Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., за участю позивача, представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на багаторазові виїзди дитини без згоди та супроводу батька,

В С Т А Н О В И Л А :

25 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.17), просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього сина ОСОБА_5 без згоди та супроводу батька (відповідача), для відвідування родичів до Росії, Польщі строком по 31 грудня 2017 року та на відпочинок у весняно-літній-осінній період 2017 року до Болгарії та Туреччини.

В обгрунтування позову вказувала, що у Польщі живе її рідна сестра, а в Росії - рідний дядько та двоюрідні брати та сестри, проте вона не може їх відвідати, оскільки відповідач в усній формі відмовився надати дозвіл на

_________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/87/2017 Головуючий у 1 інстанції : Бучко Т.М. Доповідач : Григоренко М.П.

виїзд дитини за кордон. Вона не може планувати свій з дитиною відпочинок чи зустрічі із родиною, так як залежна від бажання ОСОБА_3 надати чи не надати згоду на виїзд сина за межі України.

Із цих підстав просила позов задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково.

Надано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 для відвідування родичів у Польщі та на відпочинок у весняно-літньо-осінній період 2017 року до Болгарії та Туреччини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 551,20 грн. сплаченого судового збору.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також не врахування інтересів малолітньої дитини.

Зазначає, що він від позивачки намагався отримати інформацію про свою дитину, причину виїзду за межі країни, термінів на які позивач має намір вивезти дитину за кордон, натомість, колишня дружина всупереч законним вимогам батька хлопчика звернулася до суду з даним позовом без жодного письмового підтвердження його відмови у наданні такого дозволу, без жодної рекомендації лікарів, які радять лікування дитини за кордоном, а також без жодного підтвердження родинних зв'язків в країнах до яких позивач бажає вивести дитину.

Вважає, що місцевий суд не врахував штучно сформованого конфлікту позивачкою, який вона спровокувала, уникаючи повідомлення батька дитини, де буде знаходитися дитина і з якої причини, чим фактично ввела в оману суд, і як наслідок було ухвалено рішення, що суперечить інтересам самої дитини, а також позбавляє його, як батька, можливості побачень із сином фактично на весь 2017 рік.

Дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька не позбавленого батьківських прав надається кожного разу окремо (тобто на кожен виїзд), при цьому в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, на який дитина буде знаходитись за кордоном. В іншому випадку дозвіл позбавляє батька дитини брати участь у вихованні та можливості спілкування і є незаконним.

Всупереч закону суд ухвалив рішення, надавши позивачу на майбутнє на всі випадки життя дозвіл на виїзд дитини за межі України, хоча такий дозвіл можливий лише у випадку позбавлення батька батьківських прав.

Крім того, позивачка відмовилась від одноразового дозволу на вивіз дитини за межі країни, що підтвердила в судовому засіданні, а вимагала - багаторазовий дозвіл на вивіз дитини за кордон в декілька країн на цілий рік.

Оскаржуване рішення надає позивачу можливість вивозити дитину за кордон без його відома, а також в подальшому ігнорувати його право на батьківське піклування про сина. Суд надав дозвіл позивачу фактично на вивіз дитини на три сезони року.

Вважає, що суд фактично позбавив його, як батька дитини, можливості брати участь у вихованні сина та можливості у їхньому спілкуванні.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач та її представник просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Надаючи позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 для відвідування родичів у Польщі та на відпочинок у весняно-літньо-осінній період 2017 року до Болгарії та Туреччини, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно не надає своїй колишній дружині дозвіл на виїзд сина за кордон, а тому це не відповідає інтересам дитини та порушує право останньої на свободу пересування.

Проте, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

Відповідно до статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у тому вигляді, як вони заявлені, призведе до обмеження прав відповідача щодо його участі у вихованні свого сина.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів ), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

В пункті 4 цих же Правил наведено перелік випадків, коли громадянин України, який не досяг 16 років, може виїхати за межі України, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, а саме за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Але, на переконання колегії суддів, у судовому рішенні також повинно бути зазначено, як конкретну державу прямування так і відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, оскільки в протилежному випадку не зазначення цих відомостей призведе до порушення прав та інтересів другого із батьків, який хоча і безпідставно відмовився надати згоду на виїзд своєї дитини за кордон, однак, має право в любий час бути обізнаним про місце перебування своєї дитини, умови її проживання та інші обставини стосовно неї, з тим, щоб мати змогу своєчасно вжити відповідних заходів для захисту прав та інтересів своєї дитини, у разі неналежного виконання своїх обов'язків іншим із батьків та у разі виникнення інших непередбачуваних обставин.

Крім того, в ході апеляційного розгляду даної справи відповідачем було надано позивачу нотаріальну засвідчену згоду на виїзд їхнього сина до Республіка Польща на певний період, що спростовує доводи ОСОБА_4 про небажання ОСОБА_3 добровільно вирішувати ці питання у позасудовому порядку.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 має бути відмовлено, за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на багаторазові виїзди дитини без згоди та супроводу батька - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків