Справа № 645/3720/16-ц
Провадження № 2/645/251/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Трейд», треті особи: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ворота», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в уточненій редакцій якого просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 1699371,67 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно разом з усіма його приналежностями: нежитлові приміщення першого поверху №90-:-94,99, частина №13 площею 753,3 кв. метри; частина №16 площею 46,0 кв. метрів в літері А-3 загальною площею 862,7 кв. метрів, розташовані за адресою: м. Харків, пр-т. Московський 257, за ОСОБА_1 та зобовязати ТОВ «СК-ТРЕЙД» передати нежитлові приміщення першого поверху №90-:-94,99, частина №13 площею 753,3 кв. метри; частина №16 площею 46,0 кв. метрів в літері А-3 загальною площею 862,7 кв. метрів, розташовані за адресою: м. Харків, пр-т. Московський 257 разом з усіма його приналежностями та засобами для ОСОБА_1

В обґрунтування позову посилалися на те, що 05.10.2012 року між ПАТ «ОСОБА_2 ворота» та ТОВ «СК-Трейд» укладено договір на кредитну лінію № 188, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 1410000 грн., а позичальник зобовязався на умовах, передбачених договором повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та розмірах, визначених умовами договору. В забезпечення виконання всіх вимог за кредитним договором, між банком та ТОВ «СК-Трейд» укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно разом з усіма його приналежностями, які зазначені вище. Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.05.2015 року встановлено, що станом на 01.07.2014 року заборгованість ТОВ «СК-Трейд» перед банком за кредитним договором становить 1973939,33 грн., яка на даний час залишається непогашеною. Вказаним рішенням задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 ворота», звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху, частина № 13, частина № 16 в літ А-3 загальною площею 862,7 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257. 25.12.2015 року між ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» укладено договір про відступлення права вимоги № 46. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.07.2016 року за заявою ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» щодо заміни стягувача, ТОВ «Фінансова компанія Гоизонт» стала новим кредитором за договором на кредитну лінію від 05.10.2012 року, з урахуванням всіх змін до нього. Господарський суд Харківської області задовольнив заяву ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» про замну стягувача правонаступником та замінив стягувача ПАТ «ОСОБА_2 ворота» на ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». Між ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, яким ОСОБА_1 частково поручається перед кредитором за виконання ТОВ «СК-Трейд» зобовязань за кредитним договором, права грошової вимоги за яким відступлені первісним кредитором. Відповідно до квитанції від 29.12.2015 року, ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» 1699371,67 грн.. 29.12.2015 року укладено договір про відступлення права вимоги між ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та ОСОБА_1, згідно умов якого новому іпотекодержателю переходять всі права та обовязки іпотекодержателя за договором іпотеки в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 23.06.2016 року на юридичну адресу ТОВ «СК-Трейд» направлено нотаріально посвідчену вимогу про усунення порушень від 01.06.2016 року, якою запропоновано в 30-денний строк погасити заборгованість та повідомлено, що у разі невиконання вимоги, ОСОБА_1 має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Але на теперішній час існує заборгованість ТОВ «СК-Трейд» перед ОСОБА_1, який є новим кредитором за кредитним договором в сумі 1699371,67 грн.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

Відповідач заперечує щодо задоволення викладених у позовній заяві вимог в повному обсязі, як таких що суперечать положенням чинного законодавства України та спростовуються фактичними обставинами, з підстав вказаних у наданих суду письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Представник ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник ПАТ «ОСОБА_2 ворота» був відсутній в судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

05.10.2012 року між ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» та ТОВ «СК-Трейд» був укладений договір на кредитну лінію № 188, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 1410000 грн.. Позичальник зобовязався на умовах, передбачених договором повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та розмірах, визначених п. 1.1. договору.

В забезпечення виконання всіх вимог банку до позичальника за кредитним договором, між банком та позичальником було укладено іпотечний договір № 12-192 від 26.12.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3104, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху №90-:-94,99, частина №13 площею 753,3 кв.м; частина №16 площею 46,0 кв.м в літері А-3, загальною площею 862,7 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

25.12.2015 року між ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» було укладено договір про відступлення права вимоги №46, відповідно до пункту 1.1 якого Первісний кредитор (ПАТ «ОСОБА_2 Ворота») відступив (передав), а новий Кредитор ТОВ «ФК Горизонт» прийняв на себе право грошової вимоги, що належить Первісному кредиторові за кредитними зобовязаннями та право вимоги за зобовязаннями із його забезпечення і став кредитором за наступними договорами:

-договором № 188 на кредитну лінію (не відновлювальну) від 05.10.2012 р., з урахуванням всіх змін до нього («Основний договір»), укладеним між Первісним кредитором та ТОВ «СК-Трейд» (Боржник);

-договором застави № 12-175 від 09.11.2012 р., укладеним між Первісним кредитором та ТОВ Фірма «Фламенко-ЛТД» (заставодавець);

-іпотечним договором № 12-192 від 26.12.2012 р. з урахуванням всіх змін до нього, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа ОСОБА_3, та зареєстрованим в реєстрі за № 3104, укладеним між Первісним кредитором та ТОВ «СК-Трейд» (Іпотекодавець) в забезпечення виконання всіх вимог Первісного кредитора до Боржника за Основним договором.

29.12.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 4/2015-ДП.

Згідно пункту 2.1. вищевказаного договору ОСОБА_1 (надалі поручитель) частково поручається перед ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» (надалі Кредитор)за виконання ТОВ «СК-Трейд» (надалі Боржник) зобовязань за кредитним договором №188 на кредитну лінію від 05.10.2012 року з урахуванням всіх змін до нього, право вимоги за яким відступлено Кредиторові на підставі договору про відступлення права вимоги №46 від 25 грудня 2015 року укладеному між ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт», у загальному розмірі, що становить суму 1699371,67 грн.

Згідно пункту 3.2 вказаного договору до Поручителя переходить право вимоги за кредитним договором №188 на кредитну лінію від 05.10.2012 року виключно в сумі, яка була сплачена Поручителем на користь Кредитора, та яка зазначена у пункті 2.1. договору поруки, тобто в сумі 1699371,67 грн..

Згідно пункту 3.4. договору поруки Поручитель набуває статус Кредитора за кредитним договором № 188 на кредитну лінію від 05.10.2012 року в сумі виконання. Поручитель стає стороною у кредитному договорі, а Кредитор втрачає всі права за кредитним договором. Після виконання Поручителем зобовязань Боржника за кредитним договором, Кредитор передає Поручителю право вимоги до Боржника та Іпотекодавця в сумі виконання. Поручитель набуває статус нового Іпотекодержателя за договором забезпечення в сумі виконання, а Кредитор втрачає статус первісного Іпотекодержателя за договором забезпечення.

Як вбачається з копії квитанції від 29.12.2015 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» 1699371,67 грн., тим самим виконав умови договору поруки.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобовязання боржником закон передбачає спеціальні заходи визначає окремі види забезпечення виконання зобовязання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК).

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обовязки для поручителя, безпосередньо на права та обовязки боржника цей вид забезпечення виконання зобовязань не впливає, оскільки зобовязання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Згідно із ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобовязанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обовязку за боржника. Підтвердженням цього є також норма ч. 1 ст. 512 ЦК України, якою встановлено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобовязанні, серед яких передбачено і виконання обовязку боржника поручителем. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобовязанні після виконання ним обовязку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. При цьому слід мати на увазі, що обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобовязанням.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ст.11 ЦПК України).

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч 1. ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За змістом ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить: в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 3 цієї ж статті, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, відповідно до розділу 3 п.3.2 іпотечного договору, звернення стягнення на майно та його продаж для погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання відповідно до ст. 36-38 Закону України « Про іпотеку» або іншим способом, які не суперечать чинному законодавств України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У частині першій ст. 37 вказаного Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача права право власності, а також в разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, забезпечених іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Як вбачається з умов договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступлення від такої правової позиції суд не вбачає.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Суд позбавлений можливості самостійно змінити підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог.

При таких обставинах та відповідно до наведених норм матеріального права у позивача, який не може набувати права вимоги у більшому обсязі, ніж попередній кредитор, відсутнє право на звернення стягнення на іпотечне майно у заявлений у позові спосіб.

Така ж правова позиція викладена у п.п. 38, 39 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Таким чином, набуття ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки повинно відбуватись в позасудовому порядку, на підставі погодженого застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. І лише у випадку, якщо іпотекодавець не визнає чи оспорює факт набуття права власності іпотекодержателем в позасудовому порядку, таке право може стати предметом судового захисту.

Таким чином, підстав для задоволення даного позову немає, що має наслідком відмову в позові у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до норм ст. 88 ЦПК України, а саме: враховуючи, що рішення ухвалено не на користь позивача, судові витрати не стягуються з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Трейд», треті особи: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ворота», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -