Справа № 462/375/17
УХВАЛА

24 січня 2017 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., вивчивши в порядку підготовки до розгляду матеріали цивільної справи за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1, який діє в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Комунальна восьма міська клінічна лікарня м. Львова про відшкодування витрат лікувальному закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом в інтересах Львівської міської ради про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету м. Львова, понесені Комунальною восьмою міською клінічною лікарнею м.Львова витрати на лікування потерпілого від злочину Ву Хой Кхань в розмірі 5403,51 грн.

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона підлягає поверненню з наступних підстав.

Звертаючись до суду заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в обґрунтування позову посилається на неналежне виконання Комунальною восьмою міською клінічною лікарнею м. Львова та виконавчими органами Львівської міської ради покладених на них обовязків щодо своєчасного та повного стягнення заборгованості за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету, і порушує інтереси держави, що, в свою чергу, на підставі положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру» надає право прокуратурі звернутись до суду з метою представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді, яка полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку встановленому законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо.

При зверненні до суду прокурор з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, повинен визначити в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст.45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

З аналізу вказаних вимог Закону, слід дійти висновку, що прокурор при зверненні до суду з цим позовом має обґрунтувати наявність обставин не здійснення або неналежного здійснення Львівською міською радою захисту інтересів держави.

Проте, в позові підставою для представництва прокурора інтересів держави в суді обґрунтовується порушення прав та інтересів держави в особі Львівської міської ради та Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, що вказаним вимогам Закону не відповідає.

У той же час, саме по собі посилання прокурора в позові на невжиття заходів по усуненню порушень інтересів держави вказаними субєктами, не може бути достатньою обставиною, яка свідчить про нездійснення або неналежне здійснення органами влади своїх обовязків по захисту інтересів держави, про порушення яких йдеться в позові.

Таке посилання прокурора не можна вважати обґрунтованим і доведеним у розумінні вказаних вище вимог Закону, докази цих обставин та ґрунтовні твердження про певні факти на користь такої бездіяльності органів місцевого самоврядування згідно вимог ч.3 ст.10, ст.57-66 ЦПК України суду не представлені.

Законом встановлено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.

Отже, роль прокурора у сфері представництва інтересів держави має допоміжний характер і основну роль згідно чинного законодавства України відіграють профільні органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, які самостійно звертаються до суду.

В описовій частині позовної заяви заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 посилається на те, що вивченням встановлено підстави представництва інтересів держави у суді Львівською місцевою прокуратурою №3.

Із позовної заяви не зрозуміло, які саме підстави, із чого вони складаються і в чому полягають, чому при наявності відповідних органів місцевого самоврядування, із позовною заявою до суду звертається саме прокуратура Львівської місцевої прокуратури № 3.

Крім цього, всупереч вимог ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», у вказаному позові прокурор здійснює представництво в суді інтересів держави в особі Львівської міської ради, що є недопустимим.

До того ж, згідно ч. 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Враховуючи викладене, вважаю, правовідносини, які виникли з приводу стягнення витрат, понесених на лікування потерпілого у кримінальному провадження Комунальною восьмою міською клінічною лікарнею м. Львова, стосуються прав та інтересів територіальної громади м. Львова, оскільки лікарня є комунальним закладом охорони здоровя, і є одним із способів захисту прав територіальної громади в частині повернення коштів, виділених з місцевого бюджету на лікування хворого.

Звернення до суду з метою представництва інтересів територіальної громади, в даному випадку, не можна ототожнювати з представництвом інтересів держави, правом на яке наділені органи прокуратури відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до п.3 ч.2 ст.121 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що наявність підстав для представництва інтересів держави прокурором не підтверджено, повноважень прокурора на ведення цієї справи судом не встановлено, а тому згідно вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.45 ЦПК України, та п.3 ч.2 ст.121ЦПК України позовна заява підлягає поверненню, з підстав його подачі особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1, який діє в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Комунальна восьма міська клінічна лікарня м.Львова про відшкодування витрат лікувальному закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення повернути.

Одночасно розяснити, що відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський