БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/497/144/17
16.01.2017 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кодінцевої С.В.
за участю секретаря - Ковтун О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Позивач ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 витрати, повязані зі здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 7 995.86 гривен, витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 1 378.00 гривен.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 серпня 2014 року о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Генерала Петрова в м. Одеса та здійснюючи поворот ліворуч на вул. Радісна, при зеленому сигналі основного світлофора на перехресті вулиць ОСОБА_3 Радісна Туристська, не надав дорогу автомобілю «Ford», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався прямо в зустрічному напрямку, та допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Винним у вчиненні ДТП визнаний водій ОСОБА_1, що підтверджується Постановою Київського районного суду м.Одеси від 24.09.2014 року.
На момент ДТП, відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Автомобіль марки «Ford» державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5, а безпосередньо керував водій ОСОБА_4 застрахований в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на умовах договору обов'язкового страхування наземного транспорту № АС 5386788 від 12.09.2013 року.
В наслідок аварійного пошкодження власнику автомобілю НОМЕР_3, завдано матеріальну шкоду у розмірі 7995.86 гривен.
12.09.2014 року, ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування, яке йому було виплачено 28.10.2014 року та 05.11.2014 року у розмірі 7 262 гривен 90 копійок. Витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та сбір документів склали 732.96 гривен.
У зв'язку з цим позивач звернувся до суду та просить суду стягнути з відповідача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 7995 гривен 86 копійок, та судовий збір у розмірі 1 378 гривен.
В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.47, 50). Надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.51, 52).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.65).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України
Судом встановлено, про те, що 08 серпня 2014 року о 14 годин 30 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Генерала Петрова в м. Одеса та здійснюючи поворот ліворуч на вул. Радісна, при зеленому сигналі основного світлофора на перехресті вулиць ОСОБА_3 Радісна Туристська, не надав дорогу автомобілю «Ford», державний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Винним у вчиненні ДТП визнаний водій ОСОБА_1, що підтверджується Постановою Київського районного суду м.Одеси від 24.09.2014 року. Постанова набула законної чинності 06.10.2014 року (а.с.5).
Згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Пунктом 4 ст.61 ЦПК України визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_4, належний на праві власності ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_4 (а.с.5), отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.
Автомобіль марки «Ford» державний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_5, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 010972, яке видано РЕВ-2 м. Одеси УДАІ ГУМВС України у Одеській області (а.с.8 об.).
Названий транспортний засіб був застрахований в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на умовах договору обов'язкового страхування наземного транспорту, поліс № АС 5386788 від 10.09.2013 року. Страхувальник значиться ОСОБА_4 (а.с.5 зворотна сторінка).
За умовами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.
Водій ОСОБА_4 12.08.2014 року, який керував транспортним засобом «Ford» державний номер НОМЕР_2 на підставі довіреності від 16.11.2011 року (а.с.10 зворотна сторінка, 11), повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7, 6).
12.09.2014 року ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с.8)
Відповідно до звіту авто-товарознавчого дослідження № 1917 від 13.09.2014 року, який складено ТОВ «ЕКСАС», вартість матеріальних збитків, які завдані власнику автомобілю НОМЕР_3 складають 8715.48 гривен (а.с.14-19).
Як вбачається з платіжних доручень №7888 від 28.10.2014 року та за № 8044 від 05.11.2014 року МТСБУ виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 7995.86 гривен, з яких: - 7262.90 гривен страхове відшкодування, - 732.96 гривен послуги аварійного комісара (а.с.13).
Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства …
Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 39 Закону встановлено, що ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно п.22.1. ст. 22 названого Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Підпунктом а п.41.1. ст. 41 цього ж Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність…
Згідно п. 38.2.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Статтею 1191 ЦК України також встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності.
Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
Відповідачу достовірно було відомо про наявність зазначеного спору в суді (а.с.41), йому також пропонувалось подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази по справі. Проте на час розгляду справи, від відповідача до суду не надійшло будь-яких пояснень, заперечень, тощо на спростування доводів викладених в позовній заяві.
З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, сплаченого ОСОБА_2 (транспортним) бюро України в сумі 7 995.86 гривен (7262.90 + 732.96).
Позовна заява була подана до суду 15.09.2016 року (а.с.2), тобто відповідно до ст. 257 ЦК України без порушення строку позовної давності.
Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 1 378.00 гривен (а.с.1).
Керуючись ст. ст. 11, 1191 ЦК України, ст. 22, 38, 39, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1, 3, 10, 11, 57-61, 74, 77, 79, 88, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 223, 224-228, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (92), с. Олександрівка Болградського району Одеської області, паспорт КК № 532102, виданий 05.09.2000 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області,
та суму судових витрат в розмірі 1 378 гривен (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).
Всього: 9373.86 гривен (девять тисяч триста сімдесят три гривні вісімдесят шість копійок).
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Болградського районного суду Одеської області про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Кодінцева