Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2428/16-ц

27 січня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого- судді - Грещука Р.П.

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю позивача- Максиміва І.В.,

його представника ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Лоївської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

22.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Лоївської с/ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві.

Просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 49/100 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею -92,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., який розміщений за адресою с.Лоєва, вул. Стуса,33, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та згідно рішення Надвірнянського місцевого районного суду від 15.06.2004 року і технічного паспорта складається із кухні 1-2 кв.м., воріт, туалету, стайні, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 05.04.2016 року. Разом, загальною інвентаризаційною вартістю -44503 грн. 00 коп. з врахуванням проценту зносу.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_3 визнала в повному обємі. Суду пояснила, що позивач являється її сином. Рішенням Надвірнянського р-нного суду від 15.06.2004 року був задоволений її позов до ОСОБА_4 про поділ спільно нажитого майна. Даним рішенням їй виділено у власність 51/100 часток будинку та господарських споруд, що в с.Лоєва, вул. Черемшини,33, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Зазначає, право власності на свою частку вона зареєструвала в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а її колишній чоловік- Максимів В.І., спадкоємцем після смерті якого являється - ОСОБА_3, позивач по справі, право власності на свою частку, згідно рішення суду, не зареєстрував.

Тому вона не заперечує щодо визнання за позивачем - ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, права власності на вказану ним у позовній заяві 49/100 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд що в с.Лоєва, вул. Черемшини,33, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Представник відповідача - Лоївської сільської ради в судове засідання не прибув, натомість сільська рада на адресу суду направила заяву в якій просить слухати дану справу у відсутність свого представника та не заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_3

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, взявши до уваги заяву Лоївської с/ради, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх вимог, та, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у 1976 році був укладений шлюб між батьками позивача- Максимів В.І. та ОСОБА_2, у якому вони прожили по 2001 рік, після чого шлюб між ними розірвано.

Зясовано також, що проживаючи в шлюбі вони побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Лоєва вул. Черемшини (на даний час назва вулиці - Стуса) 33, Надвірнянського району та на який складено технічний паспорт як на житловий будинок індивідуального житлового фонду 06.12.1989р.

Як вбачається з пояснень позивача та його представника, 15.06.2004року на підставі рішення Надвірнянського місцевого районного суду було поділено спільне майно батьків позивача, в тому числі за матірю- Максимів М.І. було визнано 51/100 частини будинковолодіння і згідно вищевказаного технічного паспорта їй виділено в особисту власність в будинку: коридор 1-1, площею 6,5кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 20 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 9,8 кв.м., кладову 1-6, площею 6,6 кв.м., коридор 1-7 площею 8кв.м., сходи, стодолу, комору. Свою виділену частину ОСОБА_2 зареєструвала 01.08.2016р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №64919582 від 03.08.2016р., копія якого долучена до матеріалів спарви.

За батьком - ОСОБА_4 було визнано 49/100 частини будинковолодіння і згідно вищевказаного технічного паспорта йому виділено в особисту власність в будинку: кухню 1-2, площею 12,5кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 18,9 кв.м., веранду 1-8 площею 18,9 кв.м., ворота, вбиральню, стайню.

Також в судовому засіданні достовірно доведено, що після розподілу майна стан здоров'я ОСОБА_4- батька позивача погіршився, у зв'язку з чим право власності на поділене згідно рішення суду 49/100 частини домоволодіння №33 по вул.Стуса в с. Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області він в порядку встановленому законодавством не оформив, так як 05.04.2016 року у віці 61 років помер, про що виконавчим комітетом Лоївської с/ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 07.04.2016р. складено відповідний актовий запис за №7.

При житті ОСОБА_4 проживав у своїй частині будинку, часто хворів, тому син ОСОБА_3, позивач по справі, проживав з ним, постійно доглядав за ним, що підтверджується довідкою №390-2-18 від 14.04.2016р., копія якої долучена до матеріалів справи.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить позивачам як спадкоємцям з часу відкриття спадщини.

Як перевірено в судовому засіданні ОСОБА_4 заповіту не залишив, тому ОСОБА_3, як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька, яка складалася із 49/100 частини спільно нажитого з матірю житлового будинку в якому вони проживали.

Разом з тим, як вбачається з постанови державного нотаріуса Надвірнянської РДНК - ОСОБА_6 від 23.11.2016 року за вихідним №02-31/445/2016/2465 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 49/100 частини після смерті спадкодавця ОСОБА_4, так як не надано нотаріусу документ про право власності на частку домоволодіння №33 по вул.В.Стуса в с.Лоєва, Надвірнянського району Івано-Франківської області на імя ОСОБА_4, що свідчило б про належність частини даного майна померлому.

Крім того, позивачу було розяснено, що він має право звернутися на підставі статей 328,392 ЦК України до компетентних органів для узаконення вищевказаної частини житлового будинку з будівлями та спорудами.

Як видно з пояснень позивача, на час смерті батька - ОСОБА_4 він проживав разом з ним, за власний рахунок провів похорони батька, що стверджується довідкою Лоївської сільської ради за №390/2-18 від 14.04.2016 року, копія якої долучена до матеріалів справи.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

П.1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як перевірено в судовому засіданні ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння часткою спадкового майна, яке складається із 49/100 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. В.Стуса,33, в с.Лоєва, Надвірнянського району Івано-Франківської області, відразу після смерті ОСОБА_4

Як вбачається із технічного паспорта, копія якого долучена до матеріалів справи, домоволодіння, що в с.Лоєва по вул. Стуса,33, Надвірнянського району, Івано-Франківської області складається із: житлового будинку, зазначеного під літерою «А», стайні, зазначеної під літерою «Г», стодоли, зазначеної під літерою «Д», комори, зазначеної під літерою «З», туалету, зазначеного під літерою «Ж», воріт, зазначених під №1; огорожі, зазначеної під №2, разом загальною інвентаризаційною вартістю - 44503,00 гривень з врахуванням проценту зносу.

В даний час позивач бажає оформити право власності на спадкове майно - 49/100 частини домоволодіння №33 по вул. В.Стуса в с.Лоїва, Надвірнянського району, Івано-Франківської області після смерті батька.

Відповідачі- Лоївська с/рада, ОСОБА_2 не заперечують щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3

За таких обставин позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців немає, позивач може бути власником 49/100 частини житлового будинку та господарських споруд, що в с.Лоєва, вул. В.Стуса,33, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. ст.328,331, 1261,1267,1267,1269 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 15, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, 05.04.1977р.н., ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на 49/100 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею -92,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., який розміщений за адресою с.Лоєва, вул. Стуса,33, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та згідно рішення Надвірнянського місцевого районного суду від 15.06.2004 року і технічного паспорта складається із кухні 1-2, площею 12,5 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 18,9 кв.м., веранди 1-8 площею 18,9 кв.м., воріт, туалету, стайні, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 05.04.2016 року.

Разом загальною інвентаризаційною вартістю -44503 грн. 00 коп. з врахуванням проценту зносу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2017 року.