Справа № 211/5334/16-ц
Провадження № 2/211/457/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Папариги В.А.,

при секретарі: Ручка М.Л.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з 28.02.1998 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні. Вона не працює, у звязку з проблемами зі здоровям, має 2 групу інвалідності. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей та на її утримання не надає, він працює, отримує заробітну плату та зобовязаний утримувати своїх дітей та непрацездатну дружину. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки доходу на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та на її утримання у розмірі ? частки.

У судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Позивач ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає ( а.с. 18 заява).

Представник відповідач ОСОБА_5 до суду надав заперечення проти позову. Просив справу розглянути у його відсутність та відсутність відповідача, проти зазначеного позову заперечують, просили суд стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі ? частики від доходу відповідача, а в стягненні аліментів на утримання дружини, просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведені наступні обставини: що вона є непрацездатною, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу; що вона потребує матеріальної допомоги, тобто не отримує доходів, які б забезпечували їй прожитковий мінімум ( а.с. 28 - 29 заперечення).

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає часткову задоволенню.

З наданих сторонами доказів встановлено, що сторони з 28.02.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 117 ( а.с. 7 копія свідоцтва про одруження). В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 8,9 копія народження ). ОСОБА_1 отримує в Криворізькому південному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області пенсію по інвалідності ( третя група, загальне захворювання), інвалідність встановлена безстроково ( а.с. 19 копія довідка, а.с. 26 копія довідки). Відповідач ОСОБА_2 працює в ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг», його заробітна плата за січень-грудень 2016 рік складає 104 904,67 гривень ( а.с. 32 копія довідки).

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, в розумінні вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач працездатного віку, має постійне місце роботи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача ОСОБА_2 на утримання двох дітей в розмірі по ? частини заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини, за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Як вбачається з матеріалів справи розмір пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи за грудень 2016 року та за січень 2017 року становить 1247,00 гривень ( а.с. 21 копія довідки).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Отже, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої ст. 75 СК України.

На відміну від обовязку батьків брати участь в додаткових витратах на неповнолітню дитину передбаченого ст.185 СК України чи повнолітніх дітей на непрацездатних батьків викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю передбачених ст.203 СК України, такого обовязку на одного із подружжя законом не покладено.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180, 183,184 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 213 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1, працюючого ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на користь матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з 22.11.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1, працюючого ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на користь матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з 22.11.2016 року.

В інший частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1, працюючого ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок ) гривень 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_7