Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/2742/16 Головуючий у 1 інстанції: Яцун О.С.
Провадження № 22-ц/778/752/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони проживали однією сімєю без шлюбу та вели спільне господарство, мають спільну дитину ОСОБА_5, 13 січня 2016 року, який на момент подання позову проживає з нею.

Відповідач від обовязку утримувати неповнолітню дитину ухиляється.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повнолітня, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 16 серпня 2016 року до його повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

Допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 серпня 2016 року до його повноліття, стягнути з нього судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі та стягуючи аліменти в 1/2 частині всіх видів доходів щомісячно, суд послався на визнання позову відповідачем.

Проте повністю з таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України п. 17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2.ст.182 СК України.

За змістом ст.ст. 182, 184 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з положень ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю без шлюбу та вели спільне господарство.

Відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_5, 13 січня 2016 року, народження (а.с.2). Дитина проживає з матірю.

Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем ОСОБА_5 позовної заяви. Заява, на яку посилається суд як на доказ визнання позову не містить зазначення, що відповідач визнає позов саме в розмірі 1/2 частини всіх заробітку (а.с.12).

Визначаючи аліменти в розмірі 1/2 частини всіх заробітку, суд не встановив та не зазначив у рішенні обставини відповідно до положень ст.182 СК України.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції та не заперечується сторонами у справі, ОСОБА_3 працює на ВАТ «Запоріжвогнетрив», отримує постійний щомісячний дохід в розмірі 5500 гривень.

ОСОБА_4 отримує державну допомогу на дитину щомісячно в розмірі 860 гривень.

Так, згідно зі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 01.04.2012р. встановлений прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень.

Аліменти від батька на 1/4 частку заробітку, який він отримує на теперішній час, та погоджується сплачувати на утримання дитини будуть складати в середньому по 1375 грн. на дитину щомісячно, що складає більше як прожитковий мінімум на дитину такого віку.

Отже, розмір таких аліментів є прийнятним, оскільки не порушує прав рівності батьків щодо забезпечення дитини матеріальним утриманням, не меншим за прожитковий мінімум, при цьому ще й з переважною долею участі в цьому батька.

З огляду на викладені обставини, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, 13 січня 2016 року, народження, починаючи з 16 серпня 2016 року до його повноліття.

Керуючись ст.ст. 303, 307 - 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити в цій справі нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 16 серпня 2016 року до його повноліття.

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: