провадження 6/201/8/2017
УХВАЛА

23 березня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Пухловою О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання і видачу виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торес» про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» 09 грудня 2010 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та витрат.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором № 10/К-гр від 23 листопада 2007 року у розмірі 6 999 035 грн. 21 коп., вирішено питання щодо судових витрат. 05 січня 2012 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду від 13 грудня 2011 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2012 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13 грудня 2011 року було відмовлено. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2012 року зазначено складові частини заборгованості за кредитним договором № 10/К-гр від 23 листопада 2007 року. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року залишено без змін. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 січня 2013 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року залишено без змін. 30 вересня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» було направлено два виконавчі листи по зазначеній цивільній справі для виконання.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» 15 липня 2015 року звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання та видачу виконавчого листа.

Представник заявника ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. З урахуванням зазначеного та на підставі ч. 2 ст. 371 ЦПК України суд вважає можливим розглядати питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання і видачу виконавчого листа за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для вирішення зазначеного питання.

Представник третьої особи ТОВ «Торес» в особі ліквідатора в судовому засіданні клопотання (заяву) про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання і видачу виконавчого листа не визнав, не підтримав, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, і просив його не задовольняти в повному обсязі.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою статті 368 ЦПК України визначено, що питання, повязанні із зверненням судового рішення до виконання вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором № 10/К-гр від 23 листопада 2007 року у розмірі 6 999 035 грн. 21 коп., вирішено питання щодо судових витрат. 05 січня 2012 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду від 13 грудня 2011 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2012 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13 грудня 2011 року було відмовлено. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2012 року зазначено складові частини заборгованості за кредитним договором № 10/К-гр від 23 листопада 2007 року. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року залишено без змін. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 січня 2013 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року залишено без змін. 30 вересня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» було направлено два виконавчі листи по зазначеній цивільній справі для виконання.

Частиною 2 статті 368 ЦПК України встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Але в передбачений законом строк представник банку, повинен був отримати виконавчий лист по вказаному рішенню суду та предявити його до виконання до відповідної виконавчої служби, чого зроблено не було. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника ПАТ «ВіЕйБі Банк» на те, що причинами пропущення строку для предявлення виконавчого документу до виконання є низький рівень відповідальності звільнених працівників, значна завантаженість, пересилання документів з регіональної дирекції до головного офісу банка, оскільки належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску для предявлення виконавчого листа до виконання не надано.

Також судом було встановлено, що позивач протягом встановленого законом строку для предявлення виконавчого документа до суду з заявою про видачу виконавчого листа по цій справі не звертався.

Судом зясовано та підтверджується матеріалами справи, що при розгляді справи судом та при ухваленні заочного рішення по справі представник позивача участі у судому засіданні не брав, однак йому було достеменно відомо про винесене судове засідання, коли судом було ухвалене вище вказане заочне рішення, оскільки останнім була надана заява про розгляд справи за його відсутності, також судом було встановлено, що вказане заочне рішення суду та виконавчі документи по справі представник позивача мав отримати відразу після вступу рішення в законну силу, повинен був цікавитися долею позову банку і прийнятим рішенням по справі, але без поважних причин цього не зробив і вже інший представник банку (хоча представників в банку може бути декілька) почав цікавитися цим питанням лише згодом, але лише в липні 2015 року останнім було подана заява про поновлення строку для предявлення виконавчих документів до виконання, однак у своїй заяві про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання заявник не зазначає обєктивних причин та обставин, з урахуванням яких він не звертався до суду про видачу рішення та виконавчого листа по справі, оскільки останнім не було надано відповідних доказів на підтвердження зазначеного та, що строк останнім (саме банком, а не його конкретним представником) було пропущено з поважних причин.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також слід зазначити, що згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що причини з яких було пропущено строк для предявлення виконавчих документів до виконання не є поважними, а заява не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вказане рішення суду набрало законної сили та на вимогу позивача повинно було видано виконавчий лист по справі, який повинно було отримати, що підтверджується матеріалами справи, також судом було встановлено, що строк предявлення виконавчих документів до виконання встановлено один рік з моменту набрання судом законної сили, в звязку з зазначеним стягувачем виконавчий лист не отримано було навіть після закінчення строку на предявлення їх до виконання. Однак при розгляді судом вище вказаної заяви не було встановлено, а заявником не було наведено поважних причин та на підтвердження поважності причин пропуску спірного строку і не було надано відповідних доказів у звязку з якими осатаній не звертався до суду з заявою про видачу виконавчого листа по справі у встановлений законом строк і відповідно не предявив його до виконання.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеної заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаної зави про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання і видачу виконавчого листа, оскільки відсутні поважні причини, з яких стягувач пропустив визначений законом строк, таким чином, вона не підтверджена, безпідставна і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для її задоволення немає, а тому вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 3, 11, 57, 58, 60, 61, 212, 368, 371 ЦПК України, ч. 5 ст. 12 і ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання і видачу виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торес» про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -