АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/988/17 Головуючий 1 інст. Цвіра Д.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

В обґрунтування своєї заяви посилався на те, що 02 вересня 2016 року в населеному пункті м. Донецьк померла його мати - громадянка України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В заяві зазначає, що отримати документ, що підтверджує факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3, про встановлення факту смерті відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його заяву про встановлення факту сперті ОСОБА_4

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1ст.303 ЦПК Українив межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що зміст заяви містить розбіжності з наданими до заяви копіями документів, в частині року народження померлої ОСОБА_4

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду 1 інстанції, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень пункту 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (частина 1 ст.234 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України і не є вичерпним.

За правилами частини 1статті 257-1 ЦПК Українизаява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмовуорганів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до свідоцтва про народження, ІІ-НО № 377726, виданого 27 вересня 1974 р., ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4.

ОСОБА_3 було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_4, оскільки ним предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 з № 1150/13024.

Як вбачається з лікарняного свідоцтва про смерть № 513 та довідки про причину смерті № 513 (до форми №106/ у № 566, видається для поховання) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 02 вересня 2016 р.

Також до справи долучено свідоцтво про смерть, ДНР № 0934957 видане 06.09.2016 р. Київським відділом запису актів громадського стану м. Донецьк Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, в якому зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 02 вересня 2016 р.

Згідно свідоцтва про поховання, виданого КП «Ритуальна служба м. Донецька», ОСОБА_4 поховано у місті Донецьк.

Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Датою початку окупації є 20 лютого 2014 року.

Тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України.

Постановою Верховної ОСОБА_4 України від 17 березня 2015 року №254-УШ «Про визнання окремих районів місць, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто м. Донецьк визнано тимчасово окупованою територією.

Із заявою про встановленням факту смерті ОСОБА_4 звернувся її син ОСОБА_3 та зазначаючи, що встановлення факту смерті матері необхідно йому для державної реєстрації смерті ОСОБА_4, оскільки в іншому порядку отримати свідоцтво про смерть за зразками законодавства України неможливо.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що, звертаючи увагу на надані письмові докази факту смерті ОСОБА_4, підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 у суду першої інстанції не було.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду 1 інстанцції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про встановлення факту смерті ОСОБА_4, померлої 02 вересня 2016 року в місті Донецьк.

За правилами частини 5 статті 257-1 ЦПК України копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 316-319, 325 ЦПК України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити, факт того, що ОСОБА_4, яка народилася 20 червня 1934 року, померла в місті Донецьку 02 вересня 2016 року.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Ю.А. Пономаренко

Судді - Н.О. Міненкова

ОСОБА_2