АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/328/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, на ухвалу Дунаєв С.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівВініченка Б. Б., Храпка В. Д.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу від на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 жовтня 2016 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей та на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, стягнутих рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13.11.2014. В обґрунтування вказав на те, що діти проживають з ним і перебувають на його утриманні.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05.12.2016 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 12 жовтня 2016 року про відкриття провадження у вказаній цивільній справі представник відповідачки подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність вимогам законодавства, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та позовну заяву у справі залишити без розгляду у зв'язку з невідповідністю вимогам процесуального законодавства, мотивуючи про те, що позовну заяву підписано представником позивача, який не вказав дані щодо свого місця проживання та засобів зв'язку, отже суд мав позовну заяву залишити без руху; суд помилково вирішив не проводити у справі попереднє судове засідання; апелянт зазначає визначення понять «предмета» та «підстав» позову.

Також, у вказаній апеляційні скарзі, представник відповідача посилаючись на його незаконність та на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, мотивуючи, зокрема, про те, що законодавством не передбачена можливість припинення стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив із того, що саме шляхом припинення стягнення аліментів із позивача буде захищене його право. При цьому суд констатував, що правової норми, яка б регламентувала даний спосіб захисту права, немає, однак у даному випадку мають бути застосовані загальні правові норми СК України (ст. 7 - загальні засади регулювання сімейних відносин), ЦК України (ст. 16 - способи захисту прав) та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ст.ст. 6, 13 - право на справедливий суд та право на ефективний спосіб правового захисту).

Однак повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2014 з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання їх дітей - сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 800,00 грн. на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2014 до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи такий розмір аліментів суд виходив з того, що діти проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні.

На теперішній час ОСОБА_6 перебуває за кордоном та з 01.05.2016 не проживає разом з дітьми, які постійно проживають з позивачем.

Відповідно до положень ст.1 СК України цей кодекс визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Вимогами ч.4 ст. 223 ЦПК України визначено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зі змісту рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2014, яких з ОСОБА_8 на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дітей вбачається, що задовольняючи вказаний позов суд виходив з тог, що діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні.

Підставою даного позову стало те, що діти постійно проживають з батьком і перебувають на його утриманні, відповідно змінилися обставини, що впливають на визначені судом аліменти.

Однак, з матеріалів даної справи та пояснень, наданих сторонами вбачається, що мати дітей виїхала за кордон не на постійне місце проживання, а для проходження навчання в період з 01.08.2016 до 04.05.2017 в Солекс Коледж, штат Іллінойс США (а.с.138). За домовленістю між батьками діти на період навчання матері тимчасово проживають з батьком, але по закінченню курсу навчання діти знов проживатимуть з матір'ю.

При цьому сторони також пояснили суду, що діти проживають після розлучення батьків саме з матір'ю за спільною домовленістю батьків, відповідно, жодних рішень уповноважених органів держави про визначення місця проживання дітей немає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про звільнення позивача від сплати аліментів, оскільки після стягнення рішенням суду аліментів, оскільки та обставина, що діти перестали проживати разом з тим з батьків з ким вони проживали на момент ухвалення такого рішення, та постійно проживають з тим, хто сплачує аліменти, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі. Тимчасове перебування дітей з батьком не є визначенням їх постійного проживання саме з ним.

Згідно ст.309 ЦПК України підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05.12.2016 слід скасувати з підстав порушення судом вимог щодо законності судового рішення (ст. 213 ЦПК України) та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю вимог.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Тобто єдиною підставою для оскарження в апеляційному порядку ухвали про відкриття провадження є недотримання правил підсудності.

У даному випадку провадження у справі відкрито з дотриманням правил підсудності, що апелянтом не оспорюється та не спростовується, оскільки усі апеляційні доводи апелянта вказують на можливу наявність недоліків, які ніяким чином не стосуються можливості відкриття провадження у даній справі з дотриманням правил підсудності.

Далі, статтею 312 ЦПК України визначено повноваження апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Так апеляційний суд може відхилити скаргу і залишити ухвалу без змін; змінити або скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити ухвалу з цього питання; скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції..

Однак апелянт просить суд позовну заяву у справі залишити без розгляду, що вказаною вище ст. 312 ЦПК України не відноситься до повноважень апеляційного суду.

Отже вимоги апеляційної скарги є такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 312, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задоволити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 жовтня 2016 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без змін.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей - скасувати.

В позові ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :