Справа № 377/566/16-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/382/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 24.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретаріОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст. 1281, 1282 ЦК України, який обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.11.2011року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

10.12.2014 року відповідач ОСОБА_6, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.12.2014року.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_5

Просило стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 11.11.2011року у розмірі 6989,26 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що ПАТ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 уклали договір б/н від 11.11.2011 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер 11 грудня 2014 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом станом на 31.05.2016 року залишок заборгованості ОСОБА_6, за кредитом становить 6 989,26 грн.

29 березня 2015 року позивач надіслав до Славутицької міської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців боржника на суму 6989,26 грн., яка отримана адресатом.

Також, позивач 02 листопада 2015 року надіслав аналогічну вимогу до ОСОБА_5

Листом від 17.06.2015 року № 422/02/14, отриманим позивачем 24.06.2015 року, завідувач Славутицької міської державної нотаріальної контори повідомила позивача, що згідно частини 1 статті 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобовязані самостійно повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги; нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину тільки у разі наявності заборони (згідно підпункту 4.16 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 15 травня 2002 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції, Київської області, Україна, про що зроблено запис № 61.

Згідно копії Кредитного договору б/н правовідносини між банком та боржником ОСОБА_6 виникли 11.11.2011 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказував, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав до суду доказів успадкування відповідачем ОСОБА_5, певного майна після смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_6, та його вартості.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

У ст. 1282 ЦК України зазначено, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржникам перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи Банк звертаючись до суду із вказаним позовом посилався на те, що відповідач у справі ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги, так як проживала із померлим на момент смерті за однією адресою, а тому в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не відмовилася від її прийняття.

Колегія суддів розцінює даний довод позивача критично, оскільки відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 15 травня 2002 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції, Київської області, Україна, про що зроблено запис № 61, а тому, в розумінні ст. 1261 ЦК України відповідачка не є спадкоємцем померлого першої черги, так як являється його колишньою дружиною, а сам по собі факт проживання її за однією адресою з померлим на час смерті не свідчить про обов»язковість прийняття нею спадщини в силу ч.3 ст.1268 ЦК України.

Доказів того, що відповідачка успадкувала майно після померлого, як спадкоємець іншої черги (2-5) або взагалі має право на успадкування майна суду надано не було.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи позивач у справі - ПАТ КБ "Приватбанк", звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_5 є спадкоємцем якоїсь черги після померлого ОСОБА_6 і до неї перейшли всі права та обов»язки померлого та остання успадкувала будь-яке майно у межах суми боргу, а тому позовні вимоги є недоведеними та необгрунтованими.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: В.І.Олійник

ОСОБА_7