Провадження № 22ц/784/258/17 Суддя першої інстанції Уманська О.В.
Справа№481-1608/15-ц
Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Локтіонової О.В.,

із секретарем Тищенко Л.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103)» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И Л А:

6 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103)» (надалі - ДП «СП Новобузького ВЦ УДПС України в Миколаївській області (№ 103)») про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що в період з 12 червня 2008 року до 31 травня 2013 року він працював у Новобузькому виправному центрі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 103 на посаді юрисконсульта юридичної групи.

Наказом т.в.о. начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області від 27 лютого 2012 року № 6 о/с його призначено тимчасово виконувати обовязки заступника начальника установи з виробництва директора підприємства Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 103), тепер державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103)», (до укомплектування посади). Дана посада укомплектована в установленому порядку за наказом голови ДПСУкраїни від 21 березня 2013 року № 18/ОС-13. Колективним договором на 2011 2012 роки, прийнятим 15 березня 2011 року на загальних зборах трудового колективу підприємства Новобузького виправного центру (№ 103), серед іншого, встановлено розміри доплат до посадових окладів працівників за суміщення посад до 50 % посадового окладу (додаток № 2), а також, що посада заступника начальника установи з виробництва директора підприємства, утримується з джерел виробництва (додаток № 9), тобто за рахунок відповідача.

За виконання обовязків заступника начальника установи з виробництва директора підприємства Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 103), за період з березня 2012 року до березня 2013 року включно відповідачем йому не нарахована та не виплачена доплата, що підтверджується довідками Новобузького виправного центру (№ 103) від 20 жовтня 2014 року №№ 103/238, 103/239, відомостями облікової картки та додатку № 9 колективного договору, згідно з якими протягом цього періоду він отримував заробітну плату за виконання обовязків юрисконсульта юридичної групи, виходячи з встановленого посадового окладу 1 500 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 9 750 грн.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його, де в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2016 року зазначене рішення було змінено в частині підстав відмови в задоволенні позову.

Ухвалою касаційної інстанції від 7 грудня 2016 року рішення апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 не надано доказів того, що роботу за сумісництвом посад, він виконував саме у вільний від основної роботи час, а обєм такої фактично виконаної роботи може бути підтверджено табелем обліку використання робочого часу.

Проте з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки зібраних у справі доказів та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до положень ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обовязки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Отже, суміщення професій (посад) це виконання працівником поряд із своєю основною роботою, визначеної трудовим договором, додатковою роботи за іншою професією (посадою) у межах робочого часу за основною роботою на одному і тому самому підприємстві, установі, організації за згодою працівника, якщо це економічно доцільно та не призводить до погіршення якості виконуваних обовязків.

При цьому слід відрізняти умови роботи за сумісництвом та суміщення професій (посад).

Сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваємої роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина за наймом. Робота за сумісництвом в трудовій книжці зазначається окремим рядком.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі наказу начальника Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 103 від 12 червня 2008 року № 80 ОСОБА_3 прийнято на роботу до вказаної установи на посаду юрисконсульта (а.с. 24-30).

Наказом начальника Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 103 від 16 травня 2013 року № 37 о/с ОСОБА_3 звільнено з посади юрисконсульта з 1 червня 2013 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у звязку з переведенням, за його згодою, на роботу до ДП «СП Новобузького ВЦ УДПС України в Миколаївській області (№ 103)» на посаду юрисконсульта юридичної групи вказаного підприємства, про що також свідчить наказ директора відповідного підприємства від 17 травня 2013 року № 113.

Наказом т.в.о. начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області від 27 лютого 2012 року № 6 о/с ОСОБА_3 призначено тимчасово виконувати обовязки заступника начальника установи з виробництва директора підприємства Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 103) (до укомплектування посади) (т.1 а.с. 5).

З 23 липня 2012 року управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області перейменовано в Управління Державної пенітенціарної служби України у Миколаївській області, а наказом Державної пенітенціарної служби України від 24 липня 2012 року № 516 затверджено нову редакцію Статуту, де змінена назва з Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Новобугського виправного центру Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області на Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Новобугського виправного центру Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області.

Наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Миколаївській області від 1 жовтня 2012 року № 57о/с призначено тимчасово виконувати обовязки директора підприємства установи - заступника начальника Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103) ОСОБА_4 (до укомплектування зазначеної посади в установленому порядку) (т.1 а.с. 77).

Дана посада укомплектована в установленому порядку за наказом голови ДПС України від 21 березня 2013 року № 18/ОС-13 (т.1 а.с. 6).

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2014 року, що апеляційною та касаційною інстанціями залишене без змін і набрало законної сили, встановлено, що Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 103)» у період з 12 червня 2008 року до 31 травня 2013 року було структурним виробничим підрозділом Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області № 103 (після перейменування з липня 2012 року Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області № 103).

Обставини, що встановлені цим рішенням відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню у справі, що розглядається.

Крім того, у п. 8.8. Статуту державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 103)» встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах виробничої діяльності, крім відносин з Новобузьким виправним центром (№ 103), у складі якого функціонує це підприємство, здійснюється на основі договорів.

Отже, наданими сторонами доказами встановлено, що ОСОБА_3 в період з 27 лютого по 1 жовтня 2012 року у Новобузькому виправному центрі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 103 з виконанням основної роботи юрисконсульта юридичної групи ОСОБА_3 виконував додаткову роботу, а саме обовязки тимчасово відсутнього працівника заступника начальника установи з виробництва директора підприємства Новобузького виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 103), тобто суміщав указані посади, що відповідає ст. 105 КЗпП України, у звязку з чим мав отримувати додаткову заробітну плату (доплату) у розмірі, передбаченому колективним договором на 2011 2012 роки.

З 1 жовтня 2012 року обовязки тимчасово відсутнього працівника заступника начальника установи з виробництва директора підприємства Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Миколаївській області (№ 103) виконувала інша особа.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» субєкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обовязковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Отже, розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених трудовим законодавством та у колективному договорі (ч. 2 ст. 105 КЗпП України).

Колективним договором на 2011 2012 роки, прийнятого на загальних зборах трудового колективу підприємства Новобугського виправного центру (№ 103) передбачено доплату за суміщення посад у розмірі до 50% тарифної ставки і посадового окладу працівника ( п. 4.4. Колективного договору) (а.с.7-10).

Відповідно до довідки позивача посадовий оклад позивача складав 1500 грн. (а.с. 11,12), а тому щомісячна доплата за суміщення становить 750 грн.

З огляду на встановлені обставини та наведені правові норми, колегія вважає, що ОСОБА_3 суміщав указані посади з 27 лютого 2012 року до 1 жовтня 2012 року, у звязку з чим з Державного підприємства «Сільскогоподарське підприємство» Новобугського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Миколаївській області (№ 103)» на користь позивача підлягає стягненню додаткова заробітна плата (доплату) у розмірі 5 250 грн. ( 7 міс. х 750).

Доводи відповідача про те, що позивач не виконував будь-якої роботи за посадою, визначеною наказом від 27 лютого 2012 року є безпідставними, оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів за правилами ст.ст. 58,59 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень.

Посилання на те, що деякі документи підписував начальник Новобугського виправного центру не можуть свідчити про те, що позивач не виконував іншу додаткову роботу при суміщенні вказаних посад.

З урахуванням викладеного на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення районного суду підлягає скасуванню та ухваленню у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У звязку зі скасуванням судового рішення та ухваленням нового рішення відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати у справі. З урахуванням частково задоволених позовних вимог та апеляційної скарги з Державного підприємства «Сільскогоподарське підприємство» Новобугського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Миколаївській області (№ 103)» в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 262 грн. 11 коп., що підлягали оплаті при подачі позову, та за подачу апеляційної скарги - 288 грн. 32 коп., а всього 550 грн. 43 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути Державного підприємства «Сільскогоподарське підприємство» Новобугського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Миколаївській області (№ 103)» на користь ОСОБА_3 5 250 (пять тисяч двісті пятдесят) грн. в рахунок доплати за суміщення посад за період з 27 лютого 2012 року до 1 жовтня 2012 року, а також в дохід держави 550 грн. 43 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_5