Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №440/783/16-ц

Провадження №2/440/106/2017

26 січня 2017 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Гута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сімю, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння. Крім того, тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин.

Позивач ОСОБА_1 до початку судового засідання подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кіпранишин».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотання про розгляд справи у його відсутності чи заперечення проти позову, не подав.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони зареєстрували шлюб 30.08.2013 року у Виконавчому комітеті Побужанської сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 215604 від 30.08.2013 року.

Від подружнього життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії І-СГ № 392564, видане Виконавчим комітетом Побужанської сільської ради Буського району Львівської області 25.04.2014 року, актовий запис № 3).

Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, вони не розуміють один одного. Втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сімї.

Сторонам надавався термін для можливого примирення строком на три місяці (ухвала Буського районного суду від 26.10.2016 р.), однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки такий не дав позитивних результатів.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач, у поданій заяві, наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю.

В судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. Позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, а тому збереження такого шлюбу є недоцільним.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Майнового спору сторони не мають.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розлучення позивачу залишити прізвище «Кіпранишин».

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 212, 214-215, 224-227 ЦПК України, ст. 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрований 30.08.2013 року у Виконавчому комітеті Побужанської сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 9.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Кіпранишин».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Буський районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б. М. Журибіда