Справа № 395/1468/16-ц Провадження № 2/395/160/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2017 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Забуранного Р.А.
при секретарі Таран С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
З часом всі боргові розписки були втрачені, але 19.09.2013 року відповідачем ОСОБА_2 в присутності його дружини ОСОБА_3, а також свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та самого ОСОБА_4 були відновлені втрачені боргові розписки, за якими відповідачі домовились повернути борг в російських рублях або доларах США та основний борг складає 2365000 російських рублів, відсотки 1333800 російських рублів. За вказаними розписками відповідачі зобовязувались повернути основну суму боргу до 01.01.2014 року, а відсотки до 01.04.2014 року, але до цього часу кошти не повернуті.
ОСОБА_4 неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернення боргу, але кошти так повернуті і не були. Крім цього, він неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності, але всі кримінальні провадження закривались.
У вересні 2016 року ОСОБА_4 та позивачка уклали договір про відступлення права вимоги за яким ОСОБА_4 безоплатно передав своїй матері ОСОБА_1 у повному обсязі належні йому права вимоги повернення боргу від ОСОБА_2 за розписками, про що було повідомлено відповідачів.
Станом на 19.12.2016 року загальна сума боргу без відсотків складає 2365000,00 російських рублів, що еквівалентно 1008483,30 гривень.
Сума відсотків складає 16353735,00 російських рублів, що еквівалентно 6973559,67 гривень.
Тобто, загальна сума боргу з урахуванням відсотків складає 18 718 735,00 російських рублів, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно в Українській гривні 7982042,97 гривень.
До сьогоднішнього часу відповідачі ухиляються від покладених на них грошових зобовязань та не повертають грошові кошти, тому посилаючись на норми чинного законодавства позивачка просить суд задовольнити позов та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь загальний борг у розмірі 18 718 735,00 російських рублів.
Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви, де просять суд розглянути справу без їх участі, задовольнити позов та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Неодноразово оповіщені про час та місце розгляду справи відповідачі в судове засідання не зявилися, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 30.12.2016 року, 02.02.2017 року, 18.02.2017 року про причини неявки суд не повідомили. Будь яких заяв чи клопотань до суду не надіслали.
За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди позивача, що підтверджується її письмовою заявою, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами.
В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 18.05.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг грошові кошти у сумі 30 000 російських рублів, без відсотків, на день отримання коштів розписка не складалась. 21.07.2010 року ОСОБА_5 у ОСОБА_4 взято у борг грошові кошти на суму 155 000 російських рублів під 6% щомісячних, терміном на 6 місяців, про що ОСОБА_2 власноруч складена розписка.
11.08.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг 250 000 російських рублів під 8% щомісячних, терміном на 6 місяців, про що складена розписка.
26.08.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг кошти на суму 720 000 російських рублів під 10 % щомісячних терміном на 6 місяців, про що складена розписка.
28.10.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг кошти на суму 650 000 російських рублів під 10% щомісячних терміном на 6 місяців, про що складена розписка. 29.12.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг кошти на суму 560 000 російських рублів під 10% щомісячних терміном на 6 місяців, про що ОСОБА_2 складена власноруч письмова розписка.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з матеріалів справи у ОСОБА_4 ОСОБА_2 всі кошти брав у своєму робочому кабінеті за адресою Київська область Баришівський район с. Перемога вул. Київська, 17-А та в присутності своєї дружини ОСОБА_3, яка не виказувала свою незгоду у взятті грошей у борг.
25.01.2011 року ОСОБА_2 забрав у позивачки всі боргові розписки та з невідомих причин вони були втрачені.
19.09.2013 року відповідачем ОСОБА_2 в присутності його дружини ОСОБА_3, а також свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та самого ОСОБА_4 були відновлені втрачені боргові розписки, а саме: 19.09.2013 року з дозволу ОСОБА_2 перша, загальна боргова розписка написана власноруч ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в якій ОСОБА_2 зобовязувались повернути ОСОБА_4 протягом 3-х місяців до 01.01.2014 року суму чистого боргу у розмірі 2 365 000 російських рублів, та протягом 6 місяців до 01.04.2014 року суму відсотків у розмірі 1 333 800 російських рублів, та зазначили що будь-яких коштів ОСОБА_4 не повертали, що підтверджується копією вказаної розписки.
Крім цього, 19.09.2013 року ОСОБА_2 власноруч складено ще одну розписку на підтвердження вищезазначених фактів отримання коштів від ОСОБА_4 і відновлення розписок, складання його дружиною ОСОБА_3 загальної розписки.
Також свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 власноруч склали окремі письмові підтвердження того факту, що у їх присутності були відновленні розписки ОСОБА_2, що підтверджується їх письмовими поясненнями.
Відповідно до ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя та договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя.
Тобто передбачена норма створює обовязок для ОСОБА_3 повертати кошти, які її чоловік отримав від ОСОБА_4
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.
Тобто, наявність у ОСОБА_1 боргових розписок ОСОБА_2В та ОСОБА_3 підтверджує факт невиконання останніми своїх зобовязань .
Починаючи з 01.01.2014 року ОСОБА_4 неодноразово звертався до відповідачів з усним проханням повернення боргу, але кошти так повернуті і не були.
Крім цього, ОСОБА_4 неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності, але всі кримінальні провадження відповідно до постанов Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області від 21.09.2012 року, 11.06.2014 року закривались у звязку з відсутністю складу злочину.
21 вересня 2016 року ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_1 уклали договір про відступлення права вимоги № б/н за яким ОСОБА_4 безоплатно передав своїй матері ОСОБА_1 у повному обсязі належні йому права вимоги повернення боргу від ОСОБА_2 за розписками, що підтверджується копією вказаного договору, про що було повідомлено відповідачів листами-повідомленнями з рекомендованим відправленням. Однак, жодних коштів повернуто не було.
Станом на 19.12.2016 року загальна сума боргу без відсотків складає 2365000,00 російських рублів, що еквівалентно 1008483,30 гривень, сума відсотків складає 16353735,00 російських рублів, що еквівалентно 6973559,67 гривень, тобто загальна сума боргу з урахуванням відсотків складає 18 718 735,00 російських рублів, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно в Українській гривні 7 982 042,97 гривень.
Дані обставини беззаперечно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду щодо їх достовірності та належності не викликають.
Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про можливість задоволення позову та вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивачки борг, а саме : суму основного боргу у розмірі 1 008 483, 30 гривень; суму відсотків у розмірі 16 353 735 російських рублів, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно 6 973 559, 67 гривень, всього стягнути 18 718 735 (вісімнадцять мільйонів сімсот вісімнадцять тисяч сімсот тридцять пять) російських рублів 00 копійок, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно 7 982 042,97 гривень.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 4000,00 гривень судового збору з кожного на користь держави від сплати якого позивач була звільнена у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, як інвалід 2 групи.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 213, 215 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, борг а саме : суму основного боргу у розмірі 504 241,65 гривень; суму відсотків у розмірі 3 486 779 гривень 84 копійки, всього стягнути 3 991 021 (три мільйони девятсот девяносто одну тисячу двадцять одну) гривню 49 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, борг а саме : суму основного боргу у розмірі 504 241,65 гривень; суму відсотків у розмірі 3 486 779 гривень 84 копійки, всього стягнути 3 991 021 (три мільйони девятсот девяносто одну тисячу двадцять одну) гривню 49 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір на користь держави по 4000,00 гривень з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Розяснити сторонам, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а позивач має право оскаржити таке рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Р. А. Забуранний
Справа № 395/1468/16-ц Провадження № 2/395/160/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2017 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Забуранного Р.А.
при секретарі Таран С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
З часом всі боргові розписки були втрачені, але 19.09.2013 року відповідачем ОСОБА_2 в присутності його дружини ОСОБА_3, а також свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та самого ОСОБА_4 були відновлені втрачені боргові розписки, за якими відповідачі домовились повернути борг в російських рублях або доларах США та основний борг складає 2365000 російських рублів, відсотки 1333800 російських рублів. За вказаними розписками відповідачі зобовязувались повернути основну суму боргу до 01.01.2014 року, а відсотки до 01.04.2014 року, але до цього часу кошти не повернуті.
ОСОБА_4 неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернення боргу, але кошти так повернуті і не були. Крім цього, він неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності, але всі кримінальні провадження закривались.
У вересні 2016 року ОСОБА_4 та позивачка уклали договір про відступлення права вимоги за яким ОСОБА_4 безоплатно передав своїй матері ОСОБА_1 у повному обсязі належні йому права вимоги повернення боргу від ОСОБА_2 за розписками, про що було повідомлено відповідачів.
Станом на 19.12.2016 року загальна сума боргу без відсотків складає 2365000,00 російських рублів, що еквівалентно 1008483,30 гривень.
Сума відсотків складає 16353735,00 російських рублів, що еквівалентно 6973559,67 гривень.
Тобто, загальна сума боргу з урахуванням відсотків складає 18 718 735,00 російських рублів, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно в Українській гривні 7982042,97 гривень.
До сьогоднішнього часу відповідачі ухиляються від покладених на них грошових зобовязань та не повертають грошові кошти, тому посилаючись на норми чинного законодавства позивачка просить суд задовольнити позов та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь загальний борг у розмірі 18 718 735,00 російських рублів.
Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви, де просять суд розглянути справу без їх участі, задовольнити позов та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Неодноразово оповіщені про час та місце розгляду справи відповідачі в судове засідання не зявилися, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 30.12.2016 року, 02.02.2017 року, 18.02.2017 року про причини неявки суд не повідомили. Будь яких заяв чи клопотань до суду не надіслали.
За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди позивача, що підтверджується її письмовою заявою, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами.
В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 18.05.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг грошові кошти у сумі 30 000 російських рублів, без відсотків, на день отримання коштів розписка не складалась. 21.07.2010 року ОСОБА_5 у ОСОБА_4 взято у борг грошові кошти на суму 155 000 російських рублів під 6% щомісячних, терміном на 6 місяців, про що ОСОБА_2 власноруч складена розписка.
11.08.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг 250 000 російських рублів під 8% щомісячних, терміном на 6 місяців, про що складена розписка.
26.08.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг кошти на суму 720 000 російських рублів під 10 % щомісячних терміном на 6 місяців, про що складена розписка.
28.10.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг кошти на суму 650 000 російських рублів під 10% щомісячних терміном на 6 місяців, про що складена розписка. 29.12.2010 року ОСОБА_2 у ОСОБА_4 взято у борг кошти на суму 560 000 російських рублів під 10% щомісячних терміном на 6 місяців, про що ОСОБА_2 складена власноруч письмова розписка.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з матеріалів справи у ОСОБА_4 ОСОБА_2 всі кошти брав у своєму робочому кабінеті за адресою Київська область Баришівський район с. Перемога вул. Київська, 17-А та в присутності своєї дружини ОСОБА_3, яка не виказувала свою незгоду у взятті грошей у борг.
25.01.2011 року ОСОБА_2 забрав у позивачки всі боргові розписки та з невідомих причин вони були втрачені.
19.09.2013 року відповідачем ОСОБА_2 в присутності його дружини ОСОБА_3, а також свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та самого ОСОБА_4 були відновлені втрачені боргові розписки, а саме: 19.09.2013 року з дозволу ОСОБА_2 перша, загальна боргова розписка написана власноруч ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в якій ОСОБА_2 зобовязувались повернути ОСОБА_4 протягом 3-х місяців до 01.01.2014 року суму чистого боргу у розмірі 2 365 000 російських рублів, та протягом 6 місяців до 01.04.2014 року суму відсотків у розмірі 1 333 800 російських рублів, та зазначили що будь-яких коштів ОСОБА_4 не повертали, що підтверджується копією вказаної розписки.
Крім цього, 19.09.2013 року ОСОБА_2 власноруч складено ще одну розписку на підтвердження вищезазначених фактів отримання коштів від ОСОБА_4 і відновлення розписок, складання його дружиною ОСОБА_3 загальної розписки.
Також свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 власноруч склали окремі письмові підтвердження того факту, що у їх присутності були відновленні розписки ОСОБА_2, що підтверджується їх письмовими поясненнями.
Відповідно до ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя та договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя.
Тобто передбачена норма створює обовязок для ОСОБА_3 повертати кошти, які її чоловік отримав від ОСОБА_4
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.
Тобто, наявність у ОСОБА_1 боргових розписок ОСОБА_2В та ОСОБА_3 підтверджує факт невиконання останніми своїх зобовязань .
Починаючи з 01.01.2014 року ОСОБА_4 неодноразово звертався до відповідачів з усним проханням повернення боргу, але кошти так повернуті і не були.
Крім цього, ОСОБА_4 неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності, але всі кримінальні провадження відповідно до постанов Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області від 21.09.2012 року, 11.06.2014 року закривались у звязку з відсутністю складу злочину.
21 вересня 2016 року ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_1 уклали договір про відступлення права вимоги № б/н за яким ОСОБА_4 безоплатно передав своїй матері ОСОБА_1 у повному обсязі належні йому права вимоги повернення боргу від ОСОБА_2 за розписками, що підтверджується копією вказаного договору, про що було повідомлено відповідачів листами-повідомленнями з рекомендованим відправленням. Однак, жодних коштів повернуто не було.
Станом на 19.12.2016 року загальна сума боргу без відсотків складає 2365000,00 російських рублів, що еквівалентно 1008483,30 гривень, сума відсотків складає 16353735,00 російських рублів, що еквівалентно 6973559,67 гривень, тобто загальна сума боргу з урахуванням відсотків складає 18 718 735,00 російських рублів, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно в Українській гривні 7 982 042,97 гривень.
Дані обставини беззаперечно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду щодо їх достовірності та належності не викликають.
Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про можливість задоволення позову та вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивачки борг, а саме : суму основного боргу у розмірі 1 008 483, 30 гривень; суму відсотків у розмірі 16 353 735 російських рублів, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно 6 973 559, 67 гривень, всього стягнути 18 718 735 (вісімнадцять мільйонів сімсот вісімнадцять тисяч сімсот тридцять пять) російських рублів 00 копійок, що станом на 19.12.2016 року еквівалентно 7 982 042,97 гривень.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 4000,00 гривень судового збору з кожного на користь держави від сплати якого позивач була звільнена у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, як інвалід 2 групи.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 213, 215 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, борг а саме : суму основного боргу у розмірі 504 241,65 гривень; суму відсотків у розмірі 3 486 779 гривень 84 копійки, всього стягнути 3 991 021 (три мільйони девятсот девяносто одну тисячу двадцять одну) гривню 49 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, борг а саме : суму основного боргу у розмірі 504 241,65 гривень; суму відсотків у розмірі 3 486 779 гривень 84 копійки, всього стягнути 3 991 021 (три мільйони девятсот девяносто одну тисячу двадцять одну) гривню 49 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір на користь держави по 4000,00 гривень з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Розяснити сторонам, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а позивач має право оскаржити таке рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя підпис
Суддя: Р. А. Забуранний