Провадження № 2/727/432/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді - Семенка О.В.

При секретарі - Гончарук Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення виплати за додаткове навантаження та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому згідно збільшених позовних вимог просить стягнути із Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на її користь 13 485,20 грн. - виплата за додаткове навантаження. Стягнути з Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.10.2016 року по день винесення судом рішення по справі із розрахунку 334,72 грн. в день. Стягнути з Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 4350,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним: відповідно до наказу №37-к від 28.04.2016 року вона була призначена на посаду головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, як така, що успішно пройшла стажування та перебувала у кадровому резерві на цю посаду.

Згідно наказу в.о. голови територіального відділення від 30.05.2016 року №49-к на неї з 01.06.2016 року покладено виконання обов'язків завідувача сектору бухгалтерського обліку організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера.

Зазначила, що як вбачається із листа Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.11.2016 року №01-20/960, вона виконувала обов'язки завідувача сектору бухгалтерського обліку організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера з 01.06.2016 року по 22.09.2016 року.

Наказом від 26.09.2016 року вона була звільнена з посади головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за власним бажанням (п.1 ст.38 КЗпП України) з 02.10.2016 року.

Як вбачається із листа Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.11.2016 року №01- 20/993 під час виконання нею обов'язків завідувача сектору бухгалтерського обліку організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера, виплат за додаткове навантаження у зв'язку із виконанням обов'язків за вакантною посадою не проводилося.

Із штатного розпису на 2016 рік слідує, що посадовий оклад завідувача сектору бухгалтерського обліку, організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера, складає 3618,00 грн.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити їй доплату за додаткове навантаження за період з 01.06.2016 року по 22.09.2016 року у розмірі 13 485,20 грн., а саме: червень 2016 року - 3618,00 грн., липень 2016 року - 3618,00 грн., серпень 2016 року - 3618,00 грн., вересень 2016 року - 2631,20 грн. (3618,00 грн. посадовий оклад за місяць / 22 робочих дні = 164,45 грн.х16 робочих днів, фактично відпрацьованих = 2631,20 грн.).

Як вбачається із копії трудової книжки, вона була звільнена 02.10.2016 року, однак Чернівецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України вимоги ст.116 КЗпП України виконані не були.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, необхідно користуватися положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 8.02.1995р. №100, згідно якого середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 р. IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Таким чином, 14727,50 грн. (заробітна плата за серпень - вересень 2016 року) / 44 робочі дні = 334,72 грн. в день.

Отже, Чернівецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України зобов'язане сплатити їй загальну суму 13 485,20 грн., в тому числі 13 485,20 грн. - виплата за додаткове навантаження та - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 02.10.2016 року по день винесення Шевченківським районним судом м. Чернівці рішення по даній справі із розрахунку 334,72 грн. в день.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що головний спеціаліст ВДР ОСОБА_2 у зв'язку із виконанням нею обов'язків за вакантною посадою державної служби (завідувача сектору бухгалтерського обліку, організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера) не виконувала завдання та обов'язки за основною посадою, передбачені розділом 2 Посадової інструкції. Чинним законодавством та Колективним договором не встановлено фіксованого розміру виплат державному службовцю за виконання обов'язків за вакантною посадою державного службовця; позивачці у період з 01.06.2016 року по 22.09.2016 року не надавались завдання (доручення) за основною посадою; у зв'язку із відсутністю додаткового навантаження (через недостатню фактичну зайнятість на основній роботі) на позивачку та відсутністю подання безпосереднього її керівника підстав для нарахування їй виплат за додаткове навантаження, у зв'язку із виконання обов'язків за вакантною посадою державної служби у відповідача не має. З огляду на відсутність підстав для стягнення із відповідача на користь позивачки виплати за додаткове навантаження, у зв'язку із виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби, вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення середньої заробітної плати за затримку виплати належних їй при звільненні сум (в частині проведення виплати за додаткове навантаження у зв'язку із виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби) є необґрунтованими. Крім того, зазначили, що позивачкою обґрунтовується необхідність виплати їй середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, отже, на дату звільнення (02.10.2016 року) ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі суми, які належали їй на момент звільнення. Більше того, нею жодним чином не оспорювався розмір цих сум. Відповідно затримки розрахунку при звільненні не було, а вимоги позивачки щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є необґрунтованими та безпідставними. Просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

З метою врегулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин між адміністрацією Чернівецького обласного територіального відділення АМКУ та первинною профспілковою організацією територіального відділення (від імені трудового колективу територіального відділення) укладено колективний договір від 03.03.2014 року терміном на 5 років.

Згідно ст.29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №37-к від 28.04.2016 року ОСОБА_1 була призначена на посаду головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, як така, що успішно пройшла стажування та перебувала у кадровому резерві на цю посаду.

Згідно наказу в.о. голови територіального відділення від 30.05.2016 року №49-к на ОСОБА_1 з 01.06.2016 року покладено виконання обов'язків завідувача сектору бухгалтерського обліку організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера. Зазначеним наказом виплат за додаткове навантаження, у зв*язку із виконанням обов*язків за вакантною посадою державної служби ОСОБА_1 не встановлено.

Із зазначеним наказом №49-к позивачка ознайомлена під розпис. Згідно заяви від 25 травня 2016 року ОСОБА_1 надала згоду на покладання на неї виконання обов'язків головного бухгалтера.

З листа Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.11.2016 року №01-20/960 вбачається, що ОСОБА_1 виконувала обов'язки завідувача сектору бухгалтерського обліку організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера з 01.06.2016 року по 22.09.2016 року.

Наказом від 26.09.2016 року вона була звільнена з посади головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за власним бажанням з 02.10.2016 року.

З листа Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.11.2016 року №01- 20/993 вбачається, що під час виконання нею обов'язків завідувача сектору бухгалтерського обліку організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера, виплат за додаткове навантаження у зв'язку із виконанням обов'язків за вакантною посадою не проводилося. У зв*язку із звільненням ОСОБА_1 з 02.10.2016 року виплата сум при звільненні була проведена 30.09.2016 року. У зв*язку із поданням 21.10.2016 року ОСОБА_1 до територіального відділення листків тимчасової непрацездатності від 22.09.2016 року та від 13.10.2016 року, виявленням помилки при нарахуванні авансу за вересень 2016 року та проведенні перерахунку відпускних за вересень 2016 року, ОСОБА_1 28.10.2016 року та 15.11.2016 року проведено відповідні перерахунки.

Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця, виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою, премії (у разі встановлення).

Згідно ст.105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

В той же час, умовами Колективного договору розмір доплат за суміщення професій (посад) не встановлено, однак пунктом 5.16. Колективного договору передбачено наступне: «при суміщенні посад, виконанні робіт з меншою чисельністю персоналу, виконанні обов'язків тимчасово відсутніх працівників проводяться відповідні доплати».

Згідно ч.4 ст.52 Закону України «Про державну службу» виплата за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби встановлюється керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника державним службовцям, між якими здійснено розподіл обов'язків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.

Таким чином, слідує, що фіксований розмір виплат за додаткове навантаження у зв'язку із виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби (суміщення посад) чинним законодавством та Колективним договором не передбачено. Порядок проведення вказаних виплат регламентовано Законом України «Про державну службу», яким, зокрема, передбачено, що зазначені виплати проводяться за поданням безпосереднього керівника державного службовця та встановлюються за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу» безпосередній керівник - найближчий керівник, якому прямо підпорядкований державний службовець.

Згідно штатного розпису Територіального відділення на 2016 рік, а саме пункту 1.1. Посадової інструкції головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, затвердженої наказом голови Територіального відділення від 12.04.2010 №26 головний спеціаліст ВДР безпосередньо підпорядковується начальнику відділу досліджень і розслідувань та його заступнику. Із посадовою інструкцією ОСОБА_2 ознайомлена 29.04.2016 року під розпис.

Таким чином, безпосереднім керівником головного спеціаліста ВДР ОСОБА_1 у період з 01.06.2016 року по 22.09.2016 року (була заступник начальника відділу досліджень і розслідувань ОСОБА_3

Згідно штатного розпису Територіального відділення на 2016 рік, пункту 1.3. Посадової інструкції завідувача сектору бухгалтерського обліку, організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, затвердженої в.о. голови Територіального відділення від 03.06.2016 року у своїй роботі завідувач сектору безпосередньо підпорядкований голові територіального відділення. Із зазначеною посадовою інструкцією ОСОБА_1 ознайомлена 03.06.2016 року під розпис.

Таким чином, безпосереднім керівником завідувача сектору бухгалтерського обліку, організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера у період з 01.06.2016 року по 22.09.2016 року був голова (в.о. голови) Територіального відділення. В той же час, у зазначений період безпосереднім керівником позивачки не виносилося на розгляд голови (в.о. голови) Територіального відділення подання щодо встановлення їй виплати за додаткове навантаження, у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби.

15.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Територіального відділення із заявою, в якій просила встановити їй з 1 червня 2016 року виплату за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою завідувача сектору бухгалтерського обліку, організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера та є однією із складових заробітної плати державного службовця на рівні посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця».

Згідно службової записки від 19.09.2016 року слідує, що в період з 01.06.2016 року по 16.09.2016 року заступником начальника ВДР завдання (доручення), пов'язані з виконанням обов'язків за основною посадою головного спеціаліста ВДР ОСОБА_1 не надавались, у зв'язку із тим, що в зазначений період вона виконувала обов'язки завідувача сектору бухгалтерського обліку, організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера.

Як встановлено в судовому засіданні ні головою (в.о. голови) Територіального відділення, ні начальником / заступником начальника відділу досліджень і розслідувань у період з 01.06.2016 по 22.09.2016 року завдання (доручення), пов'язані із виконанням ОСОБА_1 службових обов'язків за основною посадою не надавались. Також, головний спеціаліст ВДР ОСОБА_2 протягом 01.06.2016 - 22.09.2016 року не приймала участі у засіданнях адміністративної колегії Територіального відділення, діяльність якої спрямована на розгляд заяв та справ про порушення законодавства пре захист економічної конкуренції, не готувала матеріали на розгляд адміністративної колегії Територіального відділення, не надавала подання про відкриття розгляду справ, про попередні висновки по справах, не готувала та не надавала проектів розпоряджень та рішень адміністративних колегій Територіального відділення.

Таким чином, головний спеціаліст ВДР ОСОБА_2 у зв'язку із виконанням нею обов'язків за вакантною посадою державної служби (завідувача сектору бухгалтерського обліку, організаційної роботи та забезпечення - головного бухгалтера) не виконувала завдання та обов'язки за основною посадою, передбачені розділом 2 Посадової інструкції. А тому позовні вимоги в частині стягнення виплати за додаткове навантаження задоволенню не підлягають.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Початковою датою обліку затримки відповідачем розрахунку при звільненні у позовній заяви визначена дата звільнення - 02.10.2016 року, кінцева дата - 21.12.2016 року. Однак, вказаний розрахунок є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, а саме ст.116, 117 КЗпП України, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1, згідно п.1 наказу в.о. голови Територіального відділення від 14.09.2016 №71-к надано частину щорічної основної відпустки терміном на 14 календарних днів з 19.09.2016 року по 02.10.2016 року за період роботи з 29.04.2016 року по 28.04.2017 року.

ОСОБА_1 заяву про звільнення за власним бажанням подала 16.09.2016 року, в якій просила звільнити її з посади головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань одразу після закінчення відпустки 2 жовтня 2016 року.

На підставі зазначеної заяви про звільнення, пунктом 1 наказу в.о. голови територіального відділення від 26.09.2016 №79-к ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста ВДР за власним бажанням (п.1 ст.38 КЗпП України) з 02.10.2016 року. Пунктом 2 даного наказу зазначено, що у зв'язку із повідомленням в телефонному режимі ОСОБА_1 під час перебування у черговій щорічній основній відпустці про її тимчасову непрацездатність, завідувачу сектору бухгалтерського облік, організаційної роботи та забезпечення ОСОБА_4 провести остаточний розрахунок ОСОБА_1 після надання нею листків тимчасової непрацездатності.

Крім того, в день звільнення, а саме 02.10.2016 року головний спеціаліст ВДР ОСОБА_1 не працювала, а перебувала у щорічній основній відпустці згідно наказу від 14.09.2016 №71-к.

Як вбачається з матеріалів справи виплата сум, належних ОСОБА_1 при звільненні була проведена 30.09.2016 року. В той же час, у зв*язку з поданням 21.10.2016 року ОСОБА_1 листків непрацездатності від 22.09.2016 року та 13.10.2016 року були проведені відповідні перерахунки.

Таким чином, на дату звільнення, а саме станом на 02.10.2016 року ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі суми, які належали їй на момент звільнення. Розмір цих сум позивачкою не оспорювався. Відповідно затримки розрахунку при звільненні не було, а тому позовні вимоги в частині виплати середнього заробітку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи встановлені обставини справи та докази, надані сторонами, суд вважає, що підстав для стягнення з Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь ОСОБА_1 виплати за додаткове навантаження та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу немає, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 98, 105, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 2, 50, 52 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 2, 15, 21, 29 Закону України «Про оплату праці» , ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення виплати за додаткове навантаження та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 22 березня 2017 року.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці Семенко О.В.