У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, ОСОБА_5, третя особа - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на землю, скасування рішення про реєстрацію, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтував тим, що він та ОСОБА_5 є співвласниками по 1/2 частині, кожний, жилого будинку АДРЕСА_1, який розташовано на земельній ділянці площею 462 кв. м, яка перебувала у їх користуванні.

Після визначення порядку користування вказаною земельною ділянкою на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2012 року, кожному зі співвласників виділено у користування земельні ділянки площею 229 кв. м, згідно варіанту № 2 висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1621/ОС-127.

27 червня 2014 року рішенням Запорізької міської ради № 55/304 у власність ОСОБА_5 передана земельна ділянка площею 0,0229 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарський споруд.

Позивач вважає, що приймаючи зазначене рішення Запорізькою міською радою порушено його право користування вказаною земельною ділянкою, остільки, саме варіант № 2 висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1621/ОС-127 передбачає облаштування земельної ділянки, виділеної ОСОБА_4 централізованою каналізацією та перенесення водопроводу № 3 на земельну ділянку виділену йому у користування. Без проведення вказаних облаштувань, на думку позивача, він позбавлений можливості нормального існування.

Приймаючи зазначене рішення Запорізька міська рада не повідомила його, ОСОБА_4, з ним не було погоджено суміжне землекористування, не з'ясовано чи виконано всі заходи з метою забезпечення реалізації рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2012 року.

Крім того, на думку позивача, технічна документація землеустрою виконана з численними порушеннями як процедурними, так і з помилками математичних розрахунків, не містить переліку обмежень при використанні земельної ділянки, а встановлення меж земельної ділянки має відповідати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2012 року.

Крім того, оскаржуваним рішенням змінено площу земельної ділянки з 462 кв. м до 458 кв. м.

Позивач після уточнення вимог просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької міської ради № 55/304 від 27 червня 2014 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки; визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_5; зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати паркан, встановлений на межі поділу земельної ділянки з ОСОБА_4 та скасувати правовстановлюючий документ на земельну ділянку; стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2016 року, залишеним без змінухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на пiдставi, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ст. 111 ЗК України законом, прийнятими вiдповiдно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановленi такі обмеження у використаннi земель: умова розпочати i завершити забудову або освоєння земельної дiлянки протягом встановлених cтpоків; заборона на провадження окремих видiв дiяльностi; заборона на змiну цiльового призначення земельної дiлянки, ландшафту; умова здiйснити будiвництво, ремонт або утримання дороги, дiлянки дороги; умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робiт; умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельнiй дiлянцi в установлений час i в установленому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками iз земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів № 270/15 від 09 листопада 1989 року оформлено право власності ОСОБА_4 і ОСОБА_7 на жилий будинок АДРЕСА_1 та надано право користування земельною ділянкою за вказаною адресою площею 462 кв. м. На земельній дiлянцi розташований житловий будинок, сарай літ. літ. «В», «г», «д», вбиральня літ. «Б», погрiб літ. «пг», паркани № 1, 2, 4, водопровiд № 3, замiщення № 1.

У подальшому співвласниками вказаного жилого будинку, а відтак і користувачами земельною ділянкою стали ОСОБА_4 і ОСОБА_5

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2012 року, яке набрало законної сили, відповідно до варіанту № 2 висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1621/ОС-127 визначено порядок користування зазначеною земельною ділянкою, і кожному з землекористувачів виділено земельну ділянку площею 229 кв. м, що відповідає 1/2 ідеальній частці кожного зі співвласників жилого будинку.

ОСОБА_5 скориставшись своїм правом на отримання земельної ділянки у власність звернулася до Запорiзької мiської ради iз заявою (клопотанням) про передачу у приватну власнiсть земельної дiлянки для будiвництва та обслуговування житлового будинку, господарських будiвель i споруд (присадибна дiлянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на пiдставi якого було надано згоду на розробку технічної документації iз землеустрою.

Технiчна документацiя iз землеустрою щодо вiдведення вказаної земельної ділянки дiлянки була пiдготовлена вiдповiдно до вимог норм Земельного кодексу України та норм чинного законодавства, особою, яка має відповідну ліцензію на виконання таких робіт - ФОП ОСОБА_8

Запорiзька міська рада, розглянувши технiчну документацiю iз землеустрою щодо вiдведення (вiдновлення) меж земельної дiлянки в натурі (на мiсцевостi) по АДРЕСА_1 прийняла рішення 27 червня 2014 року № 55/304 і передала у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0229 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарський споруд.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі та не доведені належними і допустимими доказами.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, їх висновків не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко