Справа № 720/1338/16-ц
Провадження № 2-п/720/1/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Єфтемій М.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про скасування заочного рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення Новоселицького районного суду від 14 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Євролізинг Україна» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, яке суперечить судовій практиці суддів касаційної інстанцій з розгляду аналогічних справ.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду заяви, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин, що відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти скасування заочного рішення, посилаючись на його законність та справедливість.

Суд, вислухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, вважає, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2016 року був задоволений позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Євролізинг Україна» та визнано недійсним договір фінансового лізингу № 01292 від 19 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ«Євролізинг Україна», стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_1 сплачені останнім 19 травня 2015 року грошові кошти в сумі 50000 (пятдесят тисяч) гривень та стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь держави судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок.

Представник відповідача посилається у своїй заяві на незаконність судового рішення, зважаючи на свободу договору фінансового лізингу, який був погоджений та підписаний позивачем, що свідчить про його обізнаність з умовами договору та взятими на себе зобовязаннями.

Заперечуючи несправедливі умови договору фінансового лізингу, представник відповідача просив скасувати заочне рішення, посилаючись на судову практику з розгляду аналогічних цивільних справ.

Матеріалами цивільної справи встановлено, що вирішуючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача як споживача та невідповідність положень договору фінансового лізингу № 01292 від 19 травня 2015 року принципам добросовісності, розумності, справедливості та рівності сторін у договорі, у звязку із чим, положення оспорюваного договору порушують вимоги Закону України "Про фінансовий лізинг" та Закону України "Про захист прав споживачів", а тому був визнаний недійним.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України за наслідками розгляду аналогічних справ, які прийняті з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в них є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України), а саме Постанова від 16 грудня 2015 року за № 6-2766цс15, Постанова від 08 червня 2016 року № 6-330цс16 та Постанова від 19 жовтня 2016 року № 6-1551цс16.

А тому, посилання представника відповідача на судову практику, яка суперечить вказаним висновкам Верховного Суду України, як на підставу скасування заочного рішення, є помилковим.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що підстав для скасування рішення суду та призначення справи до судового розгляду в загальному порядку немає.

Відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про скасування заочного рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: