Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/791/16-ц
Провадження № 2/209/37/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.
при секретарі Бойко Н.Є
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди ,
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати інформацію стосовно її фізичного здоров`я, поширену відповідачем 07 квітня 2013 року у процесі проведення загальних зборів членів ОСББ будинку АДРЕСА_1 недостовірною та такою, що порушує її право на повагу до гідності, честі та ділової репутації;зобов`язати відповідача спростувати поширену їм недостовірну інформацію стосовно психічного здоров`я позивача таким же самим способом, що вона була поширена, а саме- шляхом вибачення пред позивачем та повідомлення членам ОСББ про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 90 000 гривень та судові витрати по справі.
В обґрунтування свого позову вказала, що 07 квітня 2013 року о 18-30 годині біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 в процесі проведення загальних зборів членів ОСББ їх будинку і в присутності не менше ніж 20 жителів-членів ОСББ будинку у відповідь на її зауваження про його негідну поведінку на цих зборах та його роботу як голови правління ОСББ заявив їй в усній нецензурній формі щоб вона «заткнулась», (тобто мовчала), і що вона ніби - то «.....тая на всю голову» (тобто хвора на голову чи психічно не здорова).
Таким чином відповідач ОСОБА_2 у принизливій, непристойній формі, поширив стосовно неї певному колу осіб завідомо недостовірну інформацію про стан її психічного здоров`я, що принижує її гідність, честь і ділову репутацію.
Відповідно до ст.ст. 28,32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності : кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно зі ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі, а в силу ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності), а фізична особа, особисті в майнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В силу ст. 299 ЦК фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації і може звернутись до г му з позовом про захист своєї ділової репутації
В силу ст. 286 ч.1,3 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, а інші фізичні особи зобов`язані утримуватися від поширення інформації, зазначеної у
частині першій цієї статті, яка стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел.
Згідно з приведеними вище законодавчими актами, а також згідно роз`ясненням, що містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» «.. . при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право».
Факт поширення відповідачем усної інформації щодо неї, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, підтверджується копією постанови судді Дніпровського райсуду м. Дніпродзержинська від 16.04.2013 року, яка набрала законної сили та згідно якій «...01 апреля 2013 года в 18-30 часов гражданин ОСОБА_4 возле первого подъезда по АДРЕСА_1 , выражался грубой нецензурной бранью в адрес гр.
ОСОБА_5 , чем нарушил человеческое достоинство и общественную мораль........», а також це
можуть підтвердити свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ........
Поширена відповідачем інформація щодо неї є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, так як і вона сама, і всі, з ким їй доводилось коли-небудь спілкуватись, вважають її психічно здоровою людиною, так як всі її вчинки та поведінка свідчать саме про це. Вона ніде і ніколи не перебувала на обліку як психічно хвора або як така, що має якісь порушення мозкової діяльності. Ніде і ніколи вона не притягувалась до кримінальної або адміністративної відповідальності. Має середню освіту і майже сорокарічний трудовий стаж. На протязі багатьох років працювала машиністкою по секретній переписці, а потім завідуючою машинописного бюро у військовій частині, а з 21.12.1992 року по 12.07.1994 року перебувала на дійсній військовій службі у ЗС України у якості оператора (рядової) в /ч НОМЕР_1 ВПВО України. Зараз вона хоча і є пенсіонеркою за віком, але й досі працює, є приватним підприємцем та має від свого бізнесу дохід, який набагато більший, ніж дохід її чоловіка. Вона народила та виховала двох доньок, які мають вищу юридичну освіту та працюють приватними нотаріусами. На протязі 40 років вона є дружиною ОСОБА_8 , який також має вищу юридичну освіту та на протязі останніх 22 років працює суддею. Ні у кого з названих осіб, їх друзів та знайомих, а також сусідів ніколи не було ніяких підстав вважати її психічно нездоровою і не з`являлось сумнівів щодо її психічного здоров`я.
Все це можуть підтвердити у якості свідків вказані вище особи та коло осіб, з якими вона спілкується по бізнесу, а також може бути підтверджено документами, які додані до позовної заяви. Ці докази підтверджують, що з головою у неї все в порядку, хоча доказувати вона нічого у цьому напрямку не повинна, оскільки у даному випадку існує презумпція добропорядності, а відповідач повинен доказати протилежне. Крім того, якщо у суду є якість сумніви у цьому плані можливо поставити у цьому питанні крапку, надіславши належний запит до психіатричних лікарень міста Дніпродзержинська та Дніпропетровської області.
У вказаній вище постанові Пленуму Верховного Суду України № 1від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (п.15) вказано, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яки не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні е перекручені), а негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Те, що поширена відповідачем інформація про стан її психічного здоров`я є негативною та такою, що порушує її право на повагу до її гідності, честі та ділової репутації , думає у суду не викликає сумнівів, так як ніяка психічно здорова людина не може бути у захваті від того, що про неї бездоказово та безпідставно поширюють відомості про те, що у неї з головою не все в порядку.
Таким чином, сукупність вказаних вище обставин дає позивачці право просити суд про визнання інформації, яку поширив щодо неї та її психічного здоров`я відповідачем 07.04.2013 року недостовірною та такою, що порушує право позивачки на повагу до її гідності, честі та ділової репутації, а також про зобов`язання відповідача спростувати цю інформацію у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація.
В силу ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає як у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2), так і у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п.4). Крім того, позивачка після цього випадку лікувалась у червні 2014 року з приводу сердечної хвороби.
У зв`язку з порушенням відповідачем її особистих немайнових прав і приниженні її гідності, честі та ділової репутації поширенням вказаної вище недостовірної негативної інформації стосовно її психічного здоров`я вона перенесла моральний стрес, підвищився тиск і загострився характер гіпертонії, оскільки її так, як відповідач, ще ніхто не ображав. Цей факт такого «сміливого» прецеденту висловлювання відповідача на адресу позивача належним чином одержав оприлюднення серед жителів будинку, у якому вона проживає, а також серед фізичних осіб-підприємців, з якими вона має ділові контакти, і тепер вона почуває себе ніяково, оскільки повинна кожному при спілкуванні як би доказувати, що у е з головою все в порядку. Не може без моральних страждань дивитись на те, як її чоловік, який працює суддею, у зв`язку з цією подією також морально пригнічений, так як в силу своєї службової діяльності не може захистити її як її чоловік та виясняти стосунки з відповідачем як мужчина з мужчиною за допомогою сили, оскільки його дії можуть бути визнані такими, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади.
Крім того, вважає, що сама форма у, якій відповідач поширив недостовірну інформацію про неї та її психічне здоров`я, дає їй право та про стягнення з відповідача моральної шкоди, так як у п. 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного суду України говориться про те, що незважаючи на те, чи є така недостовірна негативна інформація за своїм характером фактичним твердженням, чи оціночним судженням, «...якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду».
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, послалась на обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити її вимоги повністю.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та вказав, що у той день коли вказує позивачка - 07 квітня 2013 року він був вдома, ніяких зборів членів ОСББ не було. Позивачка та ще декільки жінок прийшли до його під`їзду та в домофон стали вимагати, щоб він вийшов та надав їм документи щодо його призначення та документи щодо ОСББ. Він спочатку не бажав виходити, а потім все ж таки вийшов. Тоді жінки на нього почали кричали, вирвали з рук частину документів та пошкодили їх. В адрес позивачки він не висловлювасял нецензурною лайкою, точніше він не пам`ятає було таке чи ні. Крім того, наступного дня йому зателефонував чоловік позивачки та запропонував йому вибачитися перед його дружиною. Він погодився і сказав , що вибачиться. Але є зборів не було, тому і не вибачився. Відносно нього дійсно був складений адміністративний протокол та його було притягнуто до адміністративної відповідальностю за ст. 173 КУПаП, було зобов"язано до громадських робіт. При цьому наголошує, що відносно нього з боку працівників міліції були застосовані заходи фізичного впливу , його били. Крім того, в суді на нього також відбувався тиск. Але з цього приводу він з заявами та скаргами не звертався. Коли він виконував громадськи роботи, то до нього принизливо відносилися. Сам чоловік позивачки контролював виконання ним громадських робіт та знімав на відео.
Представник відповідача - ОСОБА_9 , яка діє на підстааві довіреності від 03.06.2016 року, просить відмовити в задоволенні позловних вимог позивачки , надала пояснення, які повністю співпадають з наданими письмовими запереченнями , а саме.
Відповідач ОСОБА_2 , сумлінна, чесна, совісна, порядна людина, чоловік, законослухняний громадянин України того вечора, того дня 07 квітня 2013 року, переніс велике емоційно-психологічно-нервове потрясіння, шок від несподіваних, раптових образливих і кримінально спрямованих тяжких обвинувачень, його : перше, - що нібито, він, шахрайські злочинно самозванцем призначив себе на посаду керівника юридичної особи ОСББ «Моноліт» міста Дніпродзержинська, шахрайські підробив підписи мешканців-співвласників приватизований квартир їх чотирьох під`їзного, дев`ятиповерхового, 138-ми квартирного житлового будинку номер АДРЕСА_1 (в теперішній час з 01.06.2016року місто Кам`янське) Дніпропетровської області України. По-друге, - що нібито, він, шахрайські вкрав грошові кошти юридичної особи ОСББ «Моноліт» м. Дніпродзержинська у великих розмірах, з корисним мотивом, а саме, зіграв весілля своїй дочці за вкрадені гроші ОСББ «Моноліт», по-третє, - що відповідач, підробив підписи громадян-співвласників приватизованих квартир на протоколі «Загальних зборів ОСББ «Моноліт» м. Дніпродзержинська, на їх власноручних заявах про прийняття їх членами в ОСББ «Моноліт», що він буде сидіти в тюрмі за свій скоєний злочин, за те, що вкрав у ОСББ «Моноліт» грошові кошти і витратив їх на пишне весілля своєї дочки. І за підробку підписів людей. За підробку, фальсифікування засновницьких, статутних, бухгалтерських документів. Усе вище перелічене голосно, сполошним текстом, без зупинно, повторюючи одне і теж говорила позивачка ОСОБА_1 . Вихоплюючи при цьому у нього з рук оригінали документів ОСББ, оригінали власноручних заяв громадян про вступ членами в ОСББ «Моноліт» мешканців нашого житлового будинку АДРЕСА_1 . Психологічно-нервова реакція, від такого несподіваного і раптового кримінального обвинувачення у скоєнні шахрайського злочину у крадіжці грошових коштів у великих розмірах, була, нічим іншим, як автоматично-вимушеною самообороною, з метою негайного, сію хвилинного психологічного самозахисту, його людського, громадянського, особистого «Я», і перебуваючи у стані шоку і афекту, він мимоволі висловив слово нецензурної слов`янської лайки голосом у простір.
Нецензурне слов`янське лайливе слово нібито самовільно вирвалося у нього із грудей, із його душі, із серця, із мозку у простір в оточуючий його ефір, у повітря, у небо .
Нецензурна слов`янська лайка не має якоїсь персоніфікованої, адресованої до певної особи, людини, громадянина цілеспрямованості.
По Фрейду , це природно, натурально, своєчасно відбулося , як миттєва захисна реакція мозку несправедливо брутально скривдженої людини, її людської гідності, честі, її сумління, її «ЄГО», її ОСОБА_10 ,перебуваючи у стані великого нервово-психологічного стресу, шоку, потрясіння, афекту. Реакція була дійсно миттєва, сію хвилина , шляхом стрибка: відбувся захист шляхом нападу. Це є завжди природно і натурально. Миттєвий психологічний захист від нападу брутальної кривди,вигаданої неправди, брехні.
Пояснює суду, що саме за висловлювання нецензурним словянським лайливим словом у голос, у простір, у повітря, у ефір, в присутності іншого громадянина, відповідач і був притягнутий до адміністративно-правової відповідальності, згідно ст. 173 частиною першою Кодексу законів про адміністративні правопорушення України.
Підкреслює, він був притягнутий до адміністративної відповідальності, що доказується постановою Дніпровського районного Суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області України, ухваленою під головуванням судді Гнєзділова В.Є.
Він поніс адміністративну відповідальність.
Один рік триває час, термін актуальності при понесенні адміністративної відповідальності. Він рахується з моменту скоєння адміністративного проступку (правопорушення) по таку ж дату, календарний місяць наступного майбутнього календарного року.
Тобто у випадку відповідача : з 07 квітня 2013 року по 24-00 години 06 квітня 2014 року включно. Потім юридично вважається, вичерпалася, зійшла нанівець, закінчилася юридична актуальність скоєного та покараного адміністративного правопорушення. Воно уже не має юридичної сили, бо і покара відбулася і сплинув час терміном в один рік.
Згідно змісту Преамбули та статей Конституції України, 1, 3, 8, 22, 55, 63 - Основного Закону України, статей Кодексу законів про адміністративні правопорушення, Правових позицій Верховного Суду України, - за скоєння адміністративного проступку (правопорушення) настає адміністративна відповідальність і вона триває один рік своєю юридичною актуальністю, якщо впродовж одного року громадянин, що притягнутий до адміністративної відповідальності не скоїть повторно подібного адміністративного правопорушення, то він вважається «такою особою, що не була піддана адміністративному стягненню», наголошується в ст, 39 КпАП України: «Строк, після закінчення якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню».
Ст. 40 КпАП України встановлює: «Покладення обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду». В частині першій ст. 40 КпАП зазначається про заподіяння матеріальної шкоди, а не моральної.
Відшкодування моральної шкоди за скоєння адміністративне правопорушення за змістом і смисловою правознавською суттю частини першої статті 173 КпАП України, - ке передбачено.
Бо нецензурна слов`янська лайка (одним словом, або сполученням двох, чи більше слів) в громадському місці, висловлена у простір, яку почули: один громадянин, чи двоє, або більше за
кількістю громадян, карається як дрібне хуліганство, шляхом, державним судом України накладеним адміністративним стягненням на винного громадянина, при цьому має бути доведена, встановлена навмисна вина винного громадянина.

Бо статтями Кодексу про адміністративні правопорушення України, зовсім не передбачено право Держави Україна, стягувати з винного громадянина, скоївшого адміністративне правопорушення у формі дрібного хуліганства з прямим умислом, шкоду у формі моральної (немайнової) шкоди, завданої Державі адміністративним проступком.
У частині третій ст. 40 КпАП України констатується: «В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, вирішується у порядку ЦК.
Очевидно, що КпАП України передбачено стягнення тільки майнової шкоди за скоєння адміністративного проступку, адміністративного правопорушення за частиною 1 ст. і 73 КпАП України.
За змістом ст. 173 КпАП України: дрібне хуліганство, -
1) Об`єктом даного адміністративного проступку, адміністративного правопорушення - є публічні суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку в Державі Україна. А не душевні, фатальні моральні (психічні) страждання громадянина, який раптово, зненацька, несподівано почув у просторі, у ефірі, у повітрі, у небі, голосом людини проголошений вислів нецензурної слов`янської лайки, складений тільки з одного слова, або з двох слів, чи з декілька слів.
Бо нецензурні слов`янські лайки можуть складатися: з одного, двох, або декілька слів поспіль. Така є національно - етнична, менталітетно - колоритна, характерна особливість нецензурних слов`янських лайок. Цими своїми якостями, характеристиками вони суттєво відрізняються від інших іноземних нецензурних неслов`янських лайок, що споживаються людьми у Світі.
2). Об`єктивна сторона адміністративного проступку, адміністративного правопорушення - виражається у нецензурній (слов`янській) лайці висловленій в голос у громадських місцях в Україні. Дії, що порушують громадський порядок України і спокій громадян України (формальний склад адміністративного проступку, адміністративного правопорушення).
Наголошує , що тут мається на увазі відсутність особливого цинізму, відсутність особливої зухвалості. Бо їх наявність кваліфікувалась би як кримінальне хуліганство.
Підкреслює, у нього вирвалося слов`янське нецензурне лайливе слово. Він вголос вибачився одразу ж за це слово, висловлене у простір взагалі, а не на когось персонально, особисто. Щоб простір чув його вибачення .
3). Суб`єктом адмінпроступку є людина, яка досягла 16 річного віку.
4). Суб`єктивна сторона адміністративного проступку виражається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини громадянина, людини - порушника, у формі прямого чи непрямого умислу.
Вона підкреслює, у відповідача не було прямого чи непрямого умислу на навмисне вголос висловлювання нецензурною слов`янською лайкою тоді у вечорі 07.04.2013 року.
Це була реакція на принизливе, брутально неправдиве публічне обвинувачення відповідача у шахрайській крадіжці грошей в юридичної особи ОСББ «Моноліт», реакція на обвинувачення його у підробці підписів людей, його сусідів, громадян-законних співвласників ОСББ, у підробці засновницьких та статутних, і бухгалтерських документів ОСББ «Моноліт», з використанням в його адресу брутальних, образливих, принизливих, скривджуючих, і навіть лайливих слів, словосполучень, і брехні, та вигадки.
Його духовному самопочуттю, його настрою, його людській гідності, честі, було завдано «Великої Моральної Шкоди», «Великого Морального Страждання». Він миттєво отримав удар по нервам, відчув стрес і стан афекту, і туї відбувся самовільний, миттєвих самозахист здоров`я його організму мозком (імпульсом у його мозку) : у нього із грудей вирвалось уголос у простір одне нецензурне слов`янське лайливе слово. Він сам запнувся, оціпенів. Він вголос висловив пробачення у простір і просив вибачення за нецензурне лайливе слово і у бік ОСОБА_1 .
І перебуваючи в стані стресу, афекту відповідач в голос заперечив на її неправдиві обвинувачення, сказавши, що весілля доньки було зіграно 4 (чотири) роки тому назад, а ОСББ «Моноліт» утворилося 2 (два) роки тому назад.
Вибачаючись за нецензурне лайливе слово він виправдовувався, що вона сама винна у тому, бо вона несправедливо, незаконно, обвинувачувала його перед людьми у скоєнні шахрайської крадіжки грошових коштів у юридичної особи ОСББ «Моноліт». Відповідач ніяких інших слів лайки не висловлював. Але незважаючи, на відсутність у його діях навмисного умислу. Його притягли до адміністративної відповідальності . Він поніс адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення.
Він не повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди. Бо ст. ст. 1, 39, 40, частина 1 ст. 173 Кодексу про адміністративні) правопорушення України при скоєнні дрібного хуліганства її не передбачають. Має місто публічне право - завдання шкоди суспільним відносинам Держави дрібним (незначним) хуліганством.
А Цивільним Кодексом передбачено приватне право (індивідуальне, персональне право приватної особи - людини - громадянина, відшкодувати конкретну, заподіяну тільки їй, приватній людині-громадянину. моральної (немайнової, нематеріальної) шкоди.
Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу - доказується дата весілля його доньки, довідкою з реєстру доказується дата реєстрації ОСББ «Моноліт» .
Громадяни свідки, підтвердять факт, що він не говорив ніяких образливих слів, окрім нецензурного лайливого слова. Свідки підтвердять, що він сказав вибачення за нецензурне лайливе слово. Що він його сказав вголос у простір, в ефір, але як заперечення на брутальну кривду, неправду, на несправедливе обвинувачення.
Він вислухав погрози від ОСОБА_1 , не хоче у цьому заперечені їх повторювати.
За три роки він вже забув той інцидент. Треба по християнські пробачати один одному навіть слово нецензурної слов' янської лайки. Господь нам людям усім Най Верховний Суддя.
Повідомляє суд, що відповідача ретельно перевіряли досудові слідчі органи: міліції, прокуратури, податкової інспекції та інші компетентні державні органи. Вони усі надавали висновки про абсолютну законність роботи відповідача керівником ОСББ «Моноліт» і про господарську безприбуткову діяльність юридичної особи ОСББ «Моноліт». Доказом задовільної роботи ОСББ є щомісячні платежі членів громадян понад 70% - 75%. (Із 138 квартир оплачують регулярно витрати на утримання нашого житлового будинку та прибудинкової території, та споруд, і комунікацій в будинку понад 100 квартир). Це є яскравий доказ його задовільної законної роботи керівника ОСББ «Моноліт».
Наголошує, що у відповідача з позивачкою відсутній цивільно-правовий спір про її честь, гідність, ділову репутацію.
Це вона брутально принизила, скривдила, оговорила неправдою, вигадками, відповідача, його честь, гідність та його ділову репутацію, як людини, громадянина, як керівника ОСББ «Моноліт» законно обраного людьми, законно задовільно працюючого декілька років поспіль. Про що яскраво свідчать проплати людей - це є понад 100 громадян власників приватизованих квартир в їхньому житловому будинку.
Крім того, наполягає на застосуванні строку звернення до суду та просить закрити провадження.
Судом досліджені письмові матеріали цивільної справи.
Відповідно до копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , виданої 20 листопада 1972 року, вбачається, що позивачка має трудовий стаж. (а.с. 4-8)
Досліджена копія військового квитка серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.9-12)
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців , ОСОБА_1 є ФОП.(а.с. 3)
Досліджені документи - копія свідоцтва про шлюб, копія посвідчення судді, копії свідоцтв про право на заняття нотаріальною діяльністю. (а.с. 14-18)
В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили те, що ОСОБА_2 висловлювався на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайко у відповідь на її питання до нього як голові ОСББ що стосується бухгалтера та звітності.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 07 квітня 2013 року відбулися загальні збори членів ОСББ будинку АДРЕСА_1 , на які з`явилась частина жителів вищевказаного будинку , в тому числі позивачка та відповідач. За твердженням позивачки під час вказаних зборів на у відповідь на її зауваження про його негідну поведінку на цих зборах та його роботу як голови правління ОСББ заявив їй в усній нецензурній формі щоб вона «заткнулась», (тобто мовчала), і виразився матерним словом на її адресу- що вона ніби - то «.....тая на всю голову» (тобто хвора на голову чи психічно не здорова).
Допитані як свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показали, що були особисто присутні 07 квітня 2013 року на вказаних зборах мешканців їх будинку та підтвердили факт висловлювання відповідача на адресу позивачки ОСОБА_1 фразою такого матерного змісту: «.....тая на всю голову» .
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , , оскільки вони принесли присягу та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, а пояснення об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим зібраним у справі доказам і матеріалам справи.
Крім того в судовому засіданні було досліджено адміністративний матеріал№ 3/209/440/1909/13-п про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.
Відповідно до фабули постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.04.2013 року встановлено, що : "07 апреля 2013 года, в 18:30 часов, гражданин ОСОБА_4 , возле первого подъезда по АДРЕСА_1 , выражался грубой нецензурною бранью в адрес гр. ОСОБА_5 , чем нарушил человеческое достоинство и общественную мораль. своими действиями ОСОБА_4 совершил административное правонарушение, предусмотренное ч.1 ст. 173 КрАП Украины"(мовою оригіналу).
Дану постанову відповідач не оскаржував.
Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що до нього застосовувалися заходи фізичного та морального впливу під час розгляду адміністративного матерівалу, оскільки з заявами про застосування до нього недозволених заходів він не звертався.
На підставі досліджених під час судового розгляду доказів судом встановлено факт висловлювання ОСОБА_2 , на адресу ОСОБА_1 фразою матерного змісту: «.....тая на всю голову» .
За статтями 270 та 297 ЦК України право на повагу до честі та гідності віднесено до особистих немайнових прав фізичної особи, які є недоторканними.
Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Частина 2 ст. 276 ЦК України передбачає, якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.
Згідно з частиною 3 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Отже, суд розцінює висловлювання відповідача такого змісту: «.....тая на всю голову», як образливе, використане з метою привселюдного приниження позивачки.
Зважаючи на те, що під поняттям гідність розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з поняттям честь пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, суд доходить висновку, що образливе висловлювання відповідача на адресу позивачки перед односельчанами підриває визнання цінності особи позивача, а також негативно впливає на її соціальну оцінку в очах оточуючих.
Висуваючи вимогу про захист ділової репутації, позивачка не довела виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків, в результаті яких нею набута суспільна оцінка її ділових і професійних якостей, яка зазнала впливу через висловлювання відповідача та потребує судового захисту.
Щодо вимог позивача про визнання відомостей (висловлювання) відповідача такими, що не відповідають дійсності та зобов`язання їх спростувати, а також щодо твердження відповідача про висловлення ним в такий спосіб оціночних суджень, суд зазначає таке.
За нормами ст. 200 ЦК України та положень Закону України "Про інформацію" інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.
Відповідно до ч. 2 ст. 47-1Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Виходячи з наведеного, висловлювання ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 фразою такого змісту: «.....тая на всю голову», за змістом Закону України "Про інформацію" та ст. 277 ЦК Українине можна віднести ні до фактичних тверджень, ні до оціночних суджень, тому що їх не можна перевірити на предмет відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, а також зважаючи на їх яскраво виражений негативний, образливий характер.
Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, оскільки висловлювання відповідача відбулись в присутності сусідів та знайомих позивачки, принижують її честь та гідність, виходячи з принципів людської моралі.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.
Враховуючи все викладене вище, позовні вимоги щодо визнання висловлювань ОСОБА_2 такими, що не відповідають дійсності, зобов`язання відповідача спростувати неправдиві відомості та вибачитись перед позивачкою задоволенню не підлягають.
Разом з тим, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, на відповідача може бути покладено лише обов`язок відшкодувати моральну шкоду.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, ч. 1ст. 280 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її особистого немайнового права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує доведеність факту образливих висловлювань відповідача, якими принижено честь та гідність позивачки, а також душевні страждання останньої, пов`язані з тим, що вона за будь-яких умов відчула душевні хвилювання у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Крім того, з наданих позивачкою виписок з історії хвороби № 7291 (лікування з 25.11.2015 по 08.12.2015 року), № 3065 (лікування з 04.06.14 по 18.06.2014 року) , дані про проведення обстежень з яких , випливає, що внаслідок перенесеного 07.04.2013 року стресу позивачка амбулаторно лікувалась через загострення хронічних хвороб (а.с. 22-24).
Інших доказів на підтвердження істотних змін у її житті, стану здоров`я, інших моральних страждань позивачем не надано.
З урахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 90000,00 грн. надмірним та доходить висновку, що необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди за вказаних обставин є сума 1 500,00 грн.
Щодо клопотання представника відповідача про застосування до позову строку позовної давності, оскільки представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, та відповідач був притягнутий до адміністративної відповіданості у квітні 2013 року, рік минув, то суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню та вважає, що відповідно до ст. 257 ЦК УКраїни позивачка звернулася у межах строку звернення до суду , оскільки події відбувалися 07 квітня 2013 року, а позивачка звернулася до суду 21.03.2016 року.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір (а.с.1), який відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог .
Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6,10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд ,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500,00 (одну тисячу пятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 25 (сорок пять) грн. 07 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення

Суддя О.О. Лобарчук