№ 207/1210/16-ц
№ 2/207/17/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Кам'янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам'янське справу за позовом Органу опіки та піклування Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради в особі Служби у справах дітей Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради до ОСОБА_1 , орган , якому законом надано право захищати права , свободи та інтереси інших осіб : Дніпродзержинська місцева прокуратура Дніпропетровської області , про позбавлення батьківських прав ,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2016 року Орган опіки та піклування Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради в особі Служби у справах дітей Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради звернувся до суду з позовною заявою , у якій просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки 25 травня 2012 року ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою . На період знаходження ОСОБА_1 під вартою малолітній дитини надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування . 23 липня 2012 року ОСОБА_2 влаштована до прийомної сім'ї . 1 березня 2016 року до Служби у справах дітей Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради з питання повернення на виховання доньки звернулася ОСОБА_1 , яка згідно вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року була звільнена з-під варти . На комісії з питань захисту дитини 2 березня 2016 року було розглянуто питання щодо передання малолітньої ОСОБА_2 на виховання матері та надано висновок про неможливість повернення дитини на виховання матері від 27 квітня 2016 року . Вважають , що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та її необхідно позбавити батьківських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України .

У судовому засіданні представник позивача Посунько О.В. заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що у 2012 році ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , тому на час слідства її доньці ОСОБА_2 було надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування . У 2012 році її влаштували до прийомної сім'ї подружжя Боровик , де вона перебуває і на теперішній час . 1 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Органу опіки та піклування із заявою про повернення на виховання доньки . Також надала пакет документів про офіційне працевлаштування , де було зазначено, що вона працює прибиральницею на ПАТ «Комбінат «Придніпровський» та отримає заробітну плату 2970 гривень на місяць . З метою перевірки достовірності інформації було зроблено запит на підприємство та встановлено , що ОСОБА_1 там не працює та ніколи не працювала . Їй було повідомлено про те , що пакет документів є не дійсним і вона про це не заперечувала . Потім документи були передані до поліції . ОСОБА_1 перебуває на обліку у нарколога , не займається вихованням дитини .

Відповідачка ОСОБА_1 заявлений позов не визнала та пояснила , що немає підстав для позбавлення її батьківських прав . З травня 2012 року знаходилася під вартою , звільнилася 29 грудня 2015 року . Не може забрати доньку через те , що не має можливості офіційно працевлаштуватись . На теперішній час дитина знаходиться у іншій сім'ї . Вони не спілкуються через те , що прийомна мати не дає можливості бачитися з дитиною .

Представник Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Філоненко Ю.Г. заявлений позов підтримала повністю .

Суд , вислухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що відповідачка ОСОБА_1 має малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8 ) , запис про батька дитини зроблено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с. 9 ) .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати , батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона , він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини .

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків , опікун , піклувальник , особа , в сім'ї якої проживає дитина , заклад охорони здоров'я , навчальний або інший дитячий заклад , в якому вона перебуває , орган опіки та піклування , прокурор , а також сама дитина , яка досягла чотирнадцяти років .

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу .

Свідок ОСОБА_5 пояснила , що проживає по сусідству з ОСОБА_1 та знає , що вона , як мати , піклується про своїх дітей . У квартирі є всі необхідні умови для проживання .

Свідок ОСОБА_6 пояснила , що ОСОБА_1 , як мати , завжди піклувалась про неї та сестру ОСОБА_2 . Ні вона , ні мати не можуть бачитись з ОСОБА_2 через те , що прийомна мати не дає їм спілкуватися . Мати не може влаштуватись на роботу , тому не має можливості забрати сестру.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» ( Заява № 39948/06) суд зазначив , що : право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів , спрямовані перешкодити цьому , є втручанням у права , гарантовані статтею 8.

Таке втручання є порушенням зазначеного положення , якщо воно здійснюється не «згідно із законом» , не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 , і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною , вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння , а це можна виправдати лише за виняткових обставин . У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід , здійснення якого має одразу припинятися , коли це дозволяють обставини . Отже , такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками , дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо , не допускаючи розлучення братів і сестер .

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина , яка проживає окремо від батьків або одного з них , має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки , які проживають окремо від дитини , зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею , якщо судом визнано , що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини .

ОСОБА_1 знаходилася під вартою з 22 травня 2012 року по 29 грудня 2015 року , що підтверджується вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року ( а.с. 16 - 25 ) . Після звільнення з-під варти ОСОБА_1 звернулася до Органу опіки та піклування про передачу малолітньої дитини на виховання матері , що було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини , протокол № 3 від 2 березня 2016 року ( а.с. 26 ) . Комісією було прийнято рішення про неможливість передачі дитини на виховання матері . ОСОБА_1 була позбавлена можливості спілкування з малолітньою дитиною , про що зазначає відповідачка та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6 . Таким чином , відсутні умови винної поведінки відповідачки , свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками по піклуванню про фізичний і духовний розвиток дитини , її навчання , підготовку до самостійного життя , тобто відсутнє ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини .

Доводи представника позивача про те , що ОСОБА_1 знаходиться на обліку у нарколога суд оцінює як обставину , яка характеризує особу відповідачки , але враховує , що позов заявлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України , згідно ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову . Що не було зроблено позивачем і позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав на підставі п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України .

Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини , місця проживання дитини , позбавлення та поновлення батьківських прав , побачення з дитиною матері , батька , які позбавлені батьківських прав , відібрання дитини від особи , яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду , управління батьками майном дитини , скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування . Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей , одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини , батьків , інших осіб , які бажають проживати з дитиною , брати участь у її вихованні , а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування , якщо він є недостатньо обґрунтованим , суперечить інтересам дитини .

Незважаючи на те , що позивач і є Органом опіки та піклування , позов пред'явлено у квітні 2016 року , позивачем не надано письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_1 . Висновок про неможливість повернення дитини на виховання матері від 27 квітня 2016 року ( а.с. 28 - 29 ) , не є тотожнім висновку про доцільність позбавлення батьківських прав , тому що Органом опіки та піклування розглядалося питання про повернення ОСОБА_2 , а не можливість позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_2 .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем .

Керуючись ст. 19 , 164 - 167 СК України 2003 року , 15 Закону України «Про охорону дитинства» , ст. 8 , 15 , 60 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради в особі Служби у справах дітей Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба