Справа № 341/1436/16-ц
Провадження № 22-ц/779/53/2017
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Галицького районного центру зайнятості Івано-Франківської області до ОСОБА_4 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю за апеляційною скаргою Галицького центру зайнятості Івано-Франківської області на рішення Галицького районного суду від 10 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року Галицьким районним центром зайнятості подано позов до ОСОБА_4, обґрунтувавши вимоги тим, що 14 серпня 2013 року відповідач звернувся в центр зайнятості з метою пошуку роботи, звільнившись з останнього місця роботи - Управління державної служби охорони при УВС в області відповідно до ст. 36 п. 2 КЗпП України. В цей же день відповідачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 21 серпня 2013 року на підставі п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Постановою Галицького районного суду від 16.08.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року, визнано протиправною відмову ОСОБА_4 у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі призначити йому пенсію з 03 червня 2013 року. Позивач вважає, що за період перебування на обліку в центрі зайнятості з 21 серпня 2013 року по 20 листопада 2013 року ОСОБА_4 незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 3596 грн. 49 коп., тому просив стягнути з відповідача на користь Галицького районного центру зайнятості кошти в розмірі 3596 грн. 49 коп. та судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду від 10 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник Галицького районного центру зайнятості подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження доказів та встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_4 з 21 серпня 2013 року по 21 листопада 2013 року одночасно отримував подвійну виплату з Пенсійного фонду України та Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Вважає, що відповідач факт призначення йому пенсії з 03 червня 2013 року приховав та не виконав свій обовязок як безробітного щодо повідомлення про виникнення обставин, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати.

Вислухавши представника апелянта, відповідача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, за приписами ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував закон, який їх регулює, однак судом не були повно і всебічно дослідженні обставини справи та не дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції, що суперечить вимогам ст.ст. 212, 213 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з необґрунтованості позовних вимог, встановивши, що на час отримання відповідачем допомоги по безробіттю були відсутні обставини, які впливали на умови її виплати, тому ці кошти не підлягають стягненню на користь Галицького районного центру зайнятості в порядку ст.ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування на випадок безробіття».

З такими висновками суду першої інстанції не у повній мірі погоджується колегія суддів, оскільки суд не дав оцінки встановленим обставинам по справі щодо виплати допомоги за увесь час аж до прийняття рішення про припинення виплати.

Судом встановлено, що 14 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернувся в Галицький районний центр зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». (а.с.4).

Наказом від 21.08.2013 року ОСОБА_4 надано статус безробітного відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» з відкриттям персональної картки № 00001 та призначено допомогу по безробіттю відповідно до ст. 2, ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». (а.с.6).

З 21 серпня 2013 року по 21 листопада 2013 року сума виплаченої допомоги складає 3596,49 грн. (а.с.7)

З матеріалів справи (341/484/14-а) вбачається, що даний спір розглядався Галицьким районним судом та Львівським апеляційним адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства. Проте ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 червня 2016 року провадження в адміністративній справі (за позовом Галицького районного центру зайнятості Івано-Франківської області робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття) до ОСОБА_4 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю закрито. Розяснено позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.10-11).

Відповідно до пункту 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині 1 цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону N 1533-III, яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону N 1533-III є допомога по безробіттю.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

У ст. 1215 ЦК України встановлено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (діє презумпція правильності розрахунку та добросовісності набувача), отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відповідно до пункту 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою.

Судом встановлено, що що 03 червня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду в Галицькому районі із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Таку пенсію йому було призначено, але він її не отримав, оскільки після перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було рекомендовано зняти суму нарахованої пенсії з банківського рахунку відповідача та провести додаткову перевірку достовірності його роботи в ПАТ «Галицька сільгосптехніка».

У звязку з відмовою управління Пенсійного фонду в Галицькому районі у призначенні пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_4 в серпні 2013 року звернувся до Галицького районного суду з адміністративним позовом (провадження № 2а/341/108/13) про призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного суду 16 жовтня 2013 року, визнано дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо незарахування ОСОБА_4 пільгового стажу роботи у ВАТ «Галицька сільгосптехніка» за період з 26 квітня 1982 року по 09 жовтня 1999 року із шкідливими та важкими умовами праці, які передбачені Списком №1 та у непризначені такої пенсії неправомірними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_4 стаж безпосередньої зайнятості формувальника за оспорюваний період до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 1 та призначити таку пенсію з 03 червня 2013 року.

Справа за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду в Галицькому районі розглянута 16 жовтня 2013 року Львівським апеляційним адміністративним судом у письмовому провадженні, тобто без участі ОСОБА_4, а копію ухвали Львівського апеляційного суду від 16 жовтня 2013 року відповідач отримав 11 листопада 2013 року, про що свідчить поштовий конверт і цей факт не заперечується сторонами у судовому засіданні. 11.11.2013р. виданий виконавчий лист на виконання постанови суду про призначення пенсії та відкрито виконавче провадження.

В силу статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду (Конституція України в редакції на 16 жовтня 2013 року).

За змістом ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2013 року набрала законної сили за наслідками апеляційного провадження 16 жовтня 2013 року.

Таким чином статус безробітного ОСОБА_4 втратив з дня набрання законної сили постановою суду про призначення йому пенсії, тобто з 16 жовтня 2013 року, а стало відомо йому про цей факт з моменту отримання копії ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду, тобто з 11.11.2013 року і, починаючи з цього дня, відповідач мав повідомити позивача про відсутність у нього права на отримання допомоги по безробіттю. Отже про недобросовісність набувача допомоги може йти річ лише з 11.11.2013р.

Встановлено, що 21 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернувся в центр зайнятості з заявою про зняття з обліку як безробітного. Реєстрацію припинено відповідно до п. 3 ч. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення». (а.с.8).

20 січня 2014 року Галицьким районним центром зайнятості отримано повідомлення Управління Пенсійного фонду в Галицькому районі від 17.10.2014 року №314/03 про призначення ОСОБА_4 пенсію за віком за Списком №1 з 03 червня 2013 року (постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2013 року (провадження 341/484/14-а-а.с. 21) (а.с.12).

22 січня 2014 року на адресу відповідача була направлена позивачем претензія щодо повернення ним грошових коштів в добровільному порядку протягом 10 днів з дня отримання претензії (а.с.8).

Таким чином, суд прийшов правильного висновку про відсутність факту приховування відповідачем отримання ним пенсії на момент звернення за виплатою допомоги по безробіттю, однак суд не врахував, що у наступному, з 11.11.2013р. у відповідача виникли обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, а саме обставини про призначення йому пенсії і отримання статусу пенсіонера, про які він повинен був повідомити центр зайнятості, що свідчить про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів, виплачених як допомогу по безробіттю, починаючи з 11.11.2013 р. і по день припинення виплати, тобто по 21.11.2013р.

Як убачається з матеріалів справи, апелянт не довів факт недобросовісності щодо отримання спірних коштів з боку відповідача за період з 21.08. по 10.11. 2013 р., а з 11 по 21.11.1013р. такий факт мав місце.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не врахувавши, що у відповідача з 11.11.2013 року виникли обставини, які впливали на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі і про які отримувач повинен був повідомити.

За таких обставин, стягненню підлягає виплата з 11 по 21.11.2013р. у розмірі 390,90 грн. (3596,49 (розмір виплачених коштів з 21.08. по 21.11.2013р.) : 92 дні х 10 днів), а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірах 1378 грн. та 1616 грн. відповідно, що відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог дорівнює сумі 318, 34 грн.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Галицького центру зайнятості Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 10 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Галицького районного центру зайнятості Івано-Франківської області до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Галицького районного центру зайнятості Івано-Франківської області виплачену допомогу по безробіттю за період з 11 по 21 листопада 2013 року у розмірі 390, 90 (триста девяносто гривень девяносто копійок) та судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 318, 34 (триста вісімнадцять гривень тридцять чотири копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_5

ОСОБА_6