Провадження № 2-о/761/30/2017
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання недостовірною та спростування інформації,
В С Т А Н О В И В:
В травні 2016 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з заявою в порядку окремого провадження, згідно якої, з урахуванням уточненої заяви, поданої 09.09.2016 року через канцелярію суду, просила визнати неправдивою та спростувати інформацію про неї, поширену в мережі Інтернет на веб-сайті http://nr2.com.ua/ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , у статті від 21.02.2016 року під назвою: «Кремлевское «майданобесие»: батальйон «ОУН» и РПС за посиланням http://nr2.com.ua/blogs/Amir_Olik/Kremlevskoe-maydanobesie-batalon-OUN-i-RPS-11654.html.

Заяву обґрунтовано тим, що інформація, викладена відносно заявниці в вищенаведених статтях, які, в свою чергу, й на теперішній час перебувають у вільному доступі в мережі інтернет, є недостовірною та такою, що порушує її права, свободи, честь, гідність та ділову репутацію.

Так, заявниця вказує, що інформація про те, що вона начебто є організатором проведення незаконних акцій біля будівлі посольства Російської Федерації та причетна до невідомих націоналістичних рухів, не відповідає дійсності, оскільки, по-перше, до кримінальної відповідальності вона не притягалась, а, по-друге, будучи учасником санкціонованої акції, вона не приймала участі в організації останньої, а також не залучала до організації акції командира добровольчого батальйону «ОУН» ОСОБА_3 .

Крім того, поширення неправдивої інформації про приналежність заявниці до громадянства Російської Федерації, свідчить, на її думку, про намагання створити у необмеженого кола осіб негативне враження про неї, як громадянина країни, яка визнана Україною агресором.

Також, в обґрунтування свого звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження, заявниця, посилаючись на положення ст. 277 ЦК України та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за №1, зазначає про неможливість самостійного встановлення відомостей про власника веб-ресурсів, на яких відносно неї поширена недостовірна інформація.

У судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_2 заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві, та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що в мережі інтернет на веб-сайті http://nr2.com.ua/ «Новий Регіон» було розміщено статтю від 25.08.2015 року під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також статтю від 21.02.2016 року під назвою: «Кремлевское «майданобесие»: батальйон «ОУН» и РПС за посиланням http://nr2.com.ua/blogs/Amir_Olik/Kremlevskoe-maydanobesie-batalon-OUN-i-RPS-11654.html (а.с. 63-71).

При цьому, як вбачається з наявних в матеріалах справи листа Державного агентства з питань електронного урядування від 22.03.2016 року за №24/22-3-16, а також листа ТОВ «Хостмайстер» від 21.03.2016 року за №56/03, відомостей про власника веб-сайту http://nr2.com.ua/ встановити не виявилось можливим (а.с.73-75, 77).

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, заявниця, яка на підставу для її задоволення, посилається на те, що інформація, викладена в тексті вищенаведених статей, є недостовірною, та такою, що порушує її права, свободи, честь, гідність та ділову репутацію.

Так, приписами ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, серед іншого, честь, гідність і ділова репутація.

Згідно зі ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, а також на недоторканність своєї ділової репутації. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.13, 15 своєї постанови «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за №1, судовий захист гідності, честі та ділової внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Так, як встановлено в судовому засіданні, в тексті вищенаведених статей, серед іншого, зазначено наступну інформацію:

-«… И это несмотря на то, что за организацией акции стоит гражданка России ОСОБА_4 . Именно она один из основных организаторов и участников данной акции. Именно ей принадлежит идея сжечь государственный флаг перед воротами посольства. А ведь сжигание государственного флага любой страны мира в Украине уголовно наказуемое преступление, согласно ч.2 ст. 338 УК Украины. Люди, позиционирующие себя как правозащитники не могли не знать этого…»; «Помимо уже упомянутого « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ОСОБА_5 удалось привлечь к организации своей акции командира добровольческого батальона «ОУН» Николая Кохановского. Он и стал, по сути, центральной фигурой для российской пропаганды в освещении данного события. ОСОБА_6 это попытка связать украинских националистов, которым, отметим, чужды идеи ксенофобии, с данной акцией...» - стаття від 24.08.2015 року, де висвітлюються події, які відбувалися 24.08.2015 року біля Посольства Російської Федерації у м.Києві за адресою: м.Київ, пр.-т Повітрофлотський, 27;

-« ….Связаны с этим комитетом и другие российские «оппозиционеры», ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , которые вместе с Агафоновым составляют киевское отделение « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Таким образом, что получаем в Киеве активизировались непонятные, «мутные», личности, которые заинтересовали проссийский 17 канал и имеют связи с не менее «мутными» деятелями российской «оппозиции» - стаття від 21.02.2016 року, де висвітлюються події, які відбувалися 21.02.2016 року біля будівлі «Альфа-Банк», який розташований у м.Києві по вул. Хрещатик.

Між тим, інформація про те, що заявниця є громадянкою Росії, спростовується наявною в матеріалах справи копією паспорту заявниці, зі змісту якого вбачається, що остання є громадянкою Італії (а.с. 60-61).

При цьому, згідно листа Департаменту суспільних комунікацій Виконавчого органу КМР (КМДА) від 31.03.2016 року за №059-884, листа гр. ОСОБА_8 від 21.08.2015 року, адресованого Голові КМДА ОСОБА_9 , та висновку Солом`янського РУ ГУМВС України в м.Києві за матеріалами ЄО №43728 від 24.08.2015 року вбачається, що пікет, який проводився 24.08.2015 року біля Посольства Російської Федерації у м.Києві за адресою: м.Київ, пр.-т Повітрофлотський, 27, був санкціонованим, а до складу організаторів останнього заявниця не входить (а.с. 79, 81-83) .

Крім того, беручи до уваги ту обставину, що відповідно до ч.2 ст. 338 КК України публічна наруга над прапором іноземної держави є кримінально караним діянням, інформація, викладена в тексті вищенаведених статей стосовно того, що заявниці належить ідея спалити російський прапор перед воротами посольства, спростовується наявним в матеріалах справи листом-відповіддю Солом`янського управління поліції Головного управління поліції в м.Києві від 08.04.2016 року, в якому, серед іншого, зазначено, що «кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 щодо причетності до незаконних акцій протесту біля будівлі Посольства РФ, яке мало місце 24.08.2015 року, в Солом`янському управлінні поліції ГУНП зареєстрованим не значиться».

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи, а також враховуючи вимоги вище зазначених актів законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту недостовірності інформації, поширеної про ОСОБА_1 в мережі Інтернет на веб-сайті http://nr2.com.ua/ «Новий регіон» у статті від 25 серпня 2015 року під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 та у статті від 21 лютого 2016 року під назвою: «Кремлевское «майданобесие»: батальйон «ОУН» и РПС за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 .html, в частині того, що вона є громадянкою Росії; є одним із основних організаторів акції, яка відбулась 24 серпня 2015 року біля будівлі Посольства РФ у місті Києві за адресою: просп.Повітрофлотський, 27; що їй належить ідея спалити російський прапор перед воротами посольства, а також, що саме вона залучила до організації акції командира добровольчого батальйону «ОУН» ОСОБА_3 .

Крім того, зважаючи на те, що вищеперелічена інформація, поширена серед невизначеного кола осіб в мережі інтернет, є недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача, суд вважає за необхідне її спростувати.
Водночас, суд не вбачає правових підстав як для встановлення факту недостовірності стосовно іншої інформації, яка викладена в вищенаведених статтях, так і для її спростування, оскільки, вона не стосується особи заявниці, а відтак, не порушує її законних прав та не створює для неї будь-яких обов`язків у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. ст. 201, 277, 297, 299 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 74, 77, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 234, 256, 294, 296 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 про визнання недостовірною та спростування інформації задовольнити частково.

Встановити факт, що інформація поширена про ОСОБА_1 в мережі Інтернет на веб-сайті http://nr2.com.ua/ «Новий регіон» у статті від 25 серпня 2015 року під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 у статті від 21 лютого 2016 року під назвою: «Кремлевское «майданобесие»: батальйон «ОУН» и РПС за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , є недостовірною, а саме те, що ОСОБА_1 є громадянкою Росії; є одним із основних організаторів акції, яка відбулась 24 серпня 2015 року біля будівлі Посольства РФ у місті Києві за адресою: просп.Повітрофлотський, 27; що їй належить ідея спалити російський прапор перед воротами посольства, а також, що саме вона залучила до організації акції командира добровольчого батальйону «ОУН» ОСОБА_3 , а також спростувати перелічену інформацію.

В решті заява задоволенню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: