Провадження № 2/161/521/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, приватного підприємства «Ельбе» про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ПП «Ельбе» про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивує тим, що 07.05.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитну угоду № М3-32, на суму 190 000,00 доларів США, згідно якої він 07.05.2007 року отримав строковий кредит в розмірі 190000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 03.05.2012 року.

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2, ПП Ельбе 10.05.2007 року укладені договори іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року та № 1291 від 10.05.2007 відповідно. Згідно з договором іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року ОСОБА_2 надав в іпотеку належне йому майно, а саме: нежиле приміщення бондарного цеху, 3-1, загальною площею 553,80 кв.м., за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ранкова, 26. Згідно з договором іпотеки № 1291 від 10.05.2007 року ПП «Ельбе» надало в іпотеку належне йому майно, а саме: склади загального призначення А-1, загальною площею 360,00 кв.м, що за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Глушець, 59.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2своїх зобов'язань по кредитному договору у нього перед ПАТ КБ ПриватБанк виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Для вирішення питання погашення заборгованості ОСОБА_2 було надано працівникам ПАТ КБ ПриватБанк згоду на право продажу банком вищевказаної нерухомості.

Однак, встановлено, що на зазначене іпотечне майно органами ДВС накладені додаткові арешти по боргових зобовязаннях.Факт виконання згаданих постанов, щодо накладення арешту на дане нерухоме майно підтверджується інформаційними довідками з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна

Оскільки винесенням постанов про накладення арешту на майно боржників порушуються права позивача, як іпотекодержателя за договорами іпотеки то просить зняти арешт з нерухомого майна: нежилого приміщення бондарного цеху, 3-1, загальною площею 553,80 кв.м., за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ранкова, 26,що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №1287 від 10.05.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, та з земельної ділянки площею 0,1896 га., державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯД №296014, за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 59, на якій розташовані склади загального призначення А-1, загальною площею 360,00 кв.м, що за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Глушець, 59, що належить ПП Ельбе на праві власності на підставі рішення Господарського суду № 6/30-75 від 17.05.2005 року та на які було накладено арешти згідно постанов Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та Відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 29.04.201 року ВП №21416124 та від 13.02.2013 року ВП №36501216.

Представник позивача в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник ПП «Ельбе» в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог в судове засідання не зявились, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 07.05.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитну угоду № М3-32, на суму 190 000,00 доларів США, згідно якої він 07.05.2007 року отримав строковий кредит в розмірі 190000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 03.05.2012 року.

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПП Ельбе 10.05.2007 року укладені договори іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року та № 1291 від 10.05.2007 відповідно. Згідно з договором іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року ОСОБА_2 надав в іпотеку належне йому майно, а саме: нежиле приміщення, бондарного цеху, 3-1, загальною площею 553,80 кв.м., за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ранкова, 26. Згідно з договором іпотеки № 1291 від 10.05.2007 року ПП «Ельбе» надало в іпотеку належне йому майно, а саме: склади загального призначення А-1, загальною площею 360,00 кв.м, що за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Глушець, 59.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2своїх зобов'язань по кредитному договору у нього перед ПАТ КБ ПриватБанк виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Для вирішення питання погашення заборгованості ОСОБА_2 було надано працівникам ПАТ КБ ПриватБанк згоду на право продажу банком вищевказаної нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання».

Частинами 6, 7 ст. 3 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, законом встановлений пріоритет іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке перебуває в іпотеці.

Відповідно ч. 4 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV Про виконавче провадження про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вищий пріоритет на майно, що перебуває в іпотеці і належить ПАТ КБ ПриватБанк.

Отже, Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та Відділ примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області не мають правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями або які є обтяжувачами з нижчим пріоритетом на іпотечне майно.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" зверталось до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та Відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області з листами щодо зняття арешту, накладеного у відповідності до вищеназваних постанов, так як наявність даних обставин перешкоджає реалізації права банку на продаж цього нерухомого майна.

З відповіді, наданої Першим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та Відділом примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області, вбачається, що підстави для зняття арештів з названого майна силами посадових осіб ДВС відсутні, оскільки за приписами ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України та на підставі ЗУ Про іпотеку», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно: нежиле приміщення, бондарного цеху, 3-1, загальною площею 553,80 кв.м., за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ранкова, 26, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №1287 від 10.05.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, земельну ділянку площею 0,1896 га., державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯД №296014, за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 59, на якій розташовані склади загального призначення А-1, загальною площею 360,00 кв.м, що за адресою: Волинська обл., м.Луцьк, вул.Глушець, 59, що належить ПП Ельбе на праві власності на підставі рішення Господарського суду № 6/30-75 від 17.05.2005 року та на які було накладено арешти згідно постанов Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та Відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 29.04.201 року ВП №21416124 та від 13.02.2013 року ВП №36501216.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська