Справа № 694/1686/16-ц
провадження 2/694/32/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

10.01.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д. І.

при секретарі Матвієнко А. А.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання,

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області було прийнято рішення про сплату аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач. Син проживав з позивачкою і був на повному її утриманні. Син досяг повноліття і виплата аліментів припинилася, але він продовжує навчання в вищому навчальному закладі Вищій школі бізнесу у м. Ворцлаві, Республіка Польща. Термін навчання становить з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Позивачка не взмозі самостійно утримувати їх сина, в звязку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо.

Позивачка ОСОБА_1 з урахуванням позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, аліменти в розмірі ? частки від всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з дня предявлення цього позову і до закінчення навчання, а саме до 30 вересня 2019 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а також пояснила, що на даний час її син перебуває на навчанні в ОСОБА_4, він працює через день та має заробіток близько 12000 грн. Вона має дохід близько 1700грн. і по мірі можливості допомагає синові, передає йому передачі. Разом з тим, вказала, що син орендує квартиру, витрачає значні кошти на проїзд, у зв`язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Однак доказів несення таких витрат ані особисто ані сином надати не може.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, а також пояснив, що він хворіє на цукровий діабет, постійно потребує лікування, проте інвалідності не має. Він ніде не працює внаслідок своїх хвороб, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, живе виключно за рахунок своєї нової дружини. Враховуючи наведене вказує, що можливості надавати допомогу синові він не має. Однак доказів наведених обставин відповідач не навів.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.4).

Як вбачається з довідки Вищої школи бізнесу у Варцлаві від 03.06.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 був прийнятий на період з 01.10.2016 року до 30 вересня 2019 року на навчання (а.с.7).

Як вбачається з довідки-розрахунку Звенигородського МВ ДВС від 12.12.2016р.

Відповідно до вимог ст.ст. 198, 199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей та дітей, які навчаються і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років, або до припинення навчання за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є потреба у зазначеній матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням, та можливість її надання батьками.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч наведеним правовим нормам позивачка не надала суду будь яких доказів несення витрат по утриманню сина, а відтак що вона має потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Так позивачкою не надано доказів несення витрат на оплату проживання, проїзду, та ін. Більш того, позивачка зазначила, що її повнолітній син працює та отримує заробітну плату. Також позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, і вона не заявляла клопотання про забезпечення та витребування таких доказів судом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається з пояснень позивачки та підтверджено довідкою про прийняття іноземця на навчання, повнолітній син позивачки ОСОБА_3 проживає у ОСОБА_4. Довідка виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 21.11.2016р. підтверджує лише реєстрацію останнього.

За змістом ст. 29 ЦПК України та ст. ст. 30, 34 ЦК України особа з досягненням 18 річного віку набуває здатності особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

У виключних випадках, за наявності підстав передбачених ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність особи.

Статтею 45 ЦПК України передбачено право фізичної особи у випадках встановлених законом звертатися до суду про захист прав та інтересів інших осіб та брати участь у цих справах.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України позивачці ОСОБА_5 надано право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, лише в інтересах повнолітнього сина ОСОБА_3, але не наділяє її правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, в тому числі аліментів на свою користь, оскільки останній не проживє разом з нею.

Відтак оскільки ОСОБА_3 має повну цивільну процесуальну дієздатність, саме він повинен бути позивачем у зазначеній справі та аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь матері, яка звернулась до суду з позовом.

З врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі в справі позивача. Право звернення до суду з позовом особисто чи через представника, належить виключно тій особі, яка вважає своє право порушеним, невизнаним або оспорюваним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 11 січня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакун