Провадження № 2/537/151/2017
Справа № 537/5561/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.01.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою №46 в будинку №3 по вулиці Космічній в місті Кременчуці Полтавської області; судові витрати покласти на відповідачів.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона на підставі ордера №1621 від 31 жовтня 1976 року зареєстрована і займає квартиру АДРЕСА_1. Особовий рахунок на зазначену квартиру відкрито на її імя. За вказаною адресою окрім позивачки зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (онук позивачки), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (онука позивачки), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (онука позивачки), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (син позивачки). Як вказує ОСОБА_1, зазначені особи не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2005 року. У звязку із тим, що відповідачі зареєстровані за вказаною адреою, позивачка вимушена нести значні матеріальні витрати по оплаті комунальних послуг з урахуванням реєстрації у квартирі відповідачів, що, з огляду на низький рівень пенсії та постійне зростання тарифів за комунальні послуги, є досить обтяжливо. Відповідачі ці витрати жодним чином не відшкодовують. Особистих речей відповідачів у вказаній квартирі не залишилось. У звязку із викладеними обставинами, оскільки відповідачі більше десяти років не проживають у вказаній квартирі, позивачка і вимушена звернутись до суду із позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивачка, ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в судове засідання не зявились, хоча належним були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причини неявки.
Представники третіх осіб, Крюківського РВ Управління Державної міграційної служби у Полтавській області та товариства з обмеженою відповідальністю «Добробит», в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не надали до суду пояснень про причини неявки.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ордера №1621, виданого 31 жовтня 1976 року Виконкомом Кременчуцької міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_6 займає 3 кімнати в квартирні №46 в будинку №3 по вулиці Космічній в місті Кременчуці.
Внаслідок реєстрації шлюбу 18 травня 1985 року позивачка змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ №456269, видане 12 жовтня 1985 року Відділом ЗАГС Крюківського райвиконкому міста Кременчука.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно довідок ТОВ «Добробит» №2446/32 від 21 серпня 2015 року та №2268/36 від 17 жовтня 2016 року, за зазначеною вище адресою зареєстровані: ОСОБА_1 (наймач), ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2 (онук), ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 (онука), ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4В (онука), ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 (син), ІНФОРМАЦІЯ_4.
Як вбачається з актів ТОВ «Добробит» про непроживання від 14 липня 2016 року та від 17 жовтня 2016 року, посвідченого ОСОБА_7, ОСОБА_8, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3, не проживають з 2005 року і по теперішній час.
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами внаслідок наявності їхньої реєстрації у домоволодінні, наймачем якого є позивачка, порушено право останньої на користування своїм майном; ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, будучи зареєстрованими в квартирі, наймачем якого є позивачка, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає.
Вимогами частини 1 статті 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до статті 163 Житлового кодексу Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_7, наймачем якої є позивачка, Однак, згідно актів про не проживання від 14 липня 2016 року та від 17 жовтня 2016 року, відповідачі не проживають у зазначеному домоволодінні з 2005 року по теперішній час.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вони відсутні у вказаному будинку більше шести місяців без поважних причин.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як наймачу квартири, в повній мірі користуватися належними йому правами в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у звязку з чим вони підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 212, 213, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального Кодексу України, статтями 319, 321, 386, 391 Цивільного Кодексу України, статтями 71, 72, 163 Житлового кодексу Української РСР суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №46 в будинку №3 по вулиці Космічній в місті Кременчуці Полтавської області.
Відповідачами може бути подано заяву про перегляд заочного рішення в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна