Провадження № 4-с/344/28/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

за участю скаржника ОСОБА_2, представника скаржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали скарги ОСОБА_4, заінтересовані особи: головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5, ОСОБА_6 на скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.09.2016 року ВП №52209182 щодо виконання виконавчого листа №344/7683/2016, виданого 01.09.2016 року Івано-Франківським міським судом, підроблення постанови, повернення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 (прізвище під час розгляду скарги змінено на ОСОБА_2) Маряни Василівни ОСОБА_3 звернувся у вересні 2016 року в суд зі скаргою, відповідно до якої просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.09.2016 року ВП №52209182 щодо виконання виконавчого листа №344/7683/2016, виданого 01.09.2016 року Івано-Франківським міським судом, повідомити правоохоронні органи про підроблення постанови з метою сприяння боржнику у умисному невиконанні рішення суду, ВП повернути у Івано-Франківський МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області для продовження виконання.

Вимоги скарги мотивував, тим, що боржник 20.09.2016 року до Івано-Франківського міського суду направляв клопотання, в якому вказав, що на даний час він не працевлаштований та згідно копії трудової книжки він з 01.07.2016 року звільнений з ТОВ ВПК-Україна, згідно наказу №264, а тому підстав для передання виконавчого провадження до Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області у державного виконавця за оскаржуваною постановою не було.

Ухвалою суду від 02.11.2016р. до участі у справі залучено заінтересованою особою боржника ОСОБА_6

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.11.2016року в задоволенні скарги було відмовлено, однак ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.12.2016р. дану ухвалу скасовано та передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

21.12.2016 року прийнято до розгляду дану скаргу.

Заявник та її представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечив, надав суду копії матеріалів виконавчого провадження. Також повідомив, що йому не було відомо про звільнення боржника з роботи на час ухвалення орскаржуваної постанови, оскільки згідно отриманої відповіді із ПФУ від 19.09.2016 року боржник ОСОБА_6 працює в ТОВ ВПК-УКРАЇНА м.Рівне.

ОСОБА_6 в судові засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення скаржника та її представника, державного виконавця, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу рішення державного виконавця під час примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №344/7683/2016 виданого 01.09.2016р. Івано-Франківським міським судом, а саме щодо направлення виконавчого документу за належність до іншого ДВС по місцю роботи боржника.

В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2016 р. Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист №344/7683/2016 про стягнення з ОСОБА_6, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 усіх доходів ОСОБА_6, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

13.09.2016 року ОСОБА_4 звернулася до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа та постановою головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_9 від 15.09.2016 року було відкрито виконавче провадження №52209182.

За вимогами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин вересень 2016 року, діючого до 05.10.2016р.) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

В процесі здійснення примусового виконання державним виконавцем 19.09.2016 року було направлено запит №21439464 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи щодо ОСОБА_6, РНОКПП: НОМЕР_1. На вказаний запит було отримано відповідь № від 19.09.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_6, РНОКПП: НОМЕР_1 працює у ТОВ ВПК-УКРАЇНА, м.Рівне, пров. Робітничий, 5.

Вказана інформація стала підставою для винесення 28.09.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження №52209182.

Проте, державний виконавець не звернув належну увагу в інформації на те, що така інформація містила дані не на час запитуваної інформації, а ще за липень 2016 року. Разом з тим, будь-які запити в ТОВ ВПК-УКРАЇНА, м.Рівне зроблено ним не було.

Як слідує з матеріалів справи, 01.07.2016р. боржник ОСОБА_6 звільнився ТОВ ВПК-УКРАЇНА м.Рівне, за згодою сторін.

Дійсно згідно вимог ч.1 ст. 20 ЗУ Про виконавче провадження виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Проте, як зясовано судом, підстав для закінчення ВП у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, на час винесення постанови від 28.09.2016 року, не було, а таке рішення державного виконавця було передчасним без встановлення достовірної інформації. Окрім того, постанова державного виконавця могла бути оскаржена у встановленому порядку, а тому маючи інформацію про її оскарження до суду (на третій день постановлення 30.09.2016р.), вчиняти дії щодо такої передачі виконавчого листа до іншого органу ДВС були взагалі на переконання суду - неправомірними.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 6, 12, 82 «Про виконавче провадження», ст.13 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК України та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Завданнями державної виконавчої служби є примусове виконання рішень, своєчасне, повне і неупереджене його виконання (ст.1, 2 даного Закону).

Зважаючи на встановлені судом обставини, скарга є обгрунтованою в частині скасування постанови головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 28.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 52209182) та зобовязання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 вчинити дії щодо повернення виконавчого листа 344/7683/2016 від 01.09.2016 року з Рівненського МВ ДВС Головного теритоіального управління юстиції в Рівненській області для продовження виконання Івано-Франківським МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області примусового виконання рішення суду.

Щодо вимог про повідомлення правоохоронних органів щодо підроблення постанови з метою сприяння боржнику у умисному невиконанні рішення суду, то така вимога є недоведеною суду.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 28.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 52209182).

Зобовязати головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 вчинити дії щодо повернення виконавчого листа № 344/7683/2016 від 01.09.2016 року з Рівненського МВ ДВС Головного теритоіального управління юстиції в Рівненській області для продовження виконання Івано-Франківським МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області примусового виконання рішення суду.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.