Справа №: 398/4219/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

"16" січня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Коліуш Г.В.

при секретарі Замкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу.

19.12.2016 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на майно відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Чапаєва, 10 в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області, а також земельну ділянку № 214-2 площею 0,20 га на території Войнівської сільської ради Олександрійського району, кадастровий номер :02:000:5270, державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР №106415 від 06.08.2004 року №482-р та від 16.09.2004 року №557-р.

Ухвалою від 06.01.2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою від 06.01.2017 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову була залишена без руху в звязку з несплатою судового збору.

16.01.2017 року через канцелярію суду позивачем був наданий оригінал квитанції про сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2017 року позивач подав вищезазначену заяву, при цьому до суду не надано доказів того, що вказане майно належить на праві приватної власності саме ОСОБА_2. Також суд зазначає, що в будь-якому разі вартість житлового будинку та земельної ділянки площею 0,20 га на даний час значно перевищує суму грошового боргу, який позивач просить стягнути з відповідача, що є очевидно неспівмірним із заявленими вимогами позивача, а тому вимоги щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку є необґрунтованими.

Крім цього, у поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач не наводить жодних обґрунтувань, які б давали підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на майно відповідача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також не надано доказів, що позивач має намір приховати чи відчужити своє майно.

За загальним правилом заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Позивач в порушення вимог ст.60 ЦПК України, будь-яких належних доказів, які б підтвердили ті обставини, що про можливе відчуження житлового будинку та земельної ділянки не надав. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження будинку та земельної ділянки без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 151- 153, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Чапаєва, 10 в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області, а також земельну ділянку № 214-2 площею 0,20 га на території Войнівської сільської ради Олександрійського району, кадастровий номер :02:000:5270, державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР №106415 від 06.08.2004 року №482-р та від 16.09.2004 року №557-р - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Коліуш Г. В.