У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7, представника третьої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2017 року позов ОСОБА_9 задоволено частково, зобовязано ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні належними сторонам на праві спільної сумісної власності газовими трубами, прокладеними від крану вводу труби до будинку по провул. Ушакова, 10 в м Чернігові по території двору ОСОБА_6; зобовязано ОСОБА_6 надати доступ ОСОБА_9 та представникам ПАТ „Чернігівгаз до крану вводу газової труби; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 2000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 1102 грн. 40 коп. судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач ОСОБА_6 наполягає на тому, що квартира №1 та система внутрішнього газопостачання є її приватної власністю. На її думку, суд прийшов помилкового висновку, що труби газових мереж від вуличної магістралі і до вводу в квартиру №1 перебувають у спільній сумісній власності сторін. Вказує, що позивачем, без згоди батька як попереднього власника всього будинку, була газифікована його частина будинку, тобто квартира №2, і що таке підключення до газової труби відбулось з порушеннями. Труба позивача є постійним обєктом підвищеної небезпеки, так як проходить під дахом частини будинку відповідача. ОСОБА_6 вимагає, щоб ОСОБА_9 підвів газ до своєї частину будинку від вуличної магістралі і категорично не надає згоди на підєднання труби ОСОБА_10 до стояка вводу, що належить їй на праві власності, і не бажає нести відповідальність за стан цієї труби.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що знайшов своє підтвердження факт вчинення ОСОБА_6 перешкод ОСОБА_9 у користуванні належними сторонами газовими трубами.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_9 посилався на те, що ОСОБА_6 чинить перешкоди у користуванні газовими трубами будинку, зокрема, не допускає працівників ПАТ „Чернігівгаз для зняття з газового крану вводу пломби з метою відновлення газопостачання його квартири.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_6 перешкод ОСОБА_9 у користуванні газовими трубами підтверджений матеріалами справи, зокрема, актами недопуску від 10.08.2016 року, 23.08.2016 року, 14.09.2016 року, та 07.10.2016 року, які були складені представниками ПАТ „Чернігівгаз (а.с. 18, 135, 137).

Відповідач ОСОБА_6 також не заперечує, що не надає згоди на підключення газової труби, яке веде у квартиру ОСОБА_9, до стояка вводу, який розташований на її частині будинку і який вона вважає своєю власністю. Проте такі твердження не відповідають встановленим по справі обставинам та є безпідставними.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 є власником 2/5 частин житлового будинку №10 по провул. Ушакова в м. Чернігові на підставі договору дарування від 27.04.1976 року. Відповідач ОСОБА_6 є власником інших 3/5 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.12.2002 року. Будинок в натурі між співвласниками не розподілений.

Газифікація спірного житлового будинку в цілому проводилась колишнім його власником ОСОБА_11, батьком сторін по справі в листопаді 1975 року на підставі розробленої та затвердженої проектно-технічної документації на підставі рішення міськвиконкому №119 від 10.12.1974 року (а.с.80, 29-30, 148-149). Згідно акту газопровід будинку №10 по провул. Ушакова в м. Чернігові був прийнятий в експлуатацію 24 листопада 1975 року (а.с.28).

В серпні 1976 року позивач ОСОБА_9 за наявності технічних умов та технічного проекту провів газову трубу до тієї частини будинку, якою він фактично користувався від вже існуючого газопроводу, укладеного по зовнішній стіні будинку (а.с.142-143, 93-95).

Зазначені обставини були також встановлені рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.10.2014 року, яке набрало законної сили, і є преюдиціальним при вирішенні цієї справи відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України (а.с.13-16).

Таким чином, доводи ОСОБА_6 про те, що газифікація належної ОСОБА_9 частини будинку проведена з суттєвими порушеннями не знайшли своє підтвердження і спростовуються вищезазначеним.

Твердження ОСОБА_6, що газопровід, зокрема кран вводу, належить їй на праві приватної власності, не підтверджені жодними належними доказами. Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що будинок в натурі між сторонами не розподілений, вони є власниками ідеальних його частин, між ними склався лише порядок користування будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований, тому газопровід належить їм на праві спільної сумісної власності і їм обом належить право користуватися ним.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі розмір моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції, відповідачем не заперечується, відповідач не визнає самого позову, наполягаючи на відсутності своєї вини в заподіянні такої шкоди.

Отже, суд повно й усебічно встановив обставини, що мають значення для справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам в їх сукупності. Постановлене судове рішення відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: