справа №619/53/17
провадження №2/619/367/17
23 січня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.
судового засідання - ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про зобовязання зняти арешт,-
Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому зобовязати ОСОБА_3 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області зняти арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №5458412, на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка їй належить;зобовязати ОСОБА_3 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області зняти арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №5458449, на невизначене майно, все майно, яке їй належить; стягнути з ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області на її користь витрати на сплату судового збору, посилаючись на те, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 487458 вона є власником земельної ділянки, яка розташована в СТ «Ромашка» діл. № 53 Малоданилівська селищна рада ОСОБА_3 районну Харківської області. 22 грудня 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса з питання укладання договору купівлі-продажу, предметом якого була зазначена земельна ділянка. На зазначене звернення їй повідомили, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на все її майно на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби №03-27/КР від 07.11.2002 року накладено арешт. Відповідний запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна ОСОБА_3 нотаріальною конторою. Про факт накладення обтяжень на майно, яке належить їй на праві власності, та його підстави їй невідомо. До неї не предявлялись будь-які вимоги та в установленому порядку їй не повідомляли про будь-які прийняті відносно неї рішення.Для вирішення порушеного питання вона із заявою щодо припинення чинності арешту звернулася до ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області. ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області №8017 від 22.12.2016 року їй повідомлено, що згідно перевірки ЄДРВП виконавче провадження де стороною виконавчого провадження є ОСОБА_2 у базі не зареєстровано та про те, що завершені виконавчі провадження у відділі державної виконавчої служби більше 3-х років не зберігаються, у звязку з чим не може задовольнити її заяву. Тобто зазначено, що зазначене провадження було завершено та відповідна справа була знищена.На сьогоднішній день вона не має можливості зясувати підстави винесення зазначеної постанови та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.Заборгованості перед комунальним підприємством, що обслуговує її домоволодіння, не має. Таким чином на даний час на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю.
Представник відповідача ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено витягом з реєстру на відправлення кореспонденції курєром.
Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі.
Представник ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, просять прийняти рішення на розсуд суду.
Враховуючи, що представник відповідача належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 року на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та на невизначене майно, все майно, що належить ОСОБА_2 накладено арешт на підставі постанови 03-27/КР, 07.11.2002 Відділу державної виконавчої служби.
З листа відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області від 22.12.2016 року №8017 вбачається, що згідно перевірки ЄДРВП виконавче провадження, де стороною виконавчого провадження є ОСОБА_2 у базі не зареєстровано. Відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» завершені виконавчі провадження зберігаються 3 роки.
Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на власності на житло, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної Ради народних депутатів від 24.09.1993 року.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
Відповідно до положень ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).
Суд зазначає, що збереження арешту майна чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, а правові підстави для збереження арешту на рухоме майно відсутні.
При цьому, відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відтак, у звязку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець повинен був зняти арешт арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключивши відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувавши інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, однак, цього зроблено не було, внаслідок чого, позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав.
Вищевикладене свідчить про наявність у позивача права на вчинення дій, спрямованих на захист прав власника, в тому числі і шляхом подачі позову про зобовязання відповідача зняти арешт з майна.
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом, позивачем сплачено 1280грн. та позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, дана сума підлягає стягненню з відповідача.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-216, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Зобовязати ОСОБА_3 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області зняти арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №5458412, на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.
Зобовязати ОСОБА_3 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області зняти арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №5458449, на невизначене майно, все майно, яке належить ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1280,00грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).
Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя І. М. Нечипоренко