АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/525/16-ц Номер провадження 22-ц/786/67/17Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - АБРАМОВА П.С., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Козельщинської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту дійсним, встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання осіб такими, що втратили право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Козельщинської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на земельну ділянку.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У червня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому зазначала що з 1998 року вона спільно проживала з власником будинку ОСОБА_5 за адресою: вул. Шкільна ,23 селище Висока Вакулівка Козельщинського району Полтавської області.

Також зазначила, що спадкодавець проживав самотньо, дружини в нього не було, родичі приїжджали до нього рідко, по господарству відповідачі не допомагали та гроші на лікування спадкодавцю не давали.

12.08.1997 року ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого все майно яким спадкодавець володіє на день своєї смерті заповів ОСОБА_2

26.04.1999 року ОСОБА_5 помер.

Позивачка зазначає, що через рік після смерті спадкодавця на підставі заповіту отримала державний акт на право власності на землю на ім`я спадкодавця ОСОБА_5

Також зазначила, що неодноразово зверталась до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, про те їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки вона звернулась з пропуском 6-ти місячного строку та документи, які знаходяться у неї були зібрані в недостатній кількості.

У звязку з цим позивачка просила визнати заповіт ОСОБА_5 дійсним, визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, визнати ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право на спадщину за законом на вклади померлого ОСОБА_5, а також визнати за ОСОБА_2 право власності на вклади за заповітом після померлого ОСОБА_5

13.06.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з зустрічним позовом до Козельщинської райдержадміністрації, за участю третьої особи Козельщинської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на земельну ділянку.

В позовній заяві зазначали, що 26.04.1999 року помер їх батько.

Після смерті ОСОБА_5 відкрито спадкову справу в Козельщинській державній нотаріальній конторі та ними було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька , а саме по ? частині спадкового майна, яке складається із заощаджень(133-134).

Також зазначили, що до спадкової маси не увійшла земельна ділянка площею 3,51га згідно державного акту серія ІІІ-ПЛ № 005516, розташованої на території Високовакулівської сільської ради, яка належала на праві власності спадкодавцю.

У звязку з цим просили визнати за ними в рівних долях по ? частині за кожним, право власності на земельну ділянку площею 3.51 га в с. Висока Вакулівка Козельщинського району, згідно Державного Акту про право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 29.06.2016 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи Козельщинської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту дійсним, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, про визнання осіб такими, що втратили право на спадщину за законом та про визнання права власності на спадкове майно з цивільною справою за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Козельщинської райдержадміністрації, за участю третьої особи Козельщинської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на земельну ділянку.

27 жовтня 2016 року ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області позовну вимогу ОСОБА_2 про визнання заповіту ОСОБА_5 дійсним залишено без розгляду.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Козельщинської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту дійсним, встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання осіб такими, що втратили право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Козельщинської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 3,51 га, згідно державного акту серія ІІІ-ПЛ № 005516, розташована на території Високовакулівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після померлого 26.04.1999 року ОСОБА_5

Стягнуто з ВОЙНА (ЧОБІТЬКО) на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1452, 50 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 09.06. 2016 року, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться в Козельщинській філії ПАТ « Державний ОСОБА_6 України», а саме на рахунки № 91551444, 05717;0773, які належали померлому 26.04.1999 року ОСОБА_5 та успадковані по ? частині відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30.11.2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасовано.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Місцевим судом вірно встановлено, що 26.04.1999 року. помер ОСОБА_3 Л ( а.с.18).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно у вигляді грошових коштів та земельної ділянки площею 3,51 га.

За життя спадкодавець заповів все своє майно ОСОБА_2 ( т.1 а.с.140).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня її заява про прийняття спадщини, а також у звязку із запереченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 факту вступу ОСОБА_2 у фактичне управління спадковим майном.

Також відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом у звязку з наявністю заповіту посвідченого Високовакулівською сільською радою Козельщинського району полтавської області 12 серпня 1997 року який є чинним.

Відмовляючи в позові ВОЙНА (ЧОБІТЬКО) місцевий суд виходив з того, що, оскільки остання пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, то вона втратила право на спадщину відповідно до законодавства.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 місцевий суд виходив з того, що відповідачі прийняли спадщину шляхом володіння спадковим майном, а саме грошовими заощадженнями які належали померлому ОСОБА_3

Проте, з такими висновками місцевого суду погодитись не можна, оскільки він дійшов їх внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, що діяв на час утворення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини, а вст.17 цього Кодексу зазначається, що місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та (або) подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

В силу ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Із справи вбачається, що 26.04.1999 року помер спадкодавець ОСОБА_3Л.( т.1 а.с.18).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня її заява про прийняття спадщини, а також у звязку із запереченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 факту вступу ОСОБА_2 у фактичне управління спадковим майном( т.1 а.с.9-10).

Згідно довідки Високовакулівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 26.05.2016 року ОСОБА_2 проживала з спадкодавцем до моменту смерті( а.с.16).

Крім того, позивачка закінчила оформлювати та отримала правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку.

За таких обставин ОСОБА_2 вступила в фактичне користування та володіння майном одразу після смерті, відповідно до чинного на той час законодавства.

Відтак, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом земельної ділянки площею 3,51 га, згідно державного акту серія ІІІ-ПЛ № 005516, розташованої на території Високовакулівської сільської ради після померлого 26.04.1999 року ОСОБА_5, оскільки спадкоємство в даному випадку здійснюється за заповітом, а не за законом.

Доводи апеляційної скарги про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом не заслуговують на увагу, оскільки позивачка її прийняла у відповідності до закону.

Доводи апеляційної скарги про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право на спадщину за законом на вклади померлого ОСОБА_5 не беруться до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4, ОСОБА_3

Будь-які відомості про визнання недійсними вищезазначених свідоцтв у справі відсутні.

Крім того, позивачкою не заявлялися вимоги щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на вклади ОСОБА_5

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратитли право на спадщину за законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п., 309 ч.1 п.4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Козельщинської державної нотаріальної контори, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання осіб такими, що втратили право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 3,51 га, згідно державного акту серія ІІІ-ПЛ № 005516, розташованої на території Високовакулівської сільської ради в порядку спадкування за заповітом після померлого 26.04.1999 року ОСОБА_5.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Козельщинської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 1525,13 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : П. С. АБРАМОВ

ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ