Справа № 368/1569/15-ц
Рішення

Іменем України

"24" січня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 1/2 вартості майна, нажитого подружжям під час шлюбу, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання частки на житловий будинок,

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він з відповідачкою перебуває у шлюбі з 08 серпня 1992 року. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 24 липня 2015 року шлюб між ними було розірвано.

За час перебування у шлюбі, ними було спільно побудовано будинок в АДРЕСА_1 площею 119.3кв.м, сарай площею 32,2кв.м., погреб 13,8 кв.м., та криниця, ринкова вартість якого складає 659 846 (шістсот п»ятдесят дев»ять тисяч вісімсот сорок шість гривень) 00 коп.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,0998га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Оскільки з відповідачкою по справі вони не дійшли згоди щодо розподілу даного майна, то він просить : припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 площею 119.3кв.м, сарай площею 32,2кв.м., погреб 13,8 кв.м., та криниця, ринкова вартість якого складає 659 846 (шістсот п»ятдесят дев»ять тисяч вісімсот сорок шість гривень) 00 коп.

Визнати вправо особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 площею 119.3кв м, сарай площею 32,2кв.м., погреб 13,8 кв.м., та криниця за ОСОБА_1.

Визнати вправо особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 площею 119.3кв.м, сарай площею 32,2кв.м., погреб 13,8 кв.м., та криниця за ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме: оплачений судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п»ятдесят чотири) грн.00коп., витрати на правову допомогу адвоката.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, яку уточнила в судовому засіданні, та просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/2 частину вартості автомобіля «Лада-Каліна», державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 57500.00 (п»ятдесят сім тисяч п»ятсот) гривень, що еквівалентно на даний час 2,5 тисячам доларів США. А також з урахуванням проведеної будівельно-технічної експертизи, та тої обставини, що частка позивача є незначною, просить визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 її особистою власністю ОСОБА_2.

Визнати правом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прибудову до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1 вартістю 71764 грн. (сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят чотири гривні), частка яких у домоволодінні по АДРЕСА_1 становить 11/100.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на прибудову до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1 вартістю71764 грн. (сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят чотири гривні), частка яких у домоволодінні по АДРЕСА_1 становить 11/100.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини прибудови до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1, яка становить 35882 грн. (тридцять п»ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривни).

Свій уточнений позов ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що перебуваючи в шлюбі з позивачем, її рідний брат ОСОБА_4 в березні місяці 2006 року подарував їй недобудований будинок, сарай та земельну ділянку, на якій вони розміщені. З березня по листопада 2006 року вони спільно добудували 11/100 частин будинку. 15.12.2016 року вона отримала свідоцтво про право власності на вказаний будинок, де з грудня місяця почали проживати. А тому вважає, що частка в будинку, яка належить позивачу є незначною, а тому можливим визнати за нею право власності на весь будинок, виплативши позивачу грошову компенсацію за належну йому частину. Кошти внесені на депозитний рахунок.

Третя особа ОСОБА_3 подала до суду позов, в якому просить виділити їй частку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позов підтримали, проти зустрічного позову ОСОБА_2 та третьої особи заперечили.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6. проти позову ОСОБА_1 заперечили, зустрічний підтримали.

Представник 3 особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позов підтримав.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, а в задоволенні позову третьої особи ОСОБА_3 слід відмовити з слідуючих підстав.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08 серпня 1992 року. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 24 липня 2015 року шлюб між ними було розірвано.

У вересні 2010 року сторони за спільні кошти придбали легковий автомобіль «Лада-Каліна» державний номерний знак НОМЕР_1. Вартість автомобіля на час його придбання складав 5000.00 доларів США (п»ять тисяч доларів США), що було еквівалентно 40000.00 гривень (сорок тисяч гривень). Вказаний автомобіль був зареєстрований в Центрі надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Кагарлицького району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області на ім»я ОСОБА_1. На даний час вартість автомобіля згідно висновку №2906/16 судової авотоварознавчої експертизи від 29.06.2016 року станом на 21.01.2016 року становить 55911,95 грн.

Після укладення шлюбу сторони проживали в спадковому будинку покійного батька відповідачки - ОСОБА_7, який він успадкував 1/2 частину житлового будинку за адресою : АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. 08.05.1996 року згідно договору купівлі-продажу, сторонни придбали 27/50 частин вказаного житлового будинку. Договір купівлі-продажу був оформлений на ім»я ОСОБА_9

За час проживання в цій частині будинку з 1996 року по 2006 рік сторони за спільні кошти добудували та перебудували частину будинку.

В 1996 році рідному брату відповідачки - ОСОБА_4 була відведена земельна ділянка за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Технічною документацією на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 та державними актами на ім.»я ОСОБА_4.

З 1996 року по березень 2006 року ОСОБА_4 на вказаній земельній ділянці побудував житловий будинок, сарай, погреб.

Станом на березень 2006 року будинок був побудований, а саме: зведені стіни, зведено дах, зведені перестінки, поштукатурені перестінки, вставлені вікна, двері, побудований сарай, дах якого був вкритий шифером, під сараєм побудований погреб.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили суду, що являються сусідами ОСОБА_9. Будинок почали в 1996 році будувати покійний ОСОБА_7 разом із сином ОСОБА_4 для останнього. Цоколь на будинок стояв декілька років. Потім побудували будинок приблизно в 1999-2000 році, Але не вкрили дах, тому стіни похилились і їх перемуровували. В 2004 році збирали толоку та мазали будинок, куди їх запрошував ОСОБА_4. Також був збудований сарай, погреб. Покійний ОСОБА_7 сам провів парове опалення. Також були поштукатурені стіни в будинку, помазана підлога, проведена електропроводка, вставлені вікна та двері. Свідки допомогали в будівництві будинку фізичною силою як сусіди, іноді безкоштовно, іноді розраховувався ОСОБА_7 ОСОБА_1 також іноді фізичною силою допомогав в будівництві будинку. Весною 2006 року ОСОБА_4 подарував будинок своїй сестрі ОСОБА_2 Восени 2006 року ОСОБА_2 почали проживати в будинку.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що ОСОБА_2 є його двоюрідна сестра. В 1996 році її батько та брат почали будівництво будинку по АДРЕСА_1. Він допомогав безкоштовно дядьку та брату в будівництві будинку від цоколя до даху . Іноді дядько ОСОБА_7 розрахувався за виконану роботу. В 2006 році ОСОБА_4 подарував своїй сестрі недобудований будинок та земельну ділянку. На час дарування був збудований будинок, помазаний, поштукатурений, зроблене опалення та електропроводка, вставлені вікна та двері. Також був збудований сарай, погреб. ОСОБА_9 допомогав у будівництві будинку та підсобний працівник, не на правах власника. На толоку, коли мазали будинок, запрошував ОСОБА_4 З весни 2006 року добудову будинку проводили ОСОБА_9 і восени перейшли в нього проживать. Криниці і забору на час дарування не було.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що ОСОБА_2 являється його рідною сестрою. В 1996 році земельна ділянка була оформлена на його ім.»я. В 1997 році побудували цоколь, в 2000 році побудували стіни до будинку, в 2002 році перемуровували стіни в будинку, так як вони похилились, зробили перегородки та дах. В 2003 році зробили сарай та погреб. В 2004 році помазали будинок, поштукатурили, вставили вікна та двері, провели електропроводку та опалення, а також вкрили сарай. ОСОБА_1 інколи допомогав на будівництві будинку. Так як сестра з сім»єю проживали в 1/2 частині будинку по АДРЕСА_2, і не мирили з сусідами, то він з батьками вирішили недобудований будинок подарувати ОСОБА_2, щоб вони проживали окремо, а йому залишався будинок батьків. Весною 2006 року він подарував недобудований будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і восени вони перейшли проживати в будинок. Так як будинок не був прийнятий в експлуатацію та не добудований, то нотаріус не оформив договір дарування будинку.Свідок ОСОБА_16 дала суду аналогічні покази, а також доповнила, що в них хворіла дитина, тому не мали змоги добудовувати будинок. Свідок ОСОБА_17, пояснила суду, що ОСОБА_2 її рідна дочка. Спочатку вони почали будувати будинок для сина - ОСОБА_4, а потім вирішили будинок подарувати дочці, а сину щоб залишився їх будинок. Тому син подарував недобудований будинок своїй сестрі.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що в 2006 році він працював начальником інспекції державного архітектурного будівельного контролю. В травні місяці 2006 року видав дозвіл на будівництво будинку на ім.»я ОСОБА_2. На той час будинок був побудований на більш як 70%, помазаний вкритий, поштукатурений, побудований та вкритий сарай, погреб. Технічний паспорт спочатку був виданий на ім.»я ОСОБА_4,в технічній документації на зйомці були нанесені споруди. Міська рада надала дозвіл на будівництво, це була реконструкція, добудова, забудова. Він їздив на ділянку, шоб надати дозвіл приступити до виконання будівельних робіт Дозвіл був наданий на виконання будівельних робіт, а не на будівництво будинку. В листопаді будинок був введений в експлуатацію.

А тому суд не може взяти до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що ним у шлюбі з ОСОБА_2 побудовано будинок за їхні спільні кошти.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 16 березня 2006 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування .

У пункті 1 договору дарування земельної ділянки зазначено, що ОСОБА_4 подарував, а гр. ОСОБА_2 прийняла у дар земельну ділянку площею 0, 262 га, з них рілля 0,225 га, під забудовою 0,037 га.

Отже, на час дарування земельної ділянки під існуючою забудовою вже перебувало 0,037 га.

20 листопада 2006 року був виданий технічний паспорт на житловий будинок, який виготовлено на ім»я ОСОБА_2, а 15.12.2006 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі рішення міської ради та акту прийомки від 6.12.2006 року

18.10.2006 року між ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_2, в якому сторони проживали.

Згідно висновку експертизи - ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 за станом на час проведення експертизи становить 1008794.00 гри. (один мільйон вісім тисяч сімсот дев»яносто чотири гривні).

Вартість прибудови до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1 за станом на час проведення експертизи становить 71764 грн. (сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят чотири гривні).

Частка прибудови житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1 становить 11/100.

Згідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування ст. 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 р. у справі № 6-612цс15).

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

А тому суд вважає, що спільним майном подружжя в спірному будинку є прибудова до житлового будинку (ганку), будівництво криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1, що становить 11/100.А сам житловий будинок та земельна ділянка не можуть бути об»єктом спільної сумісної власності подружжя, поскільки були подаровані братом відповідачки ОСОБА_4 особисто ОСОБА_2

Статтею 61 СК України передбачено, що об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійсненні подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. ст. 68,69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частина 1 ст.71 СК України передбачає, що майно, яке є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає, що майно, яке є спільною сумісною власністю, а сааме 11/100 частин будинковолодіння та автомобіль підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело та час його придбання.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Поскільки ? частка ОСОБА_1 у спільній 11/100 частині будинковолодіння ( прибудова до житлового будинку (ганку), криниця, огорожа (в т.ч. воріт, хвіртки), вхід в погреб (шия погреба), фронтони сараю) вартістю 35882 грн, є незначною, то суд вважає за можливе припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на прибудову до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1 вартістю 35882 грн.. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1.

Так як спільним майном подружжя являється автомобіль, право власності на який зареєстровано за позивачем ОСОБА_1, то суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля ВАЗ-11183 «Лада-Калина» в розмірі 27955,75 грн.

Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Так як право власності ОСОБА_1 на частину будинковолодіння припинено, то підстав для визнання за ним права власності на 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка згідно договору дарування подарована ОСОБА_4 ОСОБА_2, не має.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання частки на житловий будинок відмовити повністю, поскільки ОСОБА_3 являється повнолітньою, не являється непрацездатною повнолітньою дитиною, а тому її інтереси не заслуговують на увагу, а також не відповідають вимогам СК України.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п.2 ч. З ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. А тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 5512 грн. 06 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати правом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прибудову до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1 вартістю 71764 грн. (сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят чотири гривні), частка яких у домоволодінні по АДРЕСА_1 становить 11/100.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на прибудову до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1 вартістю 35882 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини прибудови до житлового будинку (ганку), криниці, огорожі (в т.ч. воріт, хвіртки), входу в погреб (шиї погреба), фронтонів сараю домоволодіння по АДРЕСА_1, яка становить 35882 грн. (тридцять п»ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривни).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля ВАЗ-11183 «Лада-Калина» в розмірі 27955,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 5512 грн. 06 коп. та судові витрати в сумі 3654 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання частки на житловий будинок відмовити повністю.

Рішення набуває законної сили відповідано до ст. 223 ч.1 ЦПК України .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів.

Суддя: Т.Є. Іванюта