АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3473/16-ц Номер провадження 22-ц/786/247/17Головуючий у 1-й інстанції Степура А. А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів : Карпушина Г.Л., Дорош А.І.

секретар: Ачкасова О.Н.,

з участю адвоката Ульянової Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Крюківської районної державної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про відібрання малолітньої дитини і визначення її місця проживання з батьком та припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 і стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Крюківської районної державної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про відібрання малолітньої дитини і визначення її місця проживання з батьком та припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 і стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - відмовлено.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_3, який його оскаржив, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов до ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі з 27.02.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.02.2014 шлюб між сторонами був розірваний, місце проживання неповнолітнього сина з матір»ю - ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки з усіх доходів щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.04.2016 року зобов»язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з сином - ОСОБА_5 та встановлені дні та час для спілкування між сином та батьком шляхом особистого побачення кожної другої п»ятниці місця з 17 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. неділі та спільний відпочинок протягом 15 днів влітку.

У зв»язку з відмовою відповідача в добровільному порядку виконувати вищезазначене рішення суду позивач пред»явив дане рішення до виконання у Крюківський ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області.

Згідно акту державного виконавця Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області Кіяшкіної О.О. від 27.05.2016 року, в ході виконання рішення суду від 22.04.2016 року при виході за адресою: АДРЕСА_1 з метою зобов»язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у спілкуванні з сином двері ніхто не відчинив.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації з заявою щодо проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_4 щодо перешкоджання нею побачення його, як батька з малолітнім сином ОСОБА_5

Згідно повідомлення Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації від 24.02.2016 року за вих. № 04-57 ОСОБА_3 було повідомлено, що провести профілактичну бесіду з відповідачкою не виявилося можливим, оскільки при виїзді за адресою: АДРЕСА_1 двері відчинила особа, яка назвалася ОСОБА_7 та повідомила, що ОСОБА_4 з малолітнім сином за даною адресою не проживають та їх місце перебування їй невідоме.

Згідно інформації служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради, 14.04.2016 року відповідачка прибула до служби у справах дітей та надала письмове пояснення, в якому зазначила, що за місцем своєї реєстрації - АДРЕСА_1 не проживає, також повідомила, що вона разом з малолітнім сином не проживає на території Крюківського району м. Кременчука. Місце проживання повідомляти відмовилася, мотивуючи відмову тим, що боїться за своє життя та здоров»я, а також за життя та здоров»я сина. Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово було здійснено інспектування за адресою АДРЕСА_1. Двері відчиняла жінка, яка назвалася ОСОБА_7 зі слів якої місце проживання ОСОБА_4 та її сина їй невідоме.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 2,3 ст. 150 цього Кодексу передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини , незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою , чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.2 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом . При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особисту прихильність дитини до кожного із них, вік дитини , стан здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не було надано належних та обгрунтованих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема, що ОСОБА_4, як мати, не спроможна надати дитині належного виховання та розвитку, матеріального забезпечення, що вона не може забезпечити нормальні безпечні для здоров»я дитини умови проживання через її аморальну поведінку.

Враховуючи викладене, а також те, що судом не було встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком та розлучення дитини зі своєю матір'ю.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною та не виконує судове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.04.2016 року щодо участі позивача у вихованні спільного сина, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано доказів застосування державним виконавцем заходів стосовно відповідачки за невиконання судового рішення, а тому доводи та вимоги позивача в апеляційній скарзі в цій частині є передчасними та не можуть бути підставою для відібрання дитини від матері та зміни місця її проживання.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для скасування рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: Г.Л. Карпушин

А.І. Дорош