Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11.02.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району складено відповідний актовий запис за №12. У шлюбі у сторін є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю. Позивач зазначає, що фактично її проживання однією сімєю з відповідачем на даний час припинено, вони не підтримують подружніх стосунків, втратили порозуміння між собою, шлюб існує лише формально. Спільне господарство сторони не ведуть, спір про поділ спільно нажитого майна та стягнення аліментів між ними відсутній. ОСОБА_1 переконана, що подальша реєстрація шлюбу між нею та відповідачем суперечитиме її інтересам та інтересам їх спільної дитини, які мають істотне значення, а саме: позивач не бажає, щоб непорозуміння між нею та відповідачем спричинили можливу психологічну травму їх спільній дитині та її дитині від першого шлюбу.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Позивачем на адресу суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачем на адресу суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва серії І-ФМ №114571 про шлюб від 14 вересня 2016 року (видане повторно), 11 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №12. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишено Павлик.

За час шлюбу у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 169, 174, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 11 лютого 2010 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який зареєстровано виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №12, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4