Справа № 134/2121/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

17 січня 2017 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Зарічанського В.Г.

при секретарі Балух О.В.

представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Глушков І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» до ОСОБА_2 про припинення використання земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні нею,
В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля» звернулося до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про припинення використання земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні нею, в якому просило зобов`язати ОСОБА_2 припинити використання земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер :04:002:0122, загальною площею 1,8813 га, яка розташована на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, всупереч договору оренди земельної ділянки № Р000002273 від 19.02.2011 р., зареєстрованому у відділі Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області 04.04.2012 р. за № 02439, та земельної ділянки № 285, кадастровий номер :04:002:0123, загальною площею 2,1793 га, яка розташована на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, всупереч договору оренди земельної ділянки № Р000002272 від 19.02.2011 р., зареєстрованому у відділі Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області 04.04.2012 р. за № 02411, та повернути вказані земельні ділянки в користування ПрАТ «ПК «Поділля» на строк та на умовах згідно з вказаними договорами оренди земеьних ділянок.
Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 19.02.2011 року між ним та відповідачем, якому зазначені земельні ділянки належать на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН № 006595 та державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН № 006596, виданими Крижопільською районною державною адміністрацією 17.12.2004 року, було укладено договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 10 років кожен, які зареєстровані у відділі Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області 04.04.2012 р., і строк дії вказаних договорів закінчується 04.04.2022 року.
Вказані договори оренди № Р від 19.02.2011 р. та № Р000002272 від 19.02.2011 р. є дійсними та у встановленому договором та Законом порядку розірвані, припинені або визнані недійсними не були.
Незважаючи на зазначене 07 жовтня 2014 р. при черговому об`їзді орендованих полів було виявлено, що земельні ділянки № 284 та № 285 поля № 17 самовільно засіяні насінням пшениці, про що складено відповідну службову записку.
Своїми діями відповідач грубо порушив умови договору, а саме п. 29 «б» договору, відповідно до якого орендодавець зобов`язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Не розірвавши в установленому порядку договір оренди земельної ділянки, грубо порушивши умови договору та Закону відповідач почав самовільно обробляти земельну ділянку.
Тому був вимушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що ніякого договору з позивачем відповідач не укладав, на його укладення від свого імені нікого не уповноважував, і договори оренди № Р000002273 від 19.02.2011 р. та № Р000002272 від 19.02.2011 р., на які посилається позивач, підписані іншою особою, а не відповідачем. Також у той час, коли вказані договори було укладено відповідач проходив строкову військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 на посаді старшого пожежного, на підтвердження чого представником відповідача надано відповідь військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.07.2016 року № 1469 на адвокатський запит № 100 від 15.07.2016 року.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.
Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачем було надано суду як докази договір від 19.02.2011 року укладений начебто між позивачем та відповідачем як власником земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0122, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН № 006595, виданим Крижопільською районною державною адміністрацією 17.12.2004 року, про оренду земельної ділянки площею 1,8813 га, яка розташована на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, строком на 10 років, та договір від19.02.2011 року укладений начебто між позивачем та відповідачем як власником земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0123, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН № 006596, виданим Крижопільською районною державною адміністрацією 17.12.2004 року, про оренду земельної ділянки площею 2,1793 га, яка розташована на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, строком на 10 років.
Вказані договори оренди зареєстровані у відділі Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області 04.04.2012 р. за № 02439, за № 02411.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст.202 ЦПК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з вимогами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).
Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність договору без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.
Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
Судом встановлено, що договори оренди землі № Р000002273 від 19.02.2011 р. та № Р000002272 від 19.02.2011 р., на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, відповідають за формою і змістом вимогам закону. Однак, згідно з висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.11.2016 № 331-П у зазначених договорах оренди підпис вчинено не відповідачем, а іншою особою, що є підставою для визнання вказаних договорів недійсними за ст.203, 215 ЦК України, тобто підписання договорів особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.
Також згідно з поясненнями представника відповідача у період з 19 квітня 2010 року по 14 квітня 2011 року відповідач проходив строкову військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 на посаді старшого пожежного, і за цей час відпустка йому не надавалася, що підтверджується відповіддю військового комісара Крижопільського районного військового комісаріату від 18.07.2016 року № 1469 на адвокатський запит № 100 від 15.07.2016 року (а.с.120). Таким чином, відповідач не мав фізичної можливості підписати зазначені договори оренди.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд вважає, що оскільки відповідач не підписував вказані договори, оскільки в цей час перебував на строковій службі, тому між сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов договорів.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки посилання позивача на порушення відповідачем договорів оренди землі № Р000002273 від 19.02.2011 р. та № Р000002272 від 19.02.2011 р., які не відповідають ч.1,3 ст.203 ЦК України, що є підставою вважати такі правочини недійсними з моменту їх вчинення, є безпідставним. Як вбачається, позивач користувався належними відповідачу земельними ділянками без достатніх правових підстав, а тому відповідач своїми діями не порушив права позивача, оскільки як власник земельних ділянок має право користуватися своїм майном на власний розсуд.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20.12.2011 р..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» до ОСОБА_2 про припинення використання земельних ділянок та усунення перешкод в користуванні ними відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» на користь ОСОБА_2 судові витрати: 900,48 гривень за проведення почеркознавчої експертизи та 2 228 гривень витрат на правову допомогу.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Крижопільський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особою, яка не була присутня при проголошенні судового рішення - у той же строк з моменту отримання копії цього рішення.
Суддя: