Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 428/2654/15-ц
Провадження № 22ц/782/969/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та просило стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року в сумі 449836 грн. 40 коп., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 433037 грн. 04 коп., заборгованість за відсотками 16799 грн. 36 коп.

При цьому позивач пояснив, що право вимоги за кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року йому належить на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк». ПАТ «Дельта Банк», в свою чергу, набув таке право на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк».

На думку позивача позичальник за вказаним Кредитним договором ОСОБА_2 та поручителі ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 свої зобовязання належним чином не виконують, у звязку з чим у відповідачів станом на 05.02.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року в сумі 449836 грн. 40 коп., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 433037 грн. 04 коп., заборгованість за відсотками 16799 грн. 36 коп.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 вересня 2016 рокуу задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачзвернувся до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не було надано жодного доказу в обгрунтування позовних вимог та фактів, викладених у позовній заяві.

З такими висновками суду не можливо погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.07.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір на купівлю житлової нерухомості № 1205/0708/45-031 (том 1, а.с.5-9).

Відповідно до п.1.1. вказаного договору (надалі Договор), банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 25260 доларів США на строк по 31 липня 2038 року, а позичальник зобовязується вчасно повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно із п. 1.4 Договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири № 10 в будинку № 7, що знаходиться за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Автомобільна, загальною площею 47 кв.м.

ПАТ «Сведбанк» свої обовязання за Кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року виконало у повному обсязі, що, крім іншого, підтверджується заявою на видачу готівки № 2948248/0421 від 31 липня 2008 року (том 1, а.с.172).

Факт придбання квартири № 10 в будинку № 7, що знаходиться за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Автомобільна, за кредитні гроші, отримані від ПАТ «Сведбанк», відповідач ОСОБА_2 та його представник не заперечують.

На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року (том 1, а.с.27, 174-186).

На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року (том 1, а.с.28-34).

Таким чином, з червня 2012 року усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать позивачу.

При цьому колегія суддів Апеляційного суду Луганської області приймає до уваги, що виписки із особових рахунків у повній мірі підтверджують наявність цивільно-правових відносин на підставі кредитного договору № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року саме між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, оскільки із їхнього змісту чітко вбачається, що ОСОБА_2 в період з 2012 по 2014 роки неодноразово здійснював виплати безпосередньо ПАТ «Альфа-Банк» на погашення своєї поточної заборгованості за вказаною угодою(том 1, а.с.187-224).

Крім того, вказані виписки із особових рахунків цілком збігаються із даними, викладеними у розрахунку заборгованості за кредитним договором, доданим позивачем до позовної заяви (том 1, а.с.40).

Також колегія суддів зауважує, що у відповідності до положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дійсність Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», та Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», сторонами угоди та іншими особами не заперечується, недійсність правочину у судовому порядку ніким не оскаржувалась.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 свої обовязки перед кредитором, що передбачені Кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року, належним чином не виконував, у звязку із чим станом на 05.02.2015 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 449836 грн. 40 коп., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 433037 грн. 04 коп., заборгованість за відсотками 16799 грн. 36 коп.

При цьому будь-яких своїх розрахунків на спростування розрахунків позивача відповідач або його представник суду не надав, як і не надав, в порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, інших достатніх належних та допустимих доказів на доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову.

Разом із тим, колегія суддів Апеляційного суду Луганської області зазначає, що суд апеляційної інстанції приймає до уваги додані до письмового пояснення позивача документи (том 1, а.с.172-224), оскільки такі документи попередньо надійшли від ПАТ «Альфа-Банк» до суду першої інстанції ще до ухвалення судового рішення у справі по електронній пошті (що підтверджується описом додатків том 1, а.с.156), але долучені до матеріалів справи у повному обсязі з невідомих причин вчасно не були.

Також колегія суддів вважає необгрунтованим клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення з його довірителя боргу за Кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року, оскільки встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності позивачем не пропущений.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання представника відповідача на порушення правил валютних операцій при здійсненні цивільно-правових відносин між ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк», оскільки Кредитний договір № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року було укладено у повній відповідності до вимог ст.192 ЦК України.

Щодо позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, то колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

31 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (поручителями) були укладені Договори поруки №№ 1205/0708/45-031-Р-1, 1205/0708/45-031-Р-2, 1205/0708/45-031-Р-3 відповідно.

Пунктом 1 вказаних угод встановлено, що поручителі зобовязуються перед Банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих Банком позичальнику ОСОБА_2, у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року, у сумі 25260 доларів США, строком до 31 липня 2038 року, з процентною ставкою 12,50 % річних за їх використання (а.с.12-14).

Згідно із ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом із тим, частиною 1 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2009 року між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року, у відповідності до якого були внесені зміни до п.1.3. вказаного кредитного договору. Зокрема, було збільшено розмір процентної ставки плати позичальника за користування кредитом з 10.10.2011 року по 31.07.2038 року з 12,50 % до 13,76 % річних (а.с.11).

Вказана додаткова угода щодо зміни зобовязання була укладена без згоди поручителів.

При цьому колегія суддів зауважує, що Договором про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1205/0708/45-031 зміна зобовязань позичальника збільшила обсяг відповідальності і поручителів, оскільки передбачене угодою попереднє зменшення відсоткової ставки є вкрай короткочасним, формальним та жодним чином не впливає на подальше підсумкове суттєве збільшення розміру платежів за користування кредитними грошима.

При таких обставинах, приймаючи до уваги обставини справи, з огляду на положення ч.1 ст.559 ЦК України, колегія суддів вважає, що при укладанні без згоди поручителів 04 листопада 2009 року між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 Договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року збільшився обсяг відповідальності поручителів, у звязку із чим їх порука, передбачена Договорами поруки №№ 1205/0708/45-031-Р-1, 1205/0708/45-031-Р-2, 1205/0708/45-031-Р-3 від 31.07.2008 року, припинилася.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, згідно із п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.2-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 вересня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року в сумі 449836 грн. 40 коп. У задоволенні інших позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1205/0708/45-031 від 31 липня 2008 року в сумі 449836 (чотириста сорок дев'ять тисяч вісімсот тридцать шість) грн. 40 коп.

У задоволенні інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: