АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Волошиної В.М.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування та пені,

№ апеляційного провадження:22-ц/796/1573/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 82 031грн. 20коп. та пеню за затримку у виплаті страхового відшкодування в сумі 1828грн. 60коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він є власником транспортного засобу марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1. 13 лютого 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО без виключень, за умовами якого одним із страхових випадків, що передбачає виплату страхового відшкодування є протиправні дії третіх осіб, що кваліфікуються як злочин або адміністративне правопорушення відповідно до законодавства України або іншої країни, на території якої стався страховий випадок (включаючи підпал), що спрямовані на пошкодження, знищення та/або пошкодження, знищення або крадіжку (таємне викрадення) частин, деталей, вузлів, агрегатів, приладів ЗТЗ та/або ЗДО.

Позивач стверджував, що в ніч на 21 березня 2015 року невстановлена особа, знаходячись на території гаражного кооперативу по провулку Промисловому у м. Берислав, шляхом зриву двох навісних замків проникла до приміщення гаражу НОМЕР_2 та здійснила крадіжку із застрахованого автомобіля акумулятора та запчастин двигуна. Про випадок, який може бути кваліфікований як страховий, ним повідомлено правоохоронні органі та страхову компанію, при цьому останній також було надано весь перелік необхідних документів для отримання страхового відшкодування, відповідно до розділу 22 укладеного договору. Транспортний засіб було направлено до офіційного CTO-партнера страхової компанії ТОВ «АМПІР», за результатами огляду якою було надано рахунок-фактуру на суму 82 031 грн. 20 коп.

Позивач посилався на те, що 30 березня 2015р. надав відповідачу пакет документів, проте всупереч пункту 24.2. та 24.3. відповідач не прийняв рішення у встановлений п'ятиденний термін, а 13 травня 2015 року він отримав листа страховика про необхідність надати ряд документів та продовження розгляду заяви на 60 календарних днів. Крім того, листом від CTO-партнера йому було повідомлено про початок утримання коштів за зберігання автомобіля.

- 2 -

Позивач стверджував, що відповідачем так і не було прийнято рішення з приводу його звернення, а відсутність автомобіля порушує ритм його життя, так як він постійно користується автомобілем за змістом своєї діяльності.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 82 031 грн. 20 коп., пеню за затримку виплати страхового відшкодування у розмірі 1 828 грн. 60 коп., а всього стягнуто 83 859 грн. 80 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року, відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» про перегляд заочного рішення від 3 березня 2016 року.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, так як він не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи судом першої інстанції.

Також відповідач зазначає, що позивачем надані неправдиві відомості стосовно настання страхового випадку, а також не було надано належних доказів пошкодження автомобіля саме у результаті викрадення акумуляторної батареї та запчастин двигуна.

Крім того, відповідач вважає, що розрахунок страхового відшкодування проведено без врахування умов укладеного договору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено що 13 лютого 2015р. між позивачем та відповідачем укладений договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО без виключень, за яким застраховано автомобіль «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності.

Згідно пункту 6 договору страховими ризиками є дорожньо-транспортна пригода, стихійне лихо, незаконне заволодіння, пожежа та вибух, протиправні дії третіх осіб, зовнішній вплив.

Згідно листа заступника начальника СВ Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 19 лютого 2016р. досудовим розслідуванням встановлено, що 21 березня 2015р. невстановлена особа, знаходячись на території гаражного кооперативу по провулку Промисловому в м. Бериславі, шляхом зриву двох навісних замків проникла до приміщення гаражу № 37 та здійснила крадіжку акумуляторної батареї та 4 паливних форсунок і їх комплектуючих з автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1. Також при огляді були виявлені пошкодження автомобіля у вигляді розбитих глухого скла лівих дверей та великого скла лівої передньої двері.

23 березня 2015р. позивач подав до страховика заяву про настання події КАСКО без виключень.

Згідно рахунку-фактури від 23 березня 2015р. ТОВ «АМПІР» вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 82 031грн. 20коп.

Листом від 13 травня 2015р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило позивача про необхідність надання документів та відомостей стосовно вчинення крадіжки та про продовження розгляду страховою компанією питання про виплату страхового відшкодування.

На день звернення позивача до суду з позовом страхове відшкодування не виплачено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подія, у результаті якої були завдані збитки позивачу, є страховим випадком, відповідно до укладеного сторонами договору, розмір завданих збитків підтверджений належними

- 3-

документами і дії страховика по відмові у виплаті страхового відшкодування є неправомірними.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування -це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконав умови договору страхування, оскільки 23 березня 2015р. він повідомив про настання страхового випадку, надав автомобіль для огляду, а 30 березня 2015р. надав всі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

В той же час, відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховиком, не виконано належним чином зобов'язання за договором, не проведено виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку.

Згідно пункту 23.1. укладеного сторонами договору страховик здійснює виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору на підставі заяви про подію страхувальника (вигодонабувача, спадкоємця) та страхового акта, складеного страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком, у строки, встановлені розділом 24 цього договору.

Пунктом 24.1. договору встановлено, що рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймається страховиком в строки визначені в пункті 24.2. договору, за умови надання страхувальником усіх необхідних документів, визначених в розділі 22 договору, шляхом складання страхового акту.

Судом встановлено і відповідачем не заперечувалося, що позивач 30 березня 2015р. надав страховику всі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Документи, надання яких вимагав страховик у листі до позивача від 13 травня 2015р., не передбачені розділом 22 укладеного сторонами договору.

Відповідно до пункту 24.2.5 договору страховик приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування та проводить виплату страхового відшкодування у випадках, які не визначені в п. 24.2.1 - п. 24.2.4 договору - протягом 10 (десяти) робочих днів з дня надання страхувальником страховику заяви про подію та необхідних документів.

- 4 -

Під час судового розгляду було встановлено, що протягом зазначеного строку страховою компанією виплата страхового відшкодування проведена не була.

Пунктом 24.3 договору передбачено, що страховик приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з письмовим повідомленням про це страхувальника (вигодонабувача, спадкоємця) з обґрунтуванням причин відмови протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня надання страхувальником страховику заяви про подію та необхідних документів.

Відповідачем суду не було надано доказів прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно до зазначеного пункту договору.

Також відповідачем не було дотримано вимоги пункту 24.4 договору, за яким у разі виявлення страховиком невідповідності пошкоджень ЗТЗ (ЗДО) обставинам настання події, яка в подальшому може бути як страховий випадок, що вказані страхувальником у заяві про подію, страховик повідомляє страхувальника про зміну строків прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 3 (трьох) робочих днів з дати проведення огляду ЗТЗ (ЗДО) з виконанням однієї із дій, яка передбачена п. 24.2. - п. 24.3. договору. При цьому страховик має право відстрочити прийняття рішення страхового відшкодування на строк, що не перевищує 60 (шістдесят) календарних днів з дати отримання заяви про подію та необхідних документів.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що огляд транспортного засобу страховиком проведено 23 березня 2015р., разом з тим лист про продовження розгляду справи був направлений страхувальнику тільки 13 травня 2015р., а на час звернення позивача до суду з даним позовом у листопаді 2015р. відповідачем не було повідомлено ні про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, ні про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Ураховуючи, що страхова компанія належним чином не виконала своїх зобов'язань за договором, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхової події, так як на передодні укладення договору страхування позивачу на СТО було рекомендовано замінити 4 форсунки, а кримінальне провадження за фактом пошкодження автомобіля не відкривалося, тому той факт, що скло лівих дверей було пошкоджено у результаті викрадення запчастин є сумнівним, колегія суддів вважає припущеннями, на яких відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватися доказування.

Твердження представника відповідача про те, що 3 червня 2016р. зареєстроване кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст.. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення страхового відшкодування, оскільки суду не надано доказів, що кримінальне провадження здійснюється стосовно позивача.

Разом з тим, посилання відповідача на те, що при визначені розміру страхового відшкодування судом не були взяті до уваги умови договору страхування, колегія суддів вважає правомірними.

Згідно пункту 23.3. договору страхування розрахунок розміру страхового відшкодування здійснюється в порядку, встановленому в п. 23.4. договору. Пункт 23.4.1.визначає, що при пошкодженні ЗТЗ (ЗДО) внаслідок будь-якого ризику страхове відшкодування розраховується за формулою: СВ = РМЗ*КП-Ф-СВВ0+ЗВ-НП, але не більше СС, де РМЗ - розміру прямого матеріального збитку, завданого страхувальнику внаслідок настання страхового випадку; КП - коефіцієнта недоврахування (пропорційності); Ф - розміру франшизи, встановленої цим договором; СВВО - сум відшкодувань, отриманих страхувальником від осіб, відповідальних за завдані збитки; ЗВ - розміру документально підтверджених застрахованих витрат, необхідність здійснення яких виникла у страхувальника в результаті настання випадку, та відшкодування яких передбачено в п. 11.8 договору;НП - розміру несплачених страхових платежів; СС - розміру загальної страхової суми за договором.

- 5 -

У пункті 17.1.8. договору визначено, що коефіцієнт недострахування (пропорційності) - це співвідношення страхової суми, встановленої договором для ЗТЗ, до дійсної вартості цього ЗТЗ на дату настання страхового випадку.

У договорі страхування сторони погодили дійсну вартість застрахованого транспортного засобу у розмірі 200 000грн., згідно розрахунку ринкової вартості автомобіля станом на 5 квітня 2015р., яка виконана аварійним комісаром Гарматюком П.К. та не заперечувалася представником позивача під час апеляційного розгляду, становить 330 759,83грн., отже коефіцієнт недострахування становить 0,605. Таким чином, розмір страхового відшкодування становить 49 628,88 ( 82031,2*0,605).

Колегія суддів вважає, що наданий позивачем рахунок-фактура від 23 березня 2015р. у підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля є належним доказом, оскільки він виконаний СТО, яка була погоджена страховиком, а страховик у порушення пункту 23.2.1. договору не отримав дефектну відомість від СТО-партнера та не надав належних та допустимих доказів, які б спростували надані позивачем докази у підтвердження розміру завданих збитків.

Також правомірним вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як правовідносин сторін вказаним законом не регулюються.

Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про страхування» та нормами Цивільного Кодексу України, про що зазначено у мотивувальній частині даного рішення.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається статтею 610 ЦК України.

Відповідно до пункту 20.5.2. договору страхування за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування страховик несе майнову відповідальність шляхом сплати пені у розмірі 0,01% від суми грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідач у порушення пункту 24.2.5. протягом 10 (десяти) робочих днів з дня надання страхувальником заяви про подію та необхідних документів не прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування та не провів виплату страхового відшкодування, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з нього пені на користь позивача.

Однак, враховуючи, що розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню, зменшенню підлягає і розмір пені. Також суд першої інстанції неправомірно виходив з того, що відповідач зобов'язаний був виплатити страхове відшкодування протягом п'яти робочих днів з дня подачі заяви та необхідних документів, оскільки це суперечить умовам укладеного сторонами договору, які викладені вище.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що період нарахування пені необхідно обраховувати з 15 квітня 2015р. по 16 листопада 2015р. (згідно заявлених позовних вимог), що становить 215 днів, а розмір пені складає 1 075грн. 84коп.

Судом першої інстанції з'ясовані обставини справи, проте, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року змінити, зменшивши розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з

- 6 -

Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 до 49 628грн. 88коп. та розмір пені до 1075грн. 84коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: