Справа № 216/3967/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.01.2017 Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді : Бутенко М.В.

при секретарі Плохута Д.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи що не заявляють самостійних вимог: Перша Криворізька державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби КМУЮ у Дніпропетровській області, ПАТ КБ «ПриватБанк», про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, який згодом неодноразово уточнила, зазначаючи, що батьки позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, укладеного 25 червня 1957 року, отримали земельну ділянку площею 576 кв. метрів для будівництва житлового будинку. Батьками позивачки було побудовано будинок, реєстраційне посвідчення на який було видане на батька позивачки. Тобто, нерухоме майно - домоволодіння за адресою :АДРЕСА_1, було придбано у шлюбі і було спільною сумісною власністю батьків позивачки на підставі статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на той час.

Мати позивачки, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті матері позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина, яка складала 1/2 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 і ця спадщина була прийнята позивачкою та її батьком в порядку п.1 ч.1 статті 549 Цивільного Кодексу України 1963 року (який діяв на той час), як такі, що проживали на той час за вказаною адресою і фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, позивачка прийняла спадщину у 1/2 від частки матері, тобто 1/4 частки всього домоволодіння. Батько позивачки також прийняв спадщину після смерті дружини у тій же частці.

Окремої заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ніким із спадкоємців не подавалося, при цьому відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на час смерті матері у вказаному домоволодінні не проживали і не вступали в управління і володіння спадщиною в порядку ст.549 ЦК України 1963 року.

Після смерті батька позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, яка складалася з 1/4 вказаного домоволодіння, а також грошова сума депозитного вкладу, який було внесено батьком позивачки до ПАТ КБ Приватбанк (відділення за адресою : Кривий Ріг вулиця Карла Лібкнехта 5) за договором депозитного вкладу «Стандарт» від 20.03.2007 року. Згідно заповідального розпорядження, яке здійснене померлим батьком у самому депозитному договорі (кінець договору розділ «Заповідальне розпорядження»), єдиним спадкоємцем цього вкладу є позивачка ОСОБА_3 Копія депозитного договору була додана до первинної позовної заяви. Згідно ч.1 ст.1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку.

Таке розпорядження вбачається у вказаному договору з банком.

Позивач на час смерті батька проживала разом із ним за адресою - АДРЕСА_1, оскільки позивач зареєстрована за вказаною адресою з 06 травня 1976 року, тому на підставі ч.3 статті 1268 ЦК України 2004 року, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину. 13 травня 2010 року, позивачка подала до Першої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа. На цей час позивачка не отримала свідоцтва про спадщину. Відповідачі також подали заяву про прийняття спадщини, кожен на 1/3 частку домоволодіння і депозитного вкладу.

Враховуючи те, що після смерті матері позивач фактично прийняла спадщину у розмірі 1/4 частки домоволодіння, а після смерті батька позивач прийняла спадщину ще на 1/4 частку домоволодіння , то їй має належати половина (1/2 частка) цього домоволодіння.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, встановити факт прийняття спадщини після смерті батька і у визнанні права власності на 1/2 частку спадкового майна, бо в зв'язку із невизнанням такого права позивачки відповідачами, позивачка позбавлена можливості отримати належну їй спадщину у нотаріальному порядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1, кожен окремо, уточненні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, про дату час та місце слухання справи неодноразово повідомлялись належним чином, відповідач ОСОБА_5 надавала суду лист, в якому просила розглядати справу без її участі та винести законне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі відповідно до Витягу № 0 від 04.12.2015 року із Державного реєстру актів цивільного стану із якого вбачається, що батьки позивачки уклали шлюб 19 червня 1953 року.

Батьки позивача ОСОБА_6, та ОСОБА_7, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, укладеного 25 червня 1957 року, отримали земельну ділянку площею 576 кв. метрів для будівництва житлового будинку. На вказаній земельній ділянці батьками позивачки було побудовано будинок, реєстраційне посвідчення на який було видане на батька позивачки, що підтверджується копією договору від 25.06.1957 року, копією реєстраційного посвідчення Криворізького БТІ від 02.08.1998 року.

З вищевикладеного вбачається, що нерухоме майно - домоволодіння за адресою м. АДРЕСА_1, придбано у шлюбі і було спільною сумісною власністю батьків позивача на підставі статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на той час.

Доказом того, що батьками позивача були ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про народження позивача НОМЕР_1 від 10 вересня 1959 року.

Після смерті матері позивача ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина, яка складала 1/2 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, і вказана спадщина була прийнята позивачем та її батьком в порядку п.1 ч.1 статті 549 Цивільного Кодексу України 1963 року (який діяв на той час), як такі, що проживали на той час за вказаною адресою і фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи те, що нерухоме майно набуте у шлюбі і частки подружжя є рівними, то після прийняття спадщини після смерті матері в порядку ст.549 ЦК України 1963 року, позивач прийняла спадщину у 1/2 від частки матері, тобто 1/4 частки всього домоволодіння. Батько позивача також прийняв спадщину після смерті дружини у тій же частці.

Окремої заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ніким із спадкоємців не подавалося, однак позивач ОСОБА_3, відповідно з довідкою квартального уповноваженого, завіреної загальним відділом виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 27.10.2015 року, копією домової книги по вказаному домоволодінню, сторінкою 11 паспорту позивачки, де є штамп про реєстрацію позивачки, зареєстрована та проживає за вказаною адресою з 06 травня 1976 року.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на час смерті матері у вказаному домоволодінні не проживали і не вступали в управління і володіння спадщиною в порядку ст.549 ЦК України 1963 року.

Враховуючи викладене та на підставі ч.3 статті 1268 ЦК України 2004 року, позивач вважається такою, що прийняла спадщину.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 як донька спадкодавців з 06 травня 1976 року до теперішнього часу зареєстрована та мешкає в будинку АДРЕСА_1 тобто фактично вона вступила в управління та володіння спадковим майном, що свідчить про належне прийняття нею спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті батька позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилася спадщина, яка складалася з 3/4 вказаного домоволодіння, а також грошова сума депозитного вкладу, який було внесено батьком позивачки до ПАТ КБ Приватбанк (відділення за адресою : Кривий Ріг вулиця Карла Лібкнехта 5) за договором депозитного вкладу «Стандарт» від 20.03.2007 року. Позивач на час смерті батька проживала разом із ним за адресою - АДРЕСА_1, тому на підставі ч.3 статті 1268 ЦК України 2004 року, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину. 13 травня 2010 року, позивач подала до Першої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, № 23650386 від 13.05.2010 року відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Відповідачі кожен окремо, також подали заяву про прийняття спадщини, кожен на 1/3 частку домоволодіння і депозитного вкладу

Оскільки, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, після смерті матері позивачка фактично прийняла спадщину у розмірі 1/4 частки домоволодіння, а після смерті батька позивачка прийняла спадщину ще на 1/4 частку домоволодіння, то їй має належати 1/2 частка вказаного домоволодіння.

На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В порядку, передбаченому ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому їх слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи що не заявляють самостійних вимог: Перша Криворізька державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби КМУЮ у Дніпропетровській області, ПАТ КБ «ПриватБанк», про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт прийняття позивачкою ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_6 за його життя, спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину грошового (депозитного) вкладу з нарахованими відсотками по час повернення вкладу позивачці, який розміщено в ПАТ КБ Приватбанк спадкодавцем ОСОБА_6 на підставі Договору про депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN0169 від 20.03.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, солідарно, судові витрати у розмірі 981,66 грн..

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Бутенко