Справа № 752/4757/16-ц
Провадження 2-194/17
ухвала
Іменем України
27 січня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мори О. М.,

при секретарі Кузякіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду знаходиться зазначена вище справа.

Представником позивача ОСОБА_1 27.01.2017 року подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що зареєстровано за ОСОБА_3 (ідент.код НОМЕР_1 ), а саме: квартиру АДРЕСА_1 , заг. площею 366,8 кв.м., земельну ділянка, що знаходиться в АДРЕСА_2 , 0,1528 га, кадастровий номер :01:017:0008, автомобіль марки LEXUS, модель GХ 470, 2006 року випуску, код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ; на майно, що зареєстровано за ОСОБА_4 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 , а також шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, та передачі його в іпотеку; заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 ; заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну власника майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Представник позивача вважає, що невжиття судом вказаних заходів для забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення, оскільки відповідач намагається відчужити придбане сторонами у шлюбі майно третім особам: ним передано в іпотеку ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , заг. площею 366,8 кв.м., а отже вона може перейти у власність іншої особи, що значною мірою впливає на інтереси та права позивача. Окрім того, за інформацією позивача, відповідач намагається відчужити земельну ділянку та автомобіль та вже відчужив на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 , що є спільною сумісною власністю подружжя.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.
На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд розглянув заяву у відсутність осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї статті вказано, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.2 ст.151 ЦПК України.
Ч.2 ст.151 ЦПК України встановлено, що однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Виходячи з положень ст. 151 ЦПК України, предмету спору сторін, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на майно, що зареєстровано за ОСОБА_3 (ідент.код НОМЕР_1 ), а саме: квартиру АДРЕСА_1 , заг. площею 366,8 кв.м., оскільки є достатні підстави вважати, що відповідач намагається відчужити дане майно, так як ним отримано дублікат Свідоцтва про право власності на вказану квартиру та вже після звернення позивача з позовом про поділ майна подружжя до суду, ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 1157 з громадянином ОСОБА_5 в забезпечення виконання основного зобов`язання в сумі 5592930,00 гривень за договором позики від 05.09.2016 року, що підтверджується Інформаціню довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну власника майна - квартири АДРЕСА_1 , виходячи з того, що накладення арешту на вказану квартиру є достатнім заходом забезпечення позову та унеможливить вчинення будь-яких дій, що будуть спрямовані на зміну власника цього майна, оскільки арешт майна являє собою заборону розпорядження ним. Суд також не знаходить підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна та передачі його в іпотеку, оскільки вказана вимога не конкретизована, представником не вказано щодо якого саме майна суду слід застосувати заборону. Окрім того, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , 0,1528 га, кадастровий номер :01:017:0008 та автомобіль марки LEXUS, модель GХ 470, 2006 року випуску, код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , оскільки ні з матеріалів справи, ні з доданими до заяви копій документів не вбачається, що вказане майно на момент звернення з даною заявою перебуває у власності відповідача і сам представник позивача в заяві про забезпечення позову зазначає, що за інформацією наявною у сторони позивача відповідач можливо вже відчужив зазначене майно на користь інших осіб.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, представник позивача у справі просить накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 та заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири.

Наразі, власник зазначеного вище нерухомого майна ОСОБА_4 не є стороною за заявленими позовними вимогами, які просить забезпечити заявник, між власником майна та заявником відсутній спір, а відтак підстави для накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 , що належать на праві власності ОСОБА_4 та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3 , а саме:

квартиру АДРЕСА_1 , заг. площею 366,8 кв.м.;

В решті вимог заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Стягувач за даною ухвалою: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 )

Боржник за даною ухвалою: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

Ухвала, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області, через суд першої інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка їх оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. М. Мора