Справа № 466/1998/16-ц
У Х В А Л А

(додаткова)

29 березня 2017 р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченка Ю.В.

при секретарі Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника відповідачів ОСОБА_1 про ухвалення додаткової ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ квартири в натурі, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ квартири в натурі було залишено без розгляду на підставі заяви позивачів.

Представник відповідачів ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткової ухвали суду з тих підстав, що при прийнятті ухвали про залишення позовної заяви без розгляду не було вирішено питання про відшкодування судових витрат понесених відповідачем ОСОБА_6, а саме витрат на правову допомогу адвоката. В заяві зазначає, що відповідно ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим фахівцем в галузі права під час вирішення цивільної справи. А тому вважає, що оскільки витрати на правову допомогу відповідачем ОСОБА_6 документально підтверджені, але судом не вирішені, слід прийняти додаткову ухвалу та стягнути з позивачів понесені відповідачем ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у сумі 3069 грн. 20 коп.

Вислухавши пояснення відповідача - ОСОБА_6 та представника відповідача - ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Виходячи зі змісту п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі..

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ квартири в натурі було залишено без розгляду на підставі заяви позивачів.

З заявою про відшкодування судових витрат, а саме витрат на правову допомогу звернулась відповідач ОСОБА_6, дана заява при залишенні позову без розгляду вирішена не була. На підтвердження своїх вимог ОСОБА_6 подала розрахунок адвокатського гонорару та квитанцію про сплату 3069 грн. 20 коп. в рахунок оплати за надану їй правову допомогу.

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до витрат пов'язаних із розглядом справи, тобто до судових витрат.

Згідно ч.3 ст. 89 ЦПК України, в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналогічні положення містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року. Однак у п. 38 зазначеної Постанови, вказується, що при цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до статтей 15 та 16 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

В даному випадку позивачі, при пред'явленні позову до відповідачів скористались своїм правом передбаченим чинним законодавством та обрали встановлений законом спосіб захисту свого права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі систематично з'являлись в судові засідання, за клопотанням позивача ОСОБА_2 судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза, яка позивачем була вчасно оплачена, тобто вказані дії свідчать про належну процесуальну поведінку позивачів та їх зацікавленість у вирішенні спору у встановленому законом порядку.

Право позивачів звернутись із заявою про залишення позовної заяви без розгляду передбачено ст. 207 ЦПК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає необґрунтованості дій позивачів при пред'явленні позову до суду, а як вже зазначалось вище, саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача, тому вважає що у задоволенні заяви представника відповідачів слід відмовити.

Наведене не змінює суті ухвали суду.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_1 про ухвалення додаткової ухвали суду про відшкодування витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ квартири в натурі відмовити.

Додаткова ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_8