Справа № 489/5812/16-ц
Номер провадження 2/489/499/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,

встановив

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося, вони не мають спільних інтересів, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, відповідач гроші на утримання дітей не надає.

Просить позов задовольнити, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн. на кожного, але не менше 1/3 частки з усіх видів заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. але не менше 1/4 частки від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 24.11.2016 до досягнення дитиною трьох років.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вимоги визнав частково.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем та участі того з батьків, що проживає окремо від дітей в їх утриманні шляхом стягнення аліментів у частці від доходу. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114, 180-182 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення та участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів у частці від доходу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-ФП № 026455, 12 травня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено запис за № 252.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 133827 позивач і відповідач мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 239847 позивач і відповідач мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Позивач зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дітей не надає.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн. на кожного, але не менше 1/3 частки з усіх його доходів та не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Суд зазначає, що неможливо одночасно стягувати аліменти і у твердій грошовій сумі і у частці від доходу, оскільки це регулюється різними нормами Сімейного кодексу України.

Позивач зазначає, що відповідач працює на постійній основі та отримує стабільний дохід, однак доказів цього суду не надано. Відповідач вказав, що тимчасово не працює, та не має можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі.

Законодавством визначено встановлений державою прожитковий мінімум, який складає: для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1355 грн., для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1689 грн.

За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частки прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними, письмових доказів, враховуючи, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача, яка не має можливості самостійно їх утримувати, а також матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Проте, так як позивачем заявлено дві самостійні майнові вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання позивача, то і судовий збір має сплачуватись за кожну вимогу окремо. Відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180-182 СК України, ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей та дружини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 12 травня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис в книзі № 252.

Прізвище позивача ОСОБА_1 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 730 грн. з подальшою індексацією, починаючи з 24.11.2016 до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 585 грн. з подальшою індексацією, починаючи з 24.11.2016 до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи від 24 листопада 2016 року до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв