Справа № 363/2751/16-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/2118/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 47 30.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа виконавчий комітет Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області про оспорювання батьківства,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що 05 серпня 2007 року він уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_4, що був зареєстрований виконавчим комітетом Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі відповідачка народила доньку ОСОБА_5, батьком якої він був записаний на підставі ст.122 СК України. Однак, на початку 2016 року під час розмови із відповідачкою він дізнався, що можливо не є батьком ОСОБА_5, бо відповідачка мала певний час статевий зв'язок із іншим чоловіком, якого назвала ОСОБА_2 і який мешкає у АДРЕСА_1. В подальшому йому стало відомо, що 13 червня 2016 року відповідачка разом з донькою і ОСОБА_2 відвідали лабораторію «Євролаб» у м.Києві, де була проведена експертиза батьківства і встановлено, що біологічним батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_2 Про це відповідачку повідомив по телефону представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6

Посилаючись на те, що він не є батьком дитини, просив виключити відомості про його батьківство із актового запису № 5 від 15 березня 2012 року про народження ОСОБА_5, проведеного виконавчим комітетом Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

ОСОБА_2 як особа, яка не брала участь у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права і обов'язки, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції і виключити із мотивувальної частини рішення висновки суду про те, що біологічним батьком ОСОБА_5 є він - ОСОБА_2, посилаючись на порушення і судом норм процесуального права.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися.

ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення розгляду, пославшись на участь у розгляді іншої справи, проте причини його неявки визнано неповажними, бо він не надав доказів, що приймає участь у розгляді іншої справи (договір про надання правової допомоги, ордер, довіреність, судову повістку про виклик тощо), що у свою чергу згідно ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Позивач ОСОБА_3 належно повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, що згідно ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його зміни.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до положень ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони із 05 серпня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила доньку ОСОБА_5, про що виконавчий комітет Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області у Книзі реєстрації народжень вчинив актовий запис № 5 від 15 березня 2012 року про народження ОСОБА_5, в якому батьками дівчинки на підставі ст.122 СК України записані сторони.

Також судом встановлено, що відповідач не є батьком дівчинки ОСОБА_5, що визнала та підтвердила в судовому засіданні відповідачка. Про те, що він не є батьком дитини позивач дізнався лише у 2016 році.

За таких обставин суд першої інстанції відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України та ч.4 ст.174 ЦПК України вірно задоволив позовні вимоги та виключив відомості про батьківство ОСОБА_3 із актового запису № 5 від 15 березня 2012 року про народження ОСОБА_5.

Проте, ухвалюючи рішення, суд зазначив у мотивувальній частині рішення, що біологічним батьком ОСОБА_5 є - ОСОБА_2

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 подав позов про оспорювання свого батьківства у відношенні доньки ОСОБА_5, а відтак з'ясуванню підлягали саме обставини чи є позивач ОСОБА_3 батьком дитини чи ні.

Зазначаючи у рішенні про те, що біологічним батьком ОСОБА_5 є - ОСОБА_2, суд на порушення ст.11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог, поскільки як вище вказувалося предметом спору було виключення відомостей про батьківство ОСОБА_3 із актового запису.

Встановлення батьківства, тобто встановлення фізичної особи, яка є батьком дитини, не було предметом даного спору, вимоги такі не заявлялися і відповідно обставини про те, яка особа є батьком дівчинки, судом у встановленому законом порядку не досліджувалися.

Результати дослідження щодо встановлення батьківства у відношенні ОСОБА_5, що є у справі, можуть бути використані як доказ батьківства при вирішенні іншого спору, а в даній справі вони лише підтверджують висновок суду про наявність підстав для виключення відомостей про батьківство ОСОБА_3 із актового запису.

Крім того, зазначаючи у рішенні про батьківство ОСОБА_2, суд вирішив питання про його права і обов'язки, хоча ОСОБА_2 не був залучений до участі у справі, що у свою чергу свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Згідно роз'яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині висновку у мотивувальній частині рішення, що біологічним батьком ОСОБА_5 є - ОСОБА_2 підлягає зміні шляхом виключення із мотивувальної частини висновків суду про те, що біологічним батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року змінити, виключивши із мотивувальної частини рішення висновки суду про те, що біологічним батьком дитини ОСОБА_5 є ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: