Єдиний унікальний номер 236/1248/16-ц
Номер провадження 2-р/236/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року місто Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мірошниченка О.В.,

за участю секретаря Безорчук А.О.

державного виконавця Шевченка Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман заяву начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про розяснення рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

01 лютого 2017 року до суду звернувся начальник Лиманського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 з заявою, в якій просить розяснити порядок виконання рішення Краснолиманського міського суду від 21 червня 2016 року по цивільній справі №236/1248/16-ц, про встановлення порядку спілкування та участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Державний виконавець Шевченко Є.І., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав заяву, просів її задовольнити. Зазначив, що розяснення рішення суду полягає в необхідності внесення змін до резолютивної частини, а саме зміни в встановлений порядок спілкування та участі ОСОБА_2 у вихованні дітей з вихідних днів на робочі, оскільки відповідно до ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні підстави для проведення виконавчих дій.

Стягувач ОСОБА_2 та боржник ОСОБА_5, які належним чином повідомлені про дату час і місце судового розгляду в судове засідання не зявилися. Відповідно до ч.3 ст.221 ЦПК України, неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Краснолиманського міського суду від 21 червня 2016 року по цивільній справі №236/1248/16-ц, 05 вересня 2016 року був виданий виконавчий лист про встановлення наступного порядку спілкування та участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2: з обома дітьми одночасно, за попередньою домовленістю з матірю ОСОБА_6, за бажанням дітей Кіріла та Нікіти, з обмеженням часу спілкування: щотижня кожну суботу або неділю та на наступний день після дня народження кожного з дітей, з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, перші 10 зустрічей за місцем проживання дітей в с. Діброва Лиманського району Донецької області, в подальшому без присутності матері дітей за місцем проживання батька дітей ОСОБА_2 в с. Ярова Лиманського району Донецької області; з забезпеченням безпечного перевезення дітей в дитячих автокріслах транспортного засобу батька та обовязковим поверненням дітей матері.

Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Зі змісту ст. 221 ЦПК України випливає, що за роз'ясненням рішення суду можуть звертатися особи, які брали участь у справі, або державний виконавець у випадку, коли рішення є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. В заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, передбачено, що роз'яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Згідно статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення його змісту.

Таким чином, законодавець вказує на те, що суд може роз'яснити своє рішення або зміст виконавчого документа, якщо вони містить в собі незрозумілості або ускладнює його реалізацію, при цьому, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Зі змісту рішення Краснолиманського міського суду від 21 червня 2016 року вбачається, що воно є зрозумілим та чітким, відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України. Судом зазначено мотиви, з яких він виходив, визначаючи порядок участі позивача у вихованні дітей. Судом також було визначено у який спосіб та яким чином батько має виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дітей та реалізовувати своє право на особисте спілкування з ними.

Рішення суду для боржника ОСОБА_5 має зобовязальний характер, оскільки встановлення днів та часу спілкування ОСОБА_2 з дітьми не містить будь-яких обмежень щодо строку виконання, так як дані правовідносини носять немайновий характер із встановленою циклічністю реалізації немайнового права щодо участі у вихованні дітей.

В заяві начальник Лиманського відділу ДВС ОСОБА_1 ставить питання про розяснення резолютивної частини виконавчого листа. Посилаючись на положення ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження», просить вказати конкретні заходи примусового виконання рішення суду, з урахування можливості проведення виконавчих дій в неробочі та святкові дні лише в виключних випадках.

В судовому засіданні державний виконавець Шевченко Є.І., за для зручності забезпечення виконання судового рішення просив внести зміни в резолютивну частину рішення, а саме змінити встановлений порядок спілкування та участі ОСОБА_2 у вихованні дітей з вихідних на робочі дні.

Таким чином заявник фактично порушує питання про надання роз'яснень з приводу порядку проведення виконавчих дій.

Суд приходить до переконання, що оскільки судове рішення викладено повно і чітко, резолютивна частина викладена конкретно, а в поданій заяві обставин, що підтверджують наявність труднощів його розуміння не наведено, то посилання заявника не стверджують про наявність недоліків рішення, що підлягають усуненню в порядку, визначеному ст. 221 ЦПК України. При цьому посилання заявника на неможливість проведення виконавчих дій у неробочі дні відповідно до ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження є безпідставним.

В зв'язку з викладеним суд вважає, що підстав для задоволення заяви немає.

Разом з цим суд звертає увагу на те, якщо мати дитини перешкоджає батьку приймати участь у вихованні дитини відповідно до рішення суду, то у відповідності до ч. ч. 4 і 5 ст. 159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому із батьків, хто проживає окремо.

Керуючись ст. 209, 210, 221 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про розяснення рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя