Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/166/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.01.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської областіу складі:

Головуючого судді: Голованя А.М.

суддів: Мурашка С.І., Гайсюка О.В.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К», ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2016 року за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Боківський» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійним договору оренди землі і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року сільськогосподарський виробничий кооператив «Боківський» (далі ? СВК «Боківський», кооператив) звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03 січня 2010 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір оренди належної відповідачці землі, відповідно до умов якого товариство орендувало земельну ділянку площею 6,49 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, строком на десять років. Державна реєстрація зазначеного договору проведена 29 листопада 2010 року.

10 жовтня 2013 року ОСОБА_3 уклала договір оренди цієї самої земельної ділянки із товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» (далі - ТОВ «Інтерагроком-К»). 28 січня 2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно цього договору. Постановою Кіровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, що набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію 28 січня 2014 року права оренди земельної ділянки згідно договору від 10 жовтня 2013 року.

У подальшому, 24 червня 2014 року ОСОБА_3 направила позивачеві попередження про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, проте останній листом від 08 липня 2014 року повідомив її про незгоду із розірванням договору.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3, незважаючи на діючий договір оренди земельної ділянки із СВК «Боківський», уклала 19 червня 2015 року договір оренди цієї самої земельної ділянки із ТОВ «Інтерагроком-К», позивач просив визнати зазначений договір оренди недійсним.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року, позов СВК «Боківський» задоволено. Визнано договір оренди землі, укладений 10 червня 2015 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Інтерагроком-К», недійсним. Розподілено судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ТОВ «Інтерагроком-К» просять скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову СВК «Боківський».

Представники СВК «Боківський», ТОВ «Інтерагроком-К», відділу Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області, реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області та приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, які були належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання апеляційного суду не прибули.

Крім того, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце її розгляду, не перешкоджає розгляду справи. (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, яка підтримала скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи договір оренди землі недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що цей договір укладено ОСОБА_3 з ТОВ «Інтерагроком-К» під час дії договору оренди тієї самої земельної ділянки з СВК «Боківський», що суперечить нормам земельного законодавства України.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Аналіз ст. ст. 525, 651 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 січня 2010 року між ОСОБА_3 та СВК «Боківський» було укладено договір оренди належної їй землі, відповідно до умов якого останній орендував земельну ділянку площею 6,49 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, строком на десять років. Державна реєстрація зазначеного договору проведена 29.11.2010 року.

10 жовтня 2013 року ОСОБА_3 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки із ТОВ «Інтерагроком-К». 28 січня 2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно цього договору. Проте постановою Кіровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, що набрала законної сили, рішення державного реєстратора про реєстрацію 28 січня 2014 року права оренди земельної ділянки згідно договору від 10 жовтня 2013 року визнано протиправним та скасовано.

24 червня 2014 року ОСОБА_3 направила позивачеві попередження про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, проте останній листом від 08 липня 2014 року повідомив її про незгоду із розірванням договору.

19 червня 2015 року ОСОБА_3 уклала із ТОВ «Інтерагроком-К» новий договір оренди цієї самої земельної ділянки. Того ж дня здійснено державну реєстрацію вказаного договору оренди. (а.с. 47-60)

Пред'являючи позов, СВК «Боківський» посилався на те, що останній договір оренди земельної ділянки між відповідачами укладено у період дії договору оренди тієї ж земельної ділянки між ним та ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у договорі оренди землі, укладеному між СВК «Боківський» та ОСОБА_3, умови щодо одностороннього розірвання цього договору, оскільки у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дав належної правової оцінки п. 39 цього договору, в якому, зокрема, йдеться про можливість розірвання договору в односторонньому порядку шляхом письмового попередження зацікавленою в цьому стороною не пізніше, ніж за шість місяців.

Судом установлено, що п. 39 спірного договору є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Також суд не звернув уваги на те, що 24 червня 2014 року ОСОБА_3 згідно умов договору направила СВК «Боківський» лист про розірвання договору в односторонньому порядку. (а.с. 14,15)

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Але до деяких правочинів законодавством встановлені певні вимоги.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, оскільки розірвання в односторонньому порядку договору оренди, укладеного 03 січня 2010 року, між ОСОБА_3 та СВК «Боківський» відбулося із додержанням чинного законодавства, після чого, 19 червня 2015 року, ОСОБА_3 уклала із ТОВ «Інтерагроком-К» новий договір оренди цієї самої земельної ділянки, який того ж дня було зареєстровано у встановленому законом порядку, тому правових підстав для визнання його недійсним з підстав заявлених у позові немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 308 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові СВК «Боківський» про визнання недійсним договору оренди землі від 19 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Інтерагроком-К».

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 318 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К», ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Відмовити у задоволенні позов СВК «Боківський» про визнання недійсним договору оренди землі від 19 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Інтерагроком-К».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженим в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: