку відступити свої права третій особі без згоди позичальника.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позовних заяв не знайшли свого підтвердження, оскільки не установлено іншої природи договору аніж цесія; не потребувало отримання згоди позичальників для відступлення права вимоги; встановлено обставину повідомлення позичальників про зміну кредитора.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Заміна кредитора іншою особою передбачена законом, кредитні договори не містять таких заборон, відтак така обставина не може бути наслідком недійсності правочину.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора, а також доводи, що заміна кредитора є наслідком змін умов кредитного договору (виконання зобов»язання на користь іншої особи) не є такими обставинами, з якими закон пов»язує недійсність правочину. Закон лише встановлює, що виконання у такому випадку зобов»язання боржником на користь первісного кредитора є належним, а новий кредитор несе ризик неотримання того, що йому було відступлено за договором.

Посилання апеляційних скарг на відсутність у державних реєстрах відомостей про відступлення права вимоги за іпотеками відхиляються колегією суддів, оскільки такі обставини самі по собі не дають підстав для визнання правочинів недійсними, а можуть мати інші правові наслідки.

Доводам позивачів в частині притаманності оспорюваному договору ознак договору факторингу надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції, умови оспорюваного договору були досліджені та не встановленого іншого його характеру, аніж відступлення права вимоги (цесія).

Колегією суддів такі висновки суду першої інстанції перевірені, висновки відповідають вимогам чинного законодавства, є логічними та послідовними, колегія з ними погоджується.

При цьому доводи апеляційних скарг в цій частині відтворюють доводи позовних вимог, проте обґрунтувань щодо неправильності висновків суду скарги не містять.

Доводи апеляційних скарг щодо неповного з»ясування обставин справи відхиляються колегією суддів, оскільки із даних журналу судового засідання від 23 грудня 2016 року убачається, що судом витребувано та досліджено в судовому засіданні оригінал спірного договору та акт прийому-прийняття.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов