У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів про надання споживчого кредиту, визнання додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору недійсними, визначення грошової суми та зобов'язання і прийняти грошову суму,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту

№ 0 від 1 липня 2008 року, договору про надання споживчого кредиту

№ 0 від 1 липня 2008 року, визнання додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 1 липня 2008 року, іпотечного договору від 1 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5510 укладених між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк», - недійсними, а також визначення грошової суми та зобов'язання прийняти грошову суму.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ст. 230, ст.ст. 626-628 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», постановою Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та виходив із того, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім того, на момент укладення договору позивач не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. В свою чергу відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Також у додатках до договору споживчого кредиту «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які були підписані ОСОБА_5, міститься повна інформація стосовно умов кредитування, а сума, яку необхідно було повернути позичальнику, відповідає фактично отриманим коштам.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій вірно вказували на відсутність підстав для визнання недійсним договору та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів про надання споживчого кредиту, визнання додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору недійсними, визначення грошової суми та зобов'язання і прийняти грошову суму, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна