АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №646/4531/16-ц Головуючий суддя І інстанції Шуліка Ю. В.
Провадження № 22-ц/790/485/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про припинення договору поруки, часткове припинення договору споживчого кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про припинення договору поруки, часткове припинення договору споживчого кредиту.

В обґрунтування позову зазначає, що 30 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банком надано ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 69 700,00 доларів США строком до 30 липня 2036 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13,35% річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором 30 липня 2008 року він з Банком уклав договір поруки № 220747, за яким зобовязався відповідати перед кредитором за виконання усіх зобовязань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту. Також договір поруки було укладено між Банком та ОСОБА_4

У 2016 році йому стало відомо, що між відповідачами 23 червня 2009 року додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до якої графік погашення кредиту був викладений у новий редакції. При продовженні терміну дії основного зобовязання за рахунок зміни періоду та порядку сплати кредиту, за який нараховується відсотки за користування чужими коштами, істотно збільшується сума основного зобовязання.

Відповідачі не повідомили позивача про факт укладання додаткової угоди та про її умови. Вважає, що зміни у основному зобовязанні є такими, що тягнуть несприятливі наслідки для нього як для поручителя.

Просить визнати Договір поруки № 220747 від 30 липня 2008 року таким, що припинив свою дію з 23 червня 2009 року, визнати частково недійсним п. 2.1 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30 липня 2008 року та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила п. 2.1 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 30.07.2008 року, в частині забезпечення виконання зобовязання позичальника порукою ОСОБА_1 визнати частково припиненим, а не недійсним.

Представник відповідача проти позову заперечував. Пояснив, що ОСОБА_1 була надана заява, якою він не заперечував проти внесення його сином ОСОБА_3 будь-яких змін до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30 липня 2008 року шляхом підписання відповідних додаткових угод з АКІБ «УкрСиббанк». Додаткова угода від 23 червня 2009 року, укладена між позичальником та банком не порушує права поручителя, оскільки не збільшує строки погашення кредиту, сукупну його вартість, тощо. Даною додатковою угодою змінено графік повернення кредиту/траншу. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відбулись зміни основного зобовязання без згоди поручителя. Крім того просив врахувати, що позивачем пропущено строки позовної давності.

Третя особа ОСОБА_4 до судового засідання не зявився.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що порядок погашення кредиту був змінений за рахунок звільнення кредитора від обовязку щомісячно погашати частину кредиту у період з 25 травня 2009 року по 25 червня 2010 року та відповідне збільшення щомісячних обовязкових платежів щодо сплати основного боргу з 207,44 доларів США до 415 доларів США в період з 27 серпня 2035 року по 30 липня 2036 року.

При продовженні терміну дії основного зобовязання за рахунок зміни періоду та порядку сплати кредиту, за який нараховується відсотки за користування чужими коштами, істотно збільшується сума зобовязання, забезпеченого порукою.

Інформованої згоди на укладання додаткової угоди він не надавав та не був своєчасно повідомлений про її укладання, що в свою чергу порушує його права як поручителя.

Також при укладанні Додаткової угоди до Договору про надання споживчого кредиту відповідачі не надали письмову інформацію про нову орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №0, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 69700 доларів США строком до 30 липня 2036 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13,35% річних( а.с. 7-14).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором кредиту, 30 липня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір поруки № 220747 ( а.с. 21-22), відповідно до якого поручитель відповідає перед Банком за виконання боржником усіх зобовязань за договором надання споживчого кредиту № 0.

23 червня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду, якою змінено графік повернення кредиту/транш шляхом викладення Додатку №1 до Договору у новій редакції..

Відповідно до вимог ст.ст. 553 ч.1; 554 ч.1,2; 559 ч.1, 1054 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що шляхом укладення додаткової угоди 23 червня 2009 року між Банком та ОСОБА_3 збільшено сукупну вартість кредиту. В рахунок звільнення кредитора від обовязку погашати частину кредиту з 25 травня 2009 року по 25 червня 2010 року збільшено щомісячні платежи щодо сплати основного боргу в період з 27 серпня 2035 р. по 30 липня 2036 року без продовження строку дії договору. Укладення такої угоди здійснено без його згоди.

Між тим, доказів щодо можливого збільшення обсягу відповідальності позивачем не надано.

Представник Банку категорично заперечує проти збільшення обсягу відповідальності поручителя при укладенні додаткової угоди.

Припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди. У зв'язку із цим надання банком позичальнику відстрочки погашення основної суми боргу терміном на рік місяців без продовження строку дії кредитного договору хоча і є зміною зобов'язань, але не припиняє поруки, оскільки не збільшує розміру відповідальності самого поручителя.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2014 року у справі № 3-196гс14.

Крім того, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно п.1.1.договору поруки, укладеному між позивачем та Банком, поручитель зобовязується відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 30 липня 2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником, існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Тобто ,позивач під час укладання договору поруки погодився з можливими майбутніми змінами, які можуть бути внесені до кредитного договору, в тому числі, щодо зміни обсягу його відповідальності .

Також на ас. 63 міститься заява ОСОБА_1 на імя начальника відділення №73 АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до якої він не заперечував проти внесення його сином ОСОБА_3 будь-яких змін до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30.07.2008 року шляхом підписання відповідних додаткових угод з АКІБ «УкрСиббанк» ( а.с.63).

Посилання позивача на відсутність дати у заяві яка на підставу відсутності згоди на укладення додаткової угоди судовою колегією не приймається.

Представник позивача не заперечував , що заява подана ОСОБА_1 В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що його довіритель не памятає, коли саме ним було підписано цю заяву та не заперечує можливість її складання під час укладання основного договору поруки.

Також, суд виходить з тих обставин, що статтею 16 ЦК України та ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. передбачені способи захисту цивільних прав та підстави припинення зобов'язань.

Між тим, ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту, оскільки у позовній заяві ним ставиться питання не про припинення поруки, а про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію з 23 червня 2009 року.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: