Справа № 392/101/17
Провадження № 2/392/273/17
22 березня 2017 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Березія Ю.А.,
при секретарі Красній Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СТОВ «Авангард» про визнання недійсним договору оренди землі,
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що як власник земельної ділянки вона не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки, тому вважає його недійсним.
Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.
Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України).
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № 244 площею 3,74 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 6).
17 липня 2015 року від імені позивача ОСОБА_1 як орендодавця укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягу про державну реєстрацію (а.с. 21-26).
Відповідно до висновку експерта № 120 від 11.07.2016 року підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не позивачем, а іншою особою (а.с. 7-13).
Враховуючи, що позивач власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки від 17.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави.
Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.
Керуючись статтями 213 215 ЦПК України,
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СТОВ «Авангард» на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заява про перегляд заочного рішення подається протягом 10 днів від дня отримання копії рішення.

Головуючий

суддя