Справа № 297/3034/16-ц
20 січня 2017 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
з участю секретаря Куні О. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчого комітету Берегівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихаванні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: виконавчого комітету Берегівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позов мотивує тим, що 2011 року помер син позивачів ОСОБА_4. За життя син був одружений з відповідачкою ОСОБА_3, в шлюбі народилися діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є онуками позивачів. Після смерті сина ОСОБА_5, між позивачами та відповідачем були суперечки з приводу виховання онуків. Після відповідачка ОСОБА_3 почала вчиняти перешкоди у спілкуванні позивачів з онуками. В зв'язку з наведеним, просили позов задоволити та зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з онуками.
В судове засідання позивачі не з'явилися та надали суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачів на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Суд вважає розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи виконавчого комітету Берегівської міської ради не зявився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак згідно поданої заяви просить розглянути справу без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Дані правовідносини регулюються нормами ст. ст. 155, 257, 263 СК України.
У судовому засіданні встановлено, що позивачі є батьками ОСОБА_4 (а.с. 7) який перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 (а.с. 8), у шлюбі в останніх народилися діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10), які є онуками позивачів.
ОСОБА_4 помер 2011 року.
Як встановлено судом, та підтверджується наданими позивачами доказами, позивачі являються бабкою та дідом, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьками дітей є ОСОБА_4 (син позивачів), ОСОБА_3 В (відповідач у справі).
Діти проживають разом із матір'ю, ОСОБА_3, за адресою: м. Берегово вул.. Лоньої, 17а/19, що підтверджується відповідью ЦНАП № 987 від 15.12.2016 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Відповідно до ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
За ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батькам своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
За положеннями ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов'язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.
Суд вважає, що позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, та дійшов висновку, що спілкування бабусі з онукою не створюватиме перешкод нормальному розвитку дитини, запропонований позивачем спосіб участі в повній мірі відповідає віку дитини, її інтересам, та визнається відповідачем.
Враховуючи викладене, неявку відповідача у судове засідання суд розцінює як небажання вирішити даний спір мирним шляхом, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.
Слід зобовязати відповідача не чинити перешкоди у вихованні малолітньої онуки шляхом необмеженого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку.
Керуючись ст. ст. 11, 15, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.155, 159, 257, 263 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спілкуванні з онукою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та у їх вихованні.
Встановити час та місце для спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з відвідуванням останніми місця проживання своїх баби та діда без присутності матері щотижня в понеділок, середу та пятницю з 13-ї години по 17-у годину;щомісяця в першу та третю суботу неділю з 10-ї години суботи по 19-у годину неділі; в період зимніх і літніх шкільних канікул 30 % із загальної кількості вихідних днів.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_9.