Дата документу 10.01.2017 Справа № 554/8957/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/8957/16-ц

Іменем України Провадження № 2/554/1033/2016

10 січня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі:

головуючого судді- Шевської О.І.,

при секретарі - Козаренко М.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», третя особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Соломянський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» прохаючи суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 26вересня 2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити позивачу у повному обсязі, так як його вимоги є безпідставними, необґрунтованими, не відповідають нормам чинного законодавства України.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до суду не зявилася, направивши заяву в якій просила проводити розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа Соломянський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток, до суду не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного.

09.10.2012 року між ОСОБА_3, та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір.

З метою забезпечення вищезазначеного договору, 01.11.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу №50005971 (далі Договір застави), відповідно до якого заставним майном був автомобіль модель: VOLKSWAGENA308.51, номер кузова НОМЕР_1, 2012 року виробництва, державний номер НОМЕР_2, обєм двигуна 2461, колір білий.

Вказаний автомобіль належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2012 року, укладеного між нею та ТОВ «Автодім Полтава» та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САО №286975 від 31.10.2012 року (п. 1.1 Договору застави).

На виконання кредитного договору від 09.10.2012 року та Договору застави, ОСОБА_3 виплачувалися ТОВ «Порше Мобіліті» кошти відповідно до графіку.

З червня 2016 року ОСОБА_3 почала сплачувати щорічні платежі з порушенням строків сплати, передбачених графіком погашення кредиту.

16.08.2016 року відповідачем було направлену позивачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості на адресу, зазначену в кредитному договорі від 09.10.2012 року.

Як встановлено у судовому засіданні, вказану вимогу ОСОБА_3 не отримала, так як зареєстрована та фактично проживає за іншою адресою.

26.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, відповідно до якого проведено стягнення заборгованості у безспірному порядку із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» за рахунок предмета застави зазначеного вище автомобіля VOLKSWAGENA308.51.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 09 жовтня 2012 року по 16 серпня 2016 року, сума поточної заборгованості станом на 16 серпня 2016 року:

-несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 55 380,97 грн.;

-штрафні санкції за вимоги щодо сплати 1 973,61 грн.;

-сума кредиту до повернення 441 423,84 грн.;

-штраф в розмірі 20% від суми кредиту 92 615,25 грн.

Сума до стягнення 591 393, 67 грн., а також відшкодування витрат Заставодержателя, повязаних із вчиненням виконавчого напису на суму таких витрат.

Розрахунок, який було надано нотаріусу, був актуальним станом на 16.08.2016 року, про що зазначено в самому виконавчому написі.

Як пояснив у судовому засіданні представник ТОВ «Порше Мобіліті» розрахунок, наданий нотаріусу, був здйснений станом на день вчинення виконавчого напису 26.09.2016 року.

Також, у письмових запереченнях, наданих до суду 15.12.2016 року представником відповідача, зазначено, що нотаріусу надавалася зведена облікова виписка з рахунку клієнта станом на дату вимоги та зведена облікова виписка з рахунку клієнта станом на вчинення виконавчого напису.

Однак, у самому виконавчому написі нотаріуса від 26.09.2016 року зазначено, що розрахунок здійснено за період з 09.10.2012 року по 16.08.2016 року, що в цілому ставить під сумнів правомірність усіх розрахунків ТОВ «Порше Мобіліті».

Крім того, при розрахунку відповідачем заборгованості, вказаної у вимозі, було взято курс 25,170 грн. за 1 дол. США, а вже при розрахунку, зазначеному у виконавчому написі нотаріуса 26,0 грн. за 1 дол. США.

При цьому, представник відповідача не зміг навести будь-яких правових норм, які б встановлювали право кредитора на вільний вибір курсу гривні до долара США при розрахунку суми заборгованості в іноземній валюті.

Кредитним договором від 09.10.2012 року передбачено, що усі платежі за цим договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 загальних умов кредитування.

П. 1.3.1. загальних умов кредитування передбачено, що позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіках погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Кредитним договором від 09.10.2012 року передбачено, що для обчислення курсу гривні до долара США береться курс КІБ Креді Агріколь.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні докази розміру курсу гривні до долара США, встановленого на день проведення розрахунків банком, передбаченим кредитним договором.

Також, не знаючи про існування виконавчого напису, ОСОБА_3 і надалі здійснювалися перерахунки грошових коштів на виконання умов кредитного договору.

Так, після 16.08.2016 року (дата, що бралася для розрахунку у виконавчому написі нотаріуса) позивачем здійснено наступні виплати:

-25.08.2016 року 15 000,00 грн.;

-31.08.2016 року 15 000,00 грн.;

-26.09.2016 року 3 500,00 грн.;

-26.09.2016 року 2 000,00 грн.;

-11.10.2016 року 13 000,00 грн.

Всього після розрахунку, наданого нотаріусу для посвідчення виконавчого напису, ОСОБА_3 було сплачено 48 500 грн., що підтверджується довідкою АТ «ОСОБА_5 ОСОБА_2» вих. №ДЗ-В60/62.313 від 30.11.2016 року.

Даний факт визнав представника відповідача ТОВ «Порше Мобіліті», який зазначив, що платежі ОСОБА_3 31.08.2016 року та 26.09.2016 року не враховані у вимозі, але були враховані при розрахунку для виконавчого напису. Платежі, здійснені після 26.09.2016 року не враховано взагалі.

Таким чином, часткове погашення заборгованості не було враховано при посвідченні виконавчого напису нотаріуса від 26.09.2016 року. Тобто відповідачем не надано належної оцінки, тієї обставини, що вимога від 18.06.2016 року частково вже була виконана позивачем.

Представником позивача в судовому засіданні було наголошено, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса зазначено штраф в розмірі 20% від суми кредиту 92 615,25 грн.

Якщо нотаріус брав розрахунок штрафу у розмірі 20 % - 92 615,25 грн., то сума, з якої вираховувалися ці 20 % мала становити: 92615,25х100/20 = 463 076,25 грн.

Однак, абсолютно незрозумілим є те, звідки могла взятися сума кредиту у розмірі 463 076,25 грн., адже у тому ж виконавчому написі сума кредиту до повернення значиться 441 423,84 грн.

При цьому, представник відповідача не зміг розяснити, від якої суми взято штраф у розмірі 20%, зазначений у виконавчому написі нотаріуса.

З приводу цього, у письмових запереченнях відповідача зазначено, що до стягнення підлягає штраф за порушення терміну повернення кредиту у розмірі 92 615,25 грн., тобто штраф у розмірі 20% від суми кредиту, передбаченого вимогою.

У самій же вимозі зазначено, що сума кредиту складає 427 332,23 грн.

При цьому, представником позивача наголошено, що у разі стягнення з позивачки боргу в судовому порядку, зазначені розрахунки оскаржувалися б, чого не можна було зробити у випадку стягнення коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Норми ст.ст. 509, 623 625 ЦК України зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують саме безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.

Відповідно до п. 5.3.3. Договору застави у випадку невиконання (або часткового невиконання) Заставодавцем своїх зобовязань перед Заставодержателем за Кредитним договором та цим Договором, нотаріус на вимогу Заставодержателя здійснює виконавчий напис на цьому договорі. Заставодержатель направляє повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу Предмету застави Заставодержателю.

Згідно з підпункту «г» пункту 1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання.

У порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства.

Зазначене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» серед іншого передбачає, що відносини, які витікають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян у тому числі про надання кредитів регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками, є договором про надання споживчого кредиту; а отже, на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Виконавчим написом від 26.09.2016 року передбачено, що, крім загальної суми заборгованості, до стягнення підлягає відшкодування витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису на суму таких витрат.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення.

Таким чином, стягнення з боржника на користькредитодавця плати за вчинення виконавчого напису суперечить положенню п. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі вимог ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом своїх особистих немайнових або майнових прав та інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_3 є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 293, 367 ЦПК України

в и р і ш и л а:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 26 вересня 2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська