Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/616/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

21.03.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Голованя А.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Панчеве» до Фермерського господарства «ОСОБА_2Б.», ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним, визнання договору оренди поновленим, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_2Б.»на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2017 року,

ВТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ПП «Агрофірма «Панчеве» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 і ФГ «ОСОБА_2Б.» про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_2Б.» договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0521 від 12 грудня 2014 року; визнання поновленим договору оренди землі від 23 жовтня 2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Агрофірма «Панчеве»; визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 23 жовтня 2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Агрофірма «Панчеве» на вказаних у заяві умовах.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 23 жовтня 2003 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір оренди належної останній на праві власності земельної ділянки № 521, площею 5,01 га, що розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0521, терміном на 10 років. Відповідно до п. 6 договору по закінченні строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін, а договір вважається продовженим на той же термін, якщо жодна із сторін не виявить наміру його припинити, попередивши письмово про це іншу сторону за один місяць до закінчення терміну дії договору. 18 вересня 2013 року позивач відправив на адресу ОСОБА_3 лист-повідомлення № 157 про свій намір поновити договір оренди землі від 23 жовтня 2003 року з проектом додаткової угоди до договору. Проте, орендодавець відповіді не надав. Протягом більш ніж одного місяця після закінчення строку договору позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою. 3 грудня 2013 року ПП «Агрофірма «Панчеве» направило ОСОБА_3 лист-повідомлення № 322 про те, що договір оренди землі від 23 жовтня 2003 року є поновленим, із проектом додаткової угоди, та просило вчинити необхідні дії щодо укладення додаткової угоди та її нотаріального посвідчення. Згодом позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 уклала з ФГ «ОСОБА_2Б.» договір оренди землі від 12 грудня 2013 року строком на 10 років, чим порушила права позивача на користування орендованою землею.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2017 року позов задоволено частково. Суд визнав недійсним договір оренди землі від 12 грудня 2014 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0521, укладений між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_2Б.»; визнав поновленим договір оренди землі від 23 жовтня 2003 року, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Агрофірма «Панчеве», посвідчений державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2024; в іншій частині позову відмовив. Суд також ухвалив стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

У поданій до суду апеляційній скарзі Ф.Г. «ОСОБА_2Б.» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Відповідач стверджує про незаконність судового рішення, яке постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд не дав оцінки заяві ОСОБА_3 від 12 січня 2013 р. про небажання поновлювати договір. Лист-повідомлення позивач надсилав ОСОБА_3 за адресою, за якою та не проживає з 2006 року, тому вона його і не отримала. Після збирання позивачем у 2014 році врожаю земельна ділянка була нею передана ФГ «ОСОБА_2Б.». Позивач самостійно повернув земельну ділянку після закінчення строку дії договору і не користувався нею. Крім того відповідач вважає, що рішення суду ухвалене всупереч волі власника земельної ділянки ОСОБА_3 та порушує конституційний принцип верховенства права.

Позивач ПП «Агрофірма «Панчеве» та відповідач ОСОБА_3 рішення суду не оскаржували, заяв про приєднання до апеляційної скарги ФГ «ОСОБА_2Б.» не подавали.

ФГ «ОСОБА_5Б.» належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак жоден з представників відповідача у судове засідання не зявилися.

Представник ФГ «ОСОБА_2Б.» - ОСОБА_2 надав суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою іншого представника ОСОБА_6

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області на місці постановила ухвалу про відхилення клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що відповідач ФГ «ОСОБА_2Б.» має двох представників, які брали участь у розгляді справи в суді першої інстанції голова ФГ ОСОБА_2 і ОСОБА_6, про поважні причин неявки у судове засідання голови фермерського господарства ОСОБА_2 суд не повідомлявся.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявилася.

Проте, згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні посилаючись на безпідставність її доводів. Пояснив, що суд дав вірну оцінку доказам, правильно встановив обставини справи і вирішив спір відповідно до закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що скарга підлягає задоволенню не підлягає з таких підстав.

У справі, законність і обґрунтованість судового рішення у якій перевіряється, суд першої інстанції встановив такі факти й обставини.

23 жовтня 2003 року між ПП «Агрофірма «Панчеве» та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі, посвідчений державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області за реєстраційним № 2024, який 3 листопада 2003 року зареєстровано у Державному реєстрі земель Новомиргородською районною філією КРФ ДП «ЦДЗК» за № 532.

Відповідно до п.п. 1, 2 цього договору оренди ОСОБА_3 передала, а ПП «Агрофірма «Панчеве» прийняла в оренду земельну ділянку № 521, площею 5,01 га, що розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0521, терміном на 10 років, тобто до 23 жовтня 2013 року (п. 5).

Пунктом 6 договору оренди передбачено, що по закінченні строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін, договір вважається продовженим на той же термін, якщо жодна із сторін не виявить наміру його припинити, попередивши письмово про це іншу сторону за один місяць до закінчення терміну дії договору.

Позивач належно виконував умовами договору оренди землі.

ПП «Агрофірма «Панчеве» направило ОСОБА_3 лист-повідомлення від 18 вересня 2013 року № 157 в якому вказав про наявність у нього переважного права на поновлення договору оренди землі та запропонував поновити договір на наступні десять років на умовах діючого на той час договору. До листа-повідомлення було додано проект додаткової угоди. Лист-повідомлення направлявся ОСОБА_3 за адресою, вказаною у договорі оренди.

Після закінчення строку дії договору оренди землі, тобто після 23 жовтня 2013 року, позивач продовжував використовувати належну ОСОБА_3 земельну ділянку відповідно до умов раніше укладеного між сторонами договору, виконувало свої обов'язки орендаря, використовувало земельну ділянку за призначенням, за що сплачувало власнику землі орендну плату.

Протягом одного місяця після закінчення строку дії договору ОСОБА_3 не звернулася до позивача з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні.

12 грудня 2014 року ОСОБА_3 уклала з ФГ «ОСОБА_2Б.» договір оренди землі строком на 10 років предметом якого являється та сама земельна ділянку кадастровий номер :02:000:0521, яка знаходилася в користуванні позивача.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів той факт, що внаслідок укладення між відповідачами оспорюваного договору оренди землі було порушено належне йому згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Згідно приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі» ( у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

У ч. 1 ст. 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 2-2540цс16, на яку обґрунтовано послався суд, права наймача, що встановлені ст. 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Позивач, бажаючи скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, направив ОСОБА_3 лист-повідомлення з додаванням відповідної додаткової угоди. Вказаний лист був адресований орендодавцю за адресою, вказаною ним у договорі оренди: с. Панчеве Новомиргородського району Кіровоградської області (а.с. 10 11, 14 15).

Та обставина, що ОСОБА_3 не отримала надісланий їй ПП «Агрофірма «Панчеве» лист-повідомлення у звязку з тим, що після укладення договору оренди вона змінила місце проживання на м. Черкаси і не повідомила по це орендаря, не є доказом невиконання позивачем умов для реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк.

У звязку цим посилання відповідача в обґрунтування свого прохання про скасуваня рішення суду на неотримання орендарем від позивача листа-повідомлення є безпідставним та, як позивач вчинив необхідні дії, але вручення його лита-повідомлення орендодавцю не відбулося з вини самого орендодавця.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд не врахував ту обставину, що до закінчення строку договору, а саме 12 січня 2013 року, ОСОБА_3 повідомила позивача про своє небажання поновлювати договір оренди (а.с. 63) не заслуговують на увагу так, як представник позивача заперечив факт отримання такого повідомлення від відповідача, а належних та допустимих доказів на його підтвердження відповідачами надано не було.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд першої інстанції дав вірну оцінку цим доводам відповідачів та обґрунтовано визнав їх недоведеними.

Суд першої інстанції правильно встановив, що після закінчення строку договору оренди, тобто після 23 жовтня 2013 року позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та виконувати умови договору оренди, а орендодавець ОСОБА_3 протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслала орендарю листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Ці висновки суду в апеляційній скарзі відповідачем не оспорюються, навпаки він вказує, що у 2013 та у 2014 роках позивач користувався земельною до збирання врожаю.

В свою чергу ОСОБА_3 отримала від позивача орендну плату за 2014 рік у сумі 3327 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 12 грудня 2014 року (а.с. 99).

Достовірність цього доказу відповідачами не спростована.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 ЦК України у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Так п. 6 укладеного між ПП «Агрофірма «Панчеве» і ОСОБА_3 договору оренди землі від 23 жовтня 2003 року передбачено, що договір вважається продовженим на той самий термін, якщо жодна із сторін не виявить наміру його припинити, попередивши письмово про це іншу сторону за один місяць до закінчення терміну дії цього договору.

Отже за відсутності письмових повідомлень один одного сторін договору щодо його припинення, відповідно до ст. 205 ЦК та п. 6 договору, вони тим самим виявили свою волю на вчинення правочину по поновленню договору.

Суд першої інстанції правильно встановив наявність конклюдентних дій сторін, які є достатніми для того, щоб вважати такий договір оренди поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що прямо встановлено ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

На виконання норм ч. ч. 6, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач направив ОСОБА_3 лист-повідомлення від 3 грудня 2013 року з проектом додаткової угоди (а.с. 16 18).

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що ОСОБА_3 зволікала з укладенням додаткової угоди про поновлення договору оренди землі з ПП «Агрофірма «Панчеве» у звязку з цим посилання апеляційної скарги на те, що позивач не набув права на оренду земельної ділянки через не укладення відповідної угоди на новий строк є помилковим, оскільки має ознаки зловживання правом з боку орендодавця (ст. 13 ЦК України).

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3А і ПП «Агрофірма «Панчеве», є поновленим, а оскільки орендодавець не визнає право позивача на поновлення договору, ухиляється від укладення відповідного договору та всупереч покладеного на нього ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» обовязку не чинити орендарю перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою уклав договір оренди з новим орендарем, суд дійшов правильного висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання раніше укладеного договору оренди поновленим тавизнання договору оренди з новим орендарем недійсним (ст. 16, ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України).

Посилання апеляційної скарги на несправедливість судового рішення відносно відповідача ОСОБА_3 є безпідставним так, як остання рішення суду не оскаржила.

Крім того, реалізуючи свої правомочності, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, в тому числі укладати договори. Укладаючи договір оренди землі, власник має бути свідомий всіх можливих правових наслідків його укладення, які передбачені законом також розуміти, що орендодавець має право на захист свого права. в тому числі від порушень з боку орендодавця власника землі.

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2Б.»відхилити, а рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

ОСОБА_8