АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2759/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/58/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач О. І., Хома М. В.,

з участю секретаря Бріль В.Л.

з участю сторін - ОСОБА_1 та представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільського національного економічного університету на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 7 листопада 2016 року в справі за позовом Тернопільського національного економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського національного економічного університету, третя особа Тернопільська міська рада про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року Тернопільський національний економічний університет (далі ТНЕУ) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення оплати за користуванням житловим приміщенням за період з червня 2015 року по березень 2016 року в сумі 5965 грн, посилаючись на те, що остання проживає в гуртожитку №2 (блок 56), що знаходиться на вул.Львівська,7 в м.Тернополі, який перебуває в їх оперативному управлінні.

У квітні 2016 року ТНЕУ збільшив позовні вимоги і просив стягнути з позивачки 7795 грн, донарахувавши борг за березень та квітень 2016 року.

ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом, в якому просила зобовязати ТНЕУ провести погодження житлово-комунальних тарифів з утримання гуртожитку та прибудинокової території з Тернопільською міською радою за період з 1 червня 2015 року; здійснити відповідний перерахунок нарахованих витрат і укласти з нею договір про надання послуг з утримання гуртожитку на підставі погоджених тарифів та Типового договору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 7 листопада 2016 року первісний позов задоволено частково:

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТНЕУ 2598, 33 гривень плати за користування житловим приміщенням в гуртожитку та 459,33 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору;

в задоволенні решти вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТНЕУ, третя особа Тернопільська міська рада про зобовязання ТНЕУ провести погодження з Тернопільською міською радою житлово-комунальних тарифів на утримання гуртожитку в м. Тернопоі по вул. Львівській, 2 за період з 01.06.2015 року з проведенням перерахунків, нарахованих на імя ОСОБА_1 витрат за період з 01.06.2015 року, та про зобовязання ТНЕУ укласти з ОСОБА_1 договір про надання послуг з утримання гуртожитку, розташованого в м. Тернополі по вул. Львівській, 2, на підставі Типового договору відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 листопада 2016 року виправлено допущені описки:

в абзацах першому та другому описової частини рішення і в резолютивній частині рішення, адресний номер Львівська, 2 виправлено на Львівська, 7.

в абзаці другому резолютивної частині рішення суму 2598, 33 гривень, виправити на 3897, 5 гривень, а суму 459, 33 гривень, виправлено на 689 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду ТНЕУ звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ст. 64 ЖК України наймач та повнолітні члени сімї несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями, що виникають з договору найму, тому університет мав право вимагати виконання обовязку в повному обсязі як від усіх разом, так і від будь-кого з них окремо.

Представник ТНЕУ апеляційну скаргу підтримала та пояснила, що блок №56, в якому проживає сімя ОСОБА_1, розрахований на пять ліжкомісць з розрахунку 6 кв.м. на кожну особу, і в ньому зареєстровано та проживає пять осіб. Розмір оплати за користування житловим приміщенням розрахований відповідно до чинного законодавства.

ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнала та пояснила, що вона не погоджується з розрахунком нарахованої оплати за користування гуртожитком, вважає, що він проведений невірно, оскільки вона проживає з дочкою і не бажає звільняти одну кімнату.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, заслухавши пояснення сторін, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 7 листопада 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 сторонами не оскаржується.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині задоволення позовних вимог ТНЕУ про стягнення коштів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у позивача з 1983 року по 2014 рік, зареєстрована і проживає в ізольованому блоці №56, площею 33,7 кв.м. в гуртожитку ТНЕУ за адресою: вул. Львівська, 7 у м.Тернополі. Поселилась у спірне приміщення згідно ордера №4 від 1 вересня 1995 року, яке було надано їй як співробітнику Тернопільської академії народного господарства.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №642 від 11.07.1995року надано студентському гуртожитку №2 Тернопільської академії народного господарства за адресою вул.Львівська,7 статус гуртожитку для проживання сімей з дітьми та викладачів.

ОСОБА_1 разом з сімєю в складі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка, ОСОБА_2, 23.05.1984р.н. - син, ОСОБА_3, 29.11.2010р.н. - внучка, ОСОБА_4, 25.07.2014р.н. - внучка, проживають в кімнатах 56А та 56Б блок №56.

Оплата у вказаному гуртожитку здійснюється відповідно до калькуляції витрат за проживання в гуртожитку працівників в розрахунку на одне ліжко-місце з 01 вересня 2015 року у відповідності до Наказу Тернопільського національного економічного університету від 5 червня 2015 року «Про встановлення плати за проживання в гуртожитку Університету». Для працівників в гуртожитку вартість проживання з 01 вересня 2015 року встановлена у розмірі 243 грн. в місяць на одне ліжко-місце.

Плата за користування житловим приміщенням ОСОБА_1 нарахована з 1 вересня 2015 року з розрахунку пяти ліжкомісць та проживання пяти осіб і становить 1215 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що наймач і повнолітні члени його сімї несуть солідарний обовязок по оплаті за проживання і користування житловим приміщенням, однак враховуючи те, що в займаному приміщенні проживає повнолітній син наймача, а позивач наполягав на стягненні боргу лише з ОСОБА_1, тому суд задовольнив вимоги частково, стягнувши з відповідачки половину нарахованої суми.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду.

Суд вірно виходив з того, що ОСОБА_1 разом з членами своєї сімї є наймачем житлового приміщення в гуртожитку, оскільки поселена в гуртожиток на підставі ордеру про вселення та продовжує проживати після після припинення трудових відносин,

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Отже, правильним є висновок місцевого суду про солідарний обовязок повнолітніх осіб за зобовязаннями, що виникають з договору найму.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, не врахував наведеного та помилково вважав, що наполягання позивача на стягненні боргу за користування житловим приміщенням лише з наймача за наявності іншого повнолітнього члена сімї сина відповідачки, є підставою для часткового задоволення позову стягнення половини нарахованої суми.

З матеріалів справи вбачається, що розмір плати за проживання в гуртожитку університету розрахований у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року №796 Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, спільного наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23 липня 2010 року №736/902/758 Про затвердження порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, спільного наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України та Міністерства охорони здоровя України від 28 березня 2011 року №284/423/173 Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності і згідно наказу ТНЕУ №325 від 5 червня 2015 року вартість проживання працівників у гуртожитку з 1 вересня 2015 року становить 243 грн в місяць (а.с. 71).

Іншого порядку нарахування оплати за проживання та користування житлово-комунальними послугами ОСОБА_1 не наведено і тим самим не спростовано суму боргу (а.с. 27).

При стягненні суми заборгованості місцевий суд не врахував, що 28 квітня 2016 року відповідач оплатила 300 грн (а.с. 50), дану суму не було зменшено, тому стягненню підлягає 7495 грн.

За таких обставин, рішення суду у відповідності до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню і по справі слід ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь Тернопільського національного економічного університету 7495 грн плати за проживання та користування житловим приміщенням в гуртожитку.

Керуючись ст.ст.304,307,309,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Тернопільського національного економічного університету задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 7 листопада 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь Тернопільського національного економічного університету 7495 грн плати за проживання та користування житловим приміщенням в гуртожитку та 1378 грн судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5