Єдиний унікальний номер 235/6977/16-ц Номер провадження 22-ц/775/224/2017
Головуючий I інстанції Данилів С.В.
Категорія 27 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Молдованова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

09 листопада 2016 року уповноважена особа гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» ОСОБА_2 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 53000000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 21% річних з датою остаточного повернення кредитних коштів 07 липня 2015 року. В порушення умов вказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу не виконує зобовязань, взятих на себе зобовязань за умовами кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19 травня 2016 року становить 101461651,95 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 91800 грн. та понесені судові витрати в сумі 1378 грн.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилося ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції невірно вказано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_3, оскільки завдяки даних системи автоматизації, банк має всі необхідні відомості про умови кредитного договору. В рішенні суд невірно вказав суму виданих в кредит коштів, яка становить 53000000 грн. Надаючи оцінку доказам, суд дійшов неправильного висновку, що надані позивачем виписки з особового рахунку не є належним доказом отримання коштів за вказаним кредитним договором, оскільки у банківських виписках по рахунках відповідача чітко простежується звязок відповідного рахунку з кредитним договором, відомості про основний рахунок відповідача, якому надавався кредит, а також через який мало здійснюватись погашення кредитної заборгованості, наявний у електронному виді в САБ «Scrooge3». Вважає, що в оскаржуваному рішення невірно зазначено, що автоматизована банківська система, яка використовується позивачем та з якої отримані відомості щодо кредиту, строку його повернення, розміру процентів за користування кредитом, є внутрішньою банківською системою, яка не містить жодного підпису відповідача і не є належним доказом існування кредитних правовідносин між сторонами.

Представник позивача ПАТ «КБ Український фінансовий світ» ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, який згідно позовної заяви зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на території, яка на теперішній час органами державної влади не контролюється, і поштовий звязок з якою з липня 2014 року відсутній, в судове засідання апеляційного суду не зявився. Згідно повідомлення Міністерства соціальної політики України від 23 січня 2017 року станом на 17 січня 2017 року інформація щодо ОСОБА_3 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня (а.с.118). Інформація про час і місце судового засідання була розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці апеляційного суду Донецької області у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)».

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 53000000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21 % річних строком до 07 липня 2015 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 19 травня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 101461651,95 грн., з яких: за заборгованість за кредитом - 53000000 грн., заборгованість за процентами - 20206877,78 грн., заборгованість за пенею - 28254774,17 грн.

Позивачем надано виписки з особового рахунку та розрахунок заборгованості за кредитним договором №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року, видані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», згідно яких позичальник ОСОБА_3 станом на 19 травня 2016 року має заборгованість перед ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» загальною сумою 101461651,95 грн. (а.с.5-9).

З листа головного управління національної поліції в Донецькій області №4/1335 від 25 грудня 2015 року вбачається, що за заявою ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» внесено відомості до ЄРДР за №0001279 за фактом незаконного заволодіння автомобілем Мітсубісі Лансер, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить банку, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за фактом збройного захоплення невідомими особами головного офісу ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» за адресою: м. Донецьк, проспект Миру, 5-Б, 08 квітня 2015 року до ЄДРР внесено відомості за №000731 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України. Крім того, 18 вересня 2014 року СВ Селидівського ВП Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області до ЄДРР за №0001846 внесено відомості за фактом безвісного зникнення в.о.голови правління банку ОСОБА_5 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, 20 листопада 2015 року до ЄРДР за №002333 внесено відомості за фактом безвісного зникнення головного бухгалтера банку ОСОБА_6 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.13-15).

Згідно меморіального ордеру №438¬-2 від 08 липня 2014 року ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» надало ОСОБА_3 кредит у сумі 53000000 грн. за кредитним договором №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року (а.с.4).

Постановою Правління Національного банку України №717 від 10 липня 2014 року було постановлено про відкликання банківської ліцензії та ліквідування публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (а.с.16).

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні копії кредитного договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року, а також всі документи, повязані з умовами, строком та порядком виконання кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_3 08 липня 2014 року укладено кредитний договір № 008/2500- Кл, на підставі якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 53000000 грн. з процентною ставкою 21% річних на строк до 07 липня 2015 року, а також доказів підтверджуючих досягнутих сторонами умов такого договору в письмовій формі, зі змісту якого суд мав встановити умови надання кредиту, зокрема суму кредиту, строк та порядок її повернення, річну відсоткову ставку за кредитом, строки та порядок її сплати, відповідальність за порушення умов кредитного договору, в тому числі розмір та порядок нарахування пені за прострочення виконання кредитних зобовязань. Надані позивачем документи, а саме: лист щодо вчинення кримінального правопорушення, витяг з кримінального провадження, виписка з особових рахунків, розрахунок заборгованості не доводять факт укладення між сторонами по справі кредитного договору.

Апеляційний суд вважає висновки суду законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладені в пункті 6 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, при ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи з наведених правових норм, єдиним належним та допустимим доказом укладення між сторонами кредитного договору та досягнутих сторонами умов такого договору є укладений ними в письмовій формі кредитний договір, зі змісту якого суд має встановити умови надання кредиту, зокрема, суму кредиту, строк та порядок її повернення; річну відсоткову ставку за кредитом, строки та порядок її сплати; відповідальність за порушення умов кредитного договору.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог ні оригінал, ні належним чином посвідчену копію договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року про надання відповідачеві ОСОБА_3 кредиту, заборгованість за яким вимагає стягнути, не надав.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач на доведеність своїх позовних вимог не надав суду кредитний договір, який є основним доказом на підтвердження виникнення між сторонами по справі правовідносин з надання кредиту. Надані на підтвердження факту заволодіння майном банку лист слідчого в Донецькій області Головного управління національної поліції від 25 грудня 2015 року № 1335 (а.с.13-14) та витяг з кримінального провадження № 0000754 (а.с.15), виписки з особового рахунку та розрахунок заборгованості (а.с.5-9), меморіальний ордер №438¬-2 від 08 липня 2014 року (а.с.4) не є доказами укладення між сторонами кредитного договору, змісту його умов.

Відповідно до частини 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, за відсутності самого кредитного договору суд не має можливості перевірити чи дійсно рахунок № 2863.980 було відкрито саме на підставі кредитного договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року, укладеного з ОСОБА_3

З виписок особового рахунку та розрахунку заборгованості (а.с.5-9) не вбачається зміст зобовязань банку та позичальника щодо умов надання кредитних коштів, їх повернення та сплати процентів за користування кредитом, вказані виписки не підписані посадовою особою банка, яка несе відповідальність за ведення бухгалтерського обліку та, відповідно, за достовірність зазначених в виписках відомостей.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має можливості надати примірник кредитного договору, укладеного з відповідачем, через його відсутність у банку, що він знаходиться в приміщенні головного офісу банку в м. Донецьку, тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція, і здійснити доставку документів у банку не має можливості, свідчать про обставини, через які банк не може надати доказ.

Проте наявність, в тому числі обєктивних, перешкод у наданні банком кредитного договору відповідно до ст. 61 ЦПК України не є підставою для звільнення позивача від доказування факту укладення ним з відповідачем кредитного договору в письмовій формі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що проведення антитерористичної операції на сході України є загальновідомим фактом, отже з урахуванням вимог частини 2 ст.61 ЦПК України не потребує доказування, не впливає на висновки суду. Доказуванню по цій справі підлягає не факт проведення антитерористичної операції, який за посиланням позивача є загальновідомим, а факт укладення між сторонами кредитного договору в письмовій формі. Проведення антитерористичної операції не є обставиною, яка звільняє позивача від доказування факту укладення між сторонами кредитного договору в письмовій формі та досягнутих між сторонами умов договору.

Відповідно до п. 2.16. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, під час приймання розрахункових документів відповідальний виконавець перевіряє правильність їх оформлення і засвідчує своїм підписом та відбитком штампа банку. Якщо операція потребує додаткового контролю, то документ, на підставі якого здійснена така операція, перевіряється особою, яка виконує контрольні функції (далі - контролер), і засвідчується її підписом. Електронні документи засвідчуються електронним цифровим підписом відповідних працівників під час їх створення. Контролер має засвідчувати електронні документи своїм цифровим підписом лише після того, як перевірив наявність цифрових підписів відповідальних виконавців та отримав позитивний результат.

Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, організація операційної діяльності передбачає наявність документованих операційних процедур (правил) за всіма операціями, що здійснюються банками відповідно до законодавства України (пункт 1.5.). Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані (пункт 4.1). Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи (пункт 4.2). Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3).

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, оформлених згідно з вимогами зазначеного Положення, щодо суми отриманого відповідачем кредиту за кредитним договором №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року.

Відповідно до частини 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно долучених до позовної заяви виписок з особового рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року: сума наданого кредиту - 53 000 000 грн., ставка 21 % річних, станом на 19 травня 2016 року заборгованість за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом - 53000000 грн., заборгованість за процентами - 20206877,78 грн., заборгованість за пенею - 28254774,17 грн., а всього - 101461651,95 грн. (а.с.5-9).

Проте з цих виписок та розрахунку заборгованості не вбачається, що зазначені в ній умови надання кредиту погоджені з відповідачем. З неї не вбачається навіть період, за який у відповідача виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Будь-яких доказів щодо типу та розміру процентної ставки, порядку сплати процентів за користування кредитними коштами позивачем суду не надано.

Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що надати суду примірник кредитного договору з додатковими угодами до нього, а також договори про забезпечення виконання кредитних зобовязань (договори іпотеки/застави/поруки тощо) не має можливості, оскільки вони знаходилися в приміщенні головного офісу банку у місті Донецьку, яке 21 червня 2014 року було незаконно зайнято невстановленими озброєними особами.

В судовому засіданні апеляційного суду 07 лютого 2017 року представник позивача ПАТ «КБ Український фінансовий світ» ОСОБА_4 заявив клопотання відповідно до ст. 137 ЦПК України про витребування у відповідача копії кредитного договору (а.с.144).

На виконання вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України апеляційним судом ухвалою від 07 лютого 2017 року витребувано у ОСОБА_3 копію кредитного договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року (а.с.146).

У звязку з тим, що відповідно до листа Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» № 7/1-2314 від 27 листопада 2014 року приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей, яка тимчасово неконтрольована українською владою, припинено, інформація про витребування у ОСОБА_3 копії кредитного договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року за ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року була розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці апеляційного суду Донецької області у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» (а.с.154).

Інформації від відповідача на адресу апеляційного суду не надійшло, тому зясувати наявність чи відсутність документів у відповідача, які могли би сприяти розгляду даної справи, не вбачається можливим.

Крім того, за клопотанням представника позивача ПАТ «КБ Український фінансовий світ» ОСОБА_4, заявленим в судовому засіданні апеляційного суду 28 лютого 2017 року (а.с.117), на виконання вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України апеляційним судом ухвалою від 28 лютого 2017 року витребувано у приватного акціонерного товариства «Перше українське бюро кредитних історій» інформацію з кредитної історії ОСОБА_3 за кредитним договором №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року (а.с.182).

З листа приватного акціонерного товариства «Перше українське бюро кредитних історій» від 20 березня 2017 року № 14-1/07-13 вбачається, що станом на 20 березня 2017 року в кредитній історії ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), що міститься в системі ПрАТ «ПВБКІ», відсутня інформація щодо кредитного договору №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_3 (а.с.203).

Як вбачається з вищевказаних клопотань (а.с.164,166-168), у позивача відсутні достовірні дані щодо умов кредитного договору, заборгованість за яким він просить стягнути.

Доводи апеляційної скарги про відомості про основний рахунок відповідача, наявний у електронному виді в САБ «Scrooge3», та наданий прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої банківської системи «Scrooge3», в якій зазначено реквізити позичальника ОСОБА_3, реквізити договору - №008/2500-Кл від 08 липня 2014 року, сума 53000000 (валюта не зазначена), початок 08.07.2014, кінець 07.07.2015, ставка 21 % (а.с.66), суд не приймає до уваги, оскільки зазначена автоматизована банківська система, яка використовується позивачем та з якої ним отримані відомості щодо суми кредиту, строку його повернення, розміру процентів за користування кредитом, є внутрішньою банківською системою, яка не містить жодного підпису відповідача, зокрема, електронного.

Відповідно до розділу 9 Положення про організацію операційної діяльності в банках України системи автоматизації банку мають мету інформаційного забезпечення операційної діяльності банків і не замінюють первинних бухгалтерських документів, якими мають оформлятися операції банку.

Враховуючи зазначене, прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої банківської системи «Scrooge3» не свідчить про дотримання письмової форми кредитного договору, а відповідно не є належним доказом існування між сторонами кредитних правовідносин.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і ненадання відповідачем витребуваних у нього документів не звільняє позивача від обовязку довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є недоведеними, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що суд позбавлений можливості встановити наявність між сторонами кредитних правовідносин, перевірити суму кредиту та процентів, а ухвалювати судове рішення на припущеннях недопустимо.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

ОСОБА_7