Провадження № 2/750/375/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Департамент сімї, молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації,

в с т а н о в и в:

22.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на посаді тренера-викладача, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що у відповідача не було правових підстав для його звільнення з роботи за прогул, який він не скоював.

Ухвалою суду від 24.01.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Департамент сімї, молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації, який направив позивача у відрядження, що в подальшому і стало причиною його звільнення з роботи відповідачем, тому як вирішення спору може в подальшому вплинути на його права та обовязки.

У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; додатково просив відшкодувати за рахунок відповідача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000 грн.

Представник третьої особи вважає позов обґрунтованим, при цьому підтвердила факт відрядження позивача для участі в Чемпіонаті України з дзюдо в період з 18 по 22 жовтня 2016 року, який визнаний відповідачем прогулом.

Представники відповідача з позовом не погодилися і просили відмовити в його задоволенні. Вони пояснили, що в період з 19 по 21 жовтня 2016 року включно відповідач був відсутній на роботі без поважних причин, що визнано прогулом і стало підставою для його звільнення з роботи.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач працював у відповідача на посаді тренера-викладача з дзюдо. Наказом відповідача від 18.11.2016 № 49-к, який доведено до відома позивача 23.11.2016 року (а. с. 14) визнано, що в період з 19 по 21 жовтня 2016 року включно позивач не вийшов на роботу без поважних причин і, таким чином, скоїв прогул, та звільнено позивача звільнено з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України (а. с. 15).

Як випливає з матеріалів справи, в період з 18 по 22 жовтня 2016 року включно позивач як тренер-викладач брав участь в Чемпіонаті України з дзюдо, який проходив у м. Луцьку, разом із своїми вихованцями: Р. ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Команда спортсменів була сформована третьою особою, яка 13.10.2016 року звернулася до відповідача з листом про тимчасове вивільнення від занять позивача і його вихованців (а. с. 13). Крім того, наказом третьої особи від 03.10.2016 № 366 затверджено кошторис витрат в сумі 3700 грн, який включає компенсацію витрат на: проїзд команди до місця змагань і зворотно, проживання і харчування, а також добові. Третьою особою позивачу видано посвідчення про відрядження до м. Луцька, а його фактичне перебування в м. Луцьку підтверджується копіями проїзних документів (а. с. 95, 4, 12).

Оскільки підготовка спортсменів передбачає участь у змаганнях, участь позивача як тренера-викладача у Чемпіонаті України з дзюдо разом із своїми вихованцями є невідємною частиною навчально-тренувального процесу та однією з основних функцій тренера-викладача, яка передбачена посадовою інструкцією (а. с. 52).

Втім, як убачається з пояснень сторін, а тому не підлягає доведенню, лист третьої особи про тимчасове вивільнення від занять позивача і його вихованців для участі в Чемпіонаті України з дзюдо від 13.10.2016 року позивач отримав особисто і предявив керівництву відповідача лише після повернення з Чемпіонату України, а тому останній не володів інформацією про причини відсутності позивача і його вихованців у період з 19 по 21 жовтня 2016 року включно.

Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України підставою для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Суд вважає, що хоча в діях позивача і містяться формальні ознаки порушення трудової дисципліни, одначе його відсутність на роботі в період з 19 по 21 жовтня 2016 року включно не вважається неповажною, тому як у цей час позивач перебував на планових змаганнях і забезпечував фактичне виконання навчально-тренувального процесу.

Отже, в діях позивача відсутній склад порушення трудової дисципліни, передбачений пунктом 4 статті 40 КЗпП України (далі Кодекс), в звязку з чим у позивача не було правових підстав для його звільнення з роботи.

За таких обставин, наказ відповідача про звільнення позивача з роботи підлягає визнанню недійсним, а позивач поновленню на посаді тренера-викладача.

Згідно положень статті 235 Кодексу поновлення позивача на роботі є підставою для стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розкладом занять на 2016/2017 навчальні роки позивачу встановлено 6-денний робочий тиждень; виходячи з довідки відповідача, середньомісячний заробіток позивача складав 4813 грн 71 коп. (а. с. 80, 84). З 24.11.2016 року по 27.01.2017 року включно вимушений прогул позивача складає 2 місяці 4 дні, що дає суду підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку в розмірі 5191 грн 28 коп. [(4813.72 х 2) + (94.39 х 4)], де: 94.39 середньоденний заробіток позивача, розрахований шляхом ділення заробітної плати за вересень-жовтень 2016 року на кількість робочих днів у зазначені місяці, тобто /4813.71 : 51/.

За приписом статті 2371 Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що незаконним звільнення позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, повязаних із позбавленням права на працю та необхідності докладати додаткових зусиль для його поновлення. Водночас, суд враховує й ту обставину, що незаконному звільненню позивача сприяло порушення ним вимог трудової дисципліни, що виразилися у самовільному одержанні листа третьої особи і виїзд на спортивні змагання без відома відповідача. З урахуванням цього, суд вважає адекватною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди стягнення з відповідача 500 грн.

За вимогами частини першої статті 88 ЦПК України в разі часткового задоволення позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Оплата позивачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2000 грн підтверджуються матеріалами справи (а. с. 29-31, 98), а їх розмір, з урахуванням складності даної справи, є цілком обґрунтованим. Враховуючи те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволено на 16.6% від заявлених, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката в сумі 333 грн, що становить 16.6% від фактично сплаченої адвокату суми гонорару.

З урахуванням наведених вище мотивів, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Визнати недійсним наказ позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна» від 18.11.2016 № 49-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1».

Поновити ОСОБА_1 на посаді тренера-викладача позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна».

Стягнути з позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5191 грн 28 коп. (сума середнього заробітку визначена без відрахування податків і зборів), а також 500 грн у відшкодування моральної шкоди та 333 грн у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката.

Рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді тренера-викладача та стягнення заробітної плати в сумі 2000 грн, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 27.01.2017 року.

Суддя В. О. Коверзнев