Справа № 466/5764/16 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/1232/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2016 року позов задоволено. Розірвано договір довічного утримання, який був укладений 23 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і посвідчений державним нотаріусом Пятої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №3-294.

Квартиру АДРЕСА_1 повернуто у власність ОСОБА_3.

Скасовано обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 23 лютого 2015 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання стягнення судового збору.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 січня 2017 року розгляд справи призначено на 21 лютого 2017 року.

16 січня 2017 року ОСОБА_2 подала суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів по забезпеченню позову та до розгляду справи по суті для забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити відчужувати вказану квартиру.

Судове засідання проводиться у відсутності сторін та у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України судова колегія розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до суду позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання від 23.02.2015 року.

Згідно умов договору довічного утримання від 23 лютого 2015 року ОСОБА_3 (відчужувач) передав у власність ОСОБА_5 (набувач) належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3, взамін чого ОСОБА_5 забовязалась забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. (а.с. 5)

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.2 ст. 152 ЦПК України, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення.

Частиною 3 ст. 152 ЦК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогам.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що в обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуваним рішенням вона позбавлена можливості користуватись, володіти та розпоряджатись та розпоряджатись нерухомим майном, проте одночасно існує загроза того, що вказана квартира поза волею апелянта можу бути яким-небудь чином відчужена третім особам, які в свою чергу також зможуть розпоряджатись нею. В тому числі і відчужувати, що в свою чергу в сукупності в подальшому призведе до утруднення або ж до неможливості виконання рішення суду по даній справі та поновлення прав апелянта щодо вказаної квартири, у випадку задоволення вказаної апеляційної скарги, чим буде грубо порушено законні права та інтереси апелянта, а відновлення вже порушених прав може бути вже неможливим. Окрім того зазначає, що вказана квартира є єдиним житлом апелянта та її дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у вказаній квартирі вони є зареєстровані, що підтверджується Довідкою ЛКП «Рясне-402» з місця проживання про склад сімї і прописки № 3521 від 21.11.2016 року, іншого нерухомого майна для проживання в них немає. І тому, у разі відчуження вказаної квартири до розгляду вказаної справи по суті, будуть безпідставно та незаконно порушені житлові права апелянта та членів її сімї, які гарантовані Конституцією України та Житловим кодексом України, і в разі задоволення вказаної скарги відновлення житлових прав апелянта та членів її сімї буде утруднене.

З урахуванням вищенаведених обставин справи та вимог закону, судова колегія приходить до висновку, що є реальна загроза відчуження даного спірного майна третім особам і що це у разі задоволення апеляційної скарги унеможливить виконання рішення суду, тому є всі достатні передумови для застосування судом заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151- 153 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити відчужувати вказану квартиру.

Копію ухвали про вжиття заходів забезпечення позову направити Шевченківському відділу Державної виконавчої служби м. Львова, заявнику та заінтересованим особам для відома.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді