Справа № 541/2487/16-ц
Провадження №2/541/106/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 березня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В.

з участю секретаря судового засідання Лисенко О.В., Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом, в якому просила постановити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 протягом 10 днів після вступу рішення в законну силу змінити нахил покрівлі господарчої будівлі, яка розташована у будинковолодінні № 111-А по вул.Котляревського у м.Миргороді Полтавської області в сторону свого будинковолодіння або взагалі ліквідувати дану господарчу будівлю. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником будинковолодіння № 107-А по вул.Котляревського в м.Миргороді Полтавської області та відповідної земельної ділянки площею 0,10 га. З її садибою межує будинковолодіння № 111-А, власником якого є відповідач ОСОБА_2 Відповідач побудував свій сарай на межі з її земельною ділянкою, зовсім поряд з її будинком. Нахил покрівлі навмисно зробив на її сторону, тому під час танення снігу та дощів вся вода з покрівлі тече у її двір, заливає її земельну ділянку, від чого вже почав руйнуватись її будинок. Вона неодноразово прохала сусіда змінити конфігурацію покрівлі, щоб це не приносило шкоди її земельній ділянці і будинку, але позитивного результату не було. У квітні 2016 року вона звернулась до Миргородського відділу поліції із вищевказаної проблеми. Відповідач у своєму поясненні, яке він дав інспектору поліції, пообіцяв у двотижневий термін змінити нахил покрівлі від її будинковолодіння до свого, але своєї обіцянки не виконав до цього часу. Вуличний комітет за її зверненням також не зміг вирішити це питання, але протоколом засідання від 05.06.2016р. підтвердив заливання її будинку з покрівлі господарчої будівлі відповідача. Тому, на підставі статей 103, 104 Земельного кодексу України, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_3 (а.с. 57) і адвокат ОСОБА_4 (а.с.20-21) позовні вимоги уточнили, зазначили, що відповідач є власником будинковолодіння по вул.Котляревського, 111-Б і позов заявлено про зміну нахилу покрівлі навісу над дровником, побудованим відповідачем у цьому будинковолодінні, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. По суті позову позивач пояснила, що після її звернення до суду відповідач переробив покрівлю навісу, яка раніше нависала над територією її земельної ділянки, таким чином, що вона не виходить за межу між земельними ділянками, та збільшив висоту паркану, але нахил покрівлі не змінив, тому вода, яка раніше текла з покрівлі безпосередньо на її земельну ділянку над парканом, тепер тече спочатку на земельну ділянку відповідача, а потім, під парканом, на її земельну ділянку, тому просила зобовязати відповідача змінити нахил покрівлі дровника в протилежний бік.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 (а.с.44) позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити з тих підстав, що відповідачем на даний час перероблено покрівлю дровника таким чином, що атмосферні опади, які стікають з неї, не попадають на земельну ділянку позивача і не завдають їй шкоди, та, зважаючи на невелику площу покрівлі (чотири листи шиферу) а отже і невелику кількість води, яка з неї стікала, не завдавали шкоди і раніше, але він все одно її переробив, щоб позивач залишила його у спокої. Також відповідач пояснив, що перед цим ним під покрівлею було зроблено відлив для води, але позивач його відірвала. Крім цього повідомив, що на засідання вуличного комітету у червні 2016 року його ніхто не викликав, він на ньому присутній не був і не бачив, щоб члени вуличного комітету оглядали спірну покрівлю та прилеглу земельну ділянку, тому вважає, що доданий до позовної заяви протокол засідання вуличного комітету складений зі слів позивача.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх, приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено судом на підставі наданих доказів, позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння № 107-А по вул.Котляревського в м.Миргороді Полтавської області (а.с.5, 6) та земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,10 га., наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.7) .

Відповідач ОСОБА_2 є власником будинковолодіння № 111-Б по вул.Котляревського в м.Миргороді Полтавської області (а.с.25, 27) та земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,0783 га, наданою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка є суміжною з земельною ділянкою позивача (а.с.26). На вказаній земельній ділянці, поблизу межі з земельною ділянкою позивача, відповідачем зроблено навіс, під яким складено дрова, з нахилом покрівлі навісу в бік земельної ділянки позивача, що визнається відповідачем.

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 зверталась до Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області зі скаргою на дії сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_2, під час розгляду якої надала пояснення, що в домогосподарстві останнього стоїть сарай, з якого під час дощу тече вода їй у двір (а.с.8). Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду скарги надав працівнику поліції пояснення, у яких зазначено, що він змінить нахил покрівлі навісу для зберігання дров до свого домогосподарства в термін два тижні (а.с.9). Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні свідком інспектором Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7, який отримував вказані пояснення у сторін, але при цьому цей свідок пояснив, що у покрівлі навісу був зроблений відлив для води, якого було недостатньо, тому відповідач на словах зобовязувався змінити нахил покрівлі або переробити відлив, проте в письмові пояснення, які він писав зі слів ОСОБА_2 останнє він не вписав. Через місяць він перевіряв виконання відповідачем цієї обіцянки, але перероблено нічого не було.

Звернення позивача до вуличного комітету та складений останнім протокол № 2 від 05.06.2016р. суд вважає таким, що не стосується суті даного спору, оскільки у протоколі зазначено про злив води, що утворюється внаслідок атмосферних опадів у садибу ОСОБА_1 з покрівлі будинку ОСОБА_2 і нічого не вказано про покрівлю навісу над дровником (а.с.11). При цьому, у судовому засіданні голова вуличного комітету ОСОБА_8 під час допиту як свідка пояснив, що вуличний комітет оглядав не навіс дровника, а покрівлю гаражу, розташованого у будинковолодінні ОСОБА_2, а саме той бік, що виходить на двір позивача ОСОБА_1

На даний час покрівля навісу не виходить за межу між земельними ділянками сторін, яка позначена суцільним парканом з листів шиферу, який є вищим за рівень покрівлі, що підтверджується фотознімками, наданими відповідачем (а.с.34, 35) та не заперечується позивачем. Вказана обставина підтверджується витягом з протоколу № 5 засідання комісії по вирішенню земельних спорів від 23 лютого 2017 року, яка за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо неправомірного встановлення ОСОБА_2 покриття на дровнику, що зумовило потрапляння води, яка утворюється в результаті опадів, до домогосподарства заявниці, вирішила: запропонувати сторонам вирішити спір в добровільному порядку, з дотриманням правил добросусідства; рекомендувати ОСОБА_1 звернутись до інспекції з благоустрою м.Миргород; розяснити сторонам, що вони мають право у визначеному порядку, звернутись до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, які, на їх думку, порушені, невизнані або оспорювані (а.с.58, 59).

Відповідно до положень ч.5 ст.158 ЗК України щодо органів, що вирішують земельні спори, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди і набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Обмеження цивільних прав особи можливе лише у випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України, на яку посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно з ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Проте, позивачем та її представниками під час судового розгляду справи, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надано жодних доказів того, що на час розгляду справи судом атмосферні опади попадають з покрівлі дровника, що розташований на земельній ділянці відповідача, на земельну ділянку позивача, і що це призводить до шкідливого впливу, який зазначений у позовній заяві. Також не надано доказів існування шкідливого впливу і на час звернення позивача до суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Обіцянка відповідача переробити нахил покрівлі дровника, про яку зазначено у поясненні, прийнятому працівником поліції з приводу скарги ОСОБА_1, не є підставою виникнення цивільних прав та обовязків відповідно до ст.11 ЦК України, отже між сторонами не виникло зобовязання у розумінні ст.509 ЦК України, а отже у відповідача не виникло відповідного обовязку, а у позивача відсутнє право вимагати його виконання відповідачем.

Згідно з ч.2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в звязку з відмовою у позові судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 215, 223, 294 ЦПК України, статтями 11, 12, 14, 375, 509 ЦК України, статтями 103, 104 ЗК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання відповідача змінити нахил покрівлі господарчої будівлі, яка розташована у будинковолодінні № 111-Б по вул.Котляревського в м.Миргороді в сторону свого будинковолодіння.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9