ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4085/16-ц
Провадження № 2/210/437/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" лютого 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди, у звязку із втратою працездатності, -

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2016 року, позивач, ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_4 посилається на те, що пропрацював у відповідача в період з 1997 року по 2012 рік, по професіям: двірний, машиніст коксових машин, майстер основної виробничої дільниці по видачі коксу, старший майстер основної виробничої дільниці по видачі коксу. Звільнений з підприємства за власним бажанням по ст.38 КЗпП.

Вказував на те, що висновком лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 07 жовтня 2014 року, йому встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені (пилотоксичний бронхіт першої ступені, емфізема легень першої ступені), ЛН першого, - другого ступеню. Висновком МСЕК від 11 грудня 2014 року, йому первинно було встановлено 15% втрати професійної працездатності по - ХОЗЛ, наступним висновком МСЕК від 15 грудня 2015 року, йому повторно було встановлено 15% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ на безстроковий термін.

Зазначав, що саме з вини підприємства, - відповідача, він втратив здоровя, працездатність, змушений переносити хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, відзначає, що непокоїть задишка при фізичному навантаженні, важкість у правій половині грудної клітки, страждає на часті приступи кашлю, особливо при наявності пилу, диму, в сиру та прохолодну пору року, в нічний час також турбують часті приступи. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» на його користь 275600,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, - ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги, при цьому посилався на обставини, вказані в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначив, що в звязку з отриманим професійним захворюванням, втратою працездатності в розмірі 15%, його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» моральну шкоду на користь ОСОБА_4 в розмірі 275600,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Представник відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», - ОСОБА_3, позов не визнала. Зазначала, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань.

Вказувала на те, що позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» з фактом втрати працездатності позивача. Відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих виробничих факторів відповідно до норм діючого законодавства.

Вважає, що в отримані позивачем професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на імя позивача ОСОБА_4 (а.с.4), останній пропрацював з 25 грудня 1997 року по 14 травня 2012 року, - по професіям: двірний, машиніст коксових машин, майстер основної виробничої дільниці по видачі коксу, старший майстер основної виробничої дільниці по видачі коксу в Криворізькому металургійному заводі імені «Леніна», Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл ОСОБА_1 Ріг» (правонаступником являється ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг»). Звільнений з підприємства за власним бажанням по ст.38 КЗпП України (а.с.5-7).

ОСОБА_5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №35, складеного 28 жовтня 2014 року (а.с.8-12), комісією в складі представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», страхового експерту Фонду соціального страхування, Дзержинська СЕС, в пункті 16 ОСОБА_5 вказано обставини, при яких ОСОБА_4 отримав професійне захворювання, саме робота на підприємстві, - відповідача в умовах перевищення граничнодопустимих показників шкідливих речовин в повітрі в декілька разів, оскільки працюючи майстром основної виробничої дільниці з видачі коксу (косові батареї 3 4) коксового цеху №1 з 20 січня 2009 року по 14 травня 2012 року, виконував наступні роботи: забезпечував виконання робіт з ведення технологічного, гідравлічного та температурних режимів при виробництві коксу, керував та забезпечував виконання планових завдань виробництва коксу згідно графіку, при цьому підпадав під вплив шкідливих речовин та коксового пилу, котрі знаходились в повітрі робочої зони і показники їх перевищували ГДР через недосконалість робочого місця. В пункті 17 Акту…встановлено, що причина виникнення професійного захворювання, - запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу коксу): 9,15-18,221мг/м3 при ГДК 6,0мг/м3, загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами (концентрація речовин та їх гранично допустима концентрація): водню ціанід 0,652-1мг/м3 при ГДК 0,3мг/м3, фенол 0,489-1,459мг/м3 при ГДК 0,3мг/м3, сірководень 27,51-33,941мг/м3 при ГДК 10,0мг/м3, діоксид азоту 3,0мг/м3 при ГДК 5,0мг/м3, оксид вуглецю 28,8-42,904 мг/м3 при ГДК 20,0мг/м3, а також працюючи в цеху вловлювання: з 15 червня 1981 року по 10 листопада 1981 року, - машиністом насосних установок; в коксовому цеху №1, - з 09 серпня 1982 року 24 квітня 1989 року; в коксовому цеху №2, - з 25 грудня 1997 року по 20 січня 2009 року, де підпадав під дію пилу та хімічних речовин, що перевищували гранично допустиму концентрацію. В пункті 19 конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, встановити не можливо, в звязку з тривалою роботою на ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», впродовж 28 років 3 місяці.

Відповідно до висновку МСЕК від 11 грудня 2014 року (а.с.14), позивачеві первинно було встановлено 15% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ, наступним висновком МСЕК від 15 грудня 2015 року (а.с.13), позивачеві повторно було встановлено 15% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ на безстроковий термін.

За висновком лікарів, протипоказано, - важка фізична праця, переохолодження, запиленість на робочому місці. Відповідно медичних довідок, ОСОБА_4 в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті промислової медицини та в комунальних закладах міських лікарень м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Висновком лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 07 жовтня 2014 року встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені (пило-токсичний бронхіт першої ступені, емфізема легень першої ступені), ЛН першого-другого ступеню. Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: спостереження дільничного терапевта, ЛОР, окуліста, травматолога-ортопеда, уролога-онколога, щорічні курси реабілітації (медикаменти, вітамінні комплекси, препарати), оздоровлення в санаторії-профілакторії. Санаторно-курортне лікування на курортах пульмонологічного профілю, постійне прийняття ліків для підтримки бронхів (а.с.15-22).

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем ОСОБА_4 професійної працездатності, в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники концентрації пилу та хімічних речовин, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійного захворювання позивача, перевищували граничнодопустимі норми концентрації, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання.

Крім того, ОСОБА_5 розслідування хронічного професійного захворювання №35 не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач, - ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сімї, і рівних та невідємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Згідно з Конституцією України, - людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини, головним обовязком держави (ст.3 Конституції України).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону №717-V, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону №1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України, їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Що стосується доводів представника ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується ОСОБА_5 форми П-4 №35 від 28 жовтня 2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу - ОСОБА_4 була заподіяна шкода здоровю, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 15 відсотків. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, оскільки хворий на патологію органів дихання, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винними діями підприємства, - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено ОСОБА_5 розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків, - втрати професійної працездатності в розмірі 15 відсотків, постійна задишка, приступи кашлю, проходження постійного лікування, а звідси перенесення моральних переживань. Суд врахував і той факт, що всю свою трудову діяльність позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням граничнодопустимих показників, лише на підприємстві відповідача.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках.

Обговорюючи розмір відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 30000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, та керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, ст.ст.10, 11, 27, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди, у звязку із втратою працездатності, - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» (, місцезнаходження: 50095, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.№83, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої у звязку із втратою працездатності, - 30000,00 гривень (тридцять тисяч гривень 00 коп.), без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» (, місцезнаходження: 50095, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) на користь держави судові витрати у розмірі, - 551,20 гривню (пятсот пятдесят одну гривню 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 07 лютого 2017 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович