АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 667/3477/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/104/17
Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вейтас І.В.,
Радченка С.В.,
за участю секретаряПавловської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_5, третя особа - Комсомольський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку і про витребування документів, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8 про визнання права на проживання та користування квартирою,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.11.2015 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково. Усунуто ОСОБА_6, ОСОБА_7 перешкоди у користуванні житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_8, ОСОБА_5 з цієї квартири. Зобов'язано Комсомольський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області зняти ОСОБА_8, ОСОБА_5 з реєстрації у вказаній квартирі. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при винесенні рішення, судом першої інстанції, не було враховано той факт, що ОСОБА_5 іншого житла не має, є інвалідом третьої групи, тому фактично виселення його з квартири АДРЕСА_1 , позбавить його можливості реалізовувати своє право на житло, яке передбачено Конституцією та чинним законодавством України та змусить його мешкати фактично на вулиці. Також суд першої інстанції не врахував той факт, що перехід права власності на зазначену квартиру до іншої особи не може бути підставою для припинення права користування житловим приміщенням членами родини попереднього власника, яке в них існувало. Крім того, квартира АДРЕСА_1 була придбана тільки за кошти ОСОБА_5 Також судом безпідставно було відмовлено у клопотанні про виклик свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які могли би підтвердити обставини даної цивільної справи. На підставі чого, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_5 права на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1. Судові витрати покласти на ОСОБА_7 та ОСОБА_6

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_11, у судовому засіданні, на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_12, у судовому засіданні, проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до суду не з'явились, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі вселилися до спірної квартири як члени сім'ї ОСОБА_13, проте після смерті останнього та переходу права власності на квартиру до його спадкоємців втратили право користування квартирою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 був батько позивачок ОСОБА_13

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.07.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О., позивачкам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 по ? частині кожній.

Позивачки оформили своє право власності на житловий будинок у відповідних частинах.

Відповідач ОСОБА_5, є рідним братом спадкодавця та був вселений та зареєстрований у вище вказаній квартирі разом зі своїм сином - ОСОБА_8 за згодою колишнього власника квартири як член його сім'ї.

Також судом першої інстанції правильно встановлено, що після смерті власника квартири ОСОБА_13 відповідачі продовжують проживати у зазначеній квартирі та на направлену 26.03.2015 року позивачами вимогу щодо добровільного виселення з квартири, яку вони отримали 01.04.2015 року, не реагують (а.с.15,16).

Крім того, на пропозицію позивачів укласти договір найму на вказане житлове приміщення відповідачі також не реагують та не несуть витрат на утримання квартири.

Згідно довідки № 464 від 03.03.2015 року виданої КП «Центр» вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані позивачка ОСОБА_7, як власниця, її донька ОСОБА_15, а також відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_8, які не є членами сім'ї власників квартири. Зазначена обставина сторонами не спростовується.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.11.2014 року ОСОБА_5 у позові про визнання права власності на ? частину спірної квартири та визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними відмовлено. Рішення набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Херсонської області від 26.01.2015 року.

Крім того, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.11.2014 року встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.1995 року, укладеного між ОСОБА_16 та ОСОБА_13, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. за № 173, ОСОБА_13 належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1 та зареєстрована в КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 05.10.1995 року за реєстровим № 29246, що також підтверджується довідкою КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації»Херсонської обласної ради від 06.09.2013 року за № 7444.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 14.11.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1983.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.

Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 05.11.2014 року дійшов висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користувались цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачі як власники спірної квартири вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження нею, в тому числі шляхом виселення відповідачів, які як члени сім'ї колишнього власника житла втратили право користування ним у зв'язку із смертю останнього, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, а тому фактично виселення його з квартири АДРЕСА_1, позбавить його можливості реалізовувати його право на житло, яке передбачено Конституцією та чинним законодавством України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_5 не є власником спірної квартири, а новий власник відповідно до ст.319 ЦК України має право користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Доводи, які стосуються наявної заборгованості за комунальні послуги колегією до уваги не беруться, оскільки вони не мають суттєвого значення для вирішення спору.

Доводи щодо придбання квартири АДРЕСА_1 за кошти відповідача ОСОБА_5 також відхиляються, як такі, що не підтверджені належними доказами.

Доводи про те, що перехід права власності на квартиру до іншої особи не може бути підставою для припинення права користування нею членами сім'ї колишнього власника колегією не беруться до уваги з мотивів, які викладені вище у мотивувальній частині ухвали.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

С.В.Радченко