ухвала

іменем україни

22 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеник Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», Львівське комунальне підприємство «Янів-405», про визнання недійсним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності, договору міни, реєстраційного посвідчення, наказу та свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, у якому просив визнати недійсними та скасувати: розпорядження від 11 червня 1996 року № 385 та свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) АДРЕСА_2 від 14 червня 1996 року № НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_4 виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів; договір міни від 31 травня 1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пікулицькою Н.М. від 31 травня 1997 року за реєстровим № 2945 та реєстраційне посвідчення від 19 червня 1997 року, видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки серії КММ № 001578 про те, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 за реєстровим № 15597 та записано в реєстраційну книгу № 27; наказ управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12 липня 2010 року № 1149-Ж-Ш та свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру від 12 липня 2010 року № НОМЕР_2 в частині включення до складу квартири АДРЕСА_1 комори в підвалі, площею 28,7 кв. м.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2016 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

У травні 2016 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зупинення провадження у зазначеній вище справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 465/436/14 за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/1, яка розглядається Франківським районним судом м. Львова.

В обґрунтування клопотання заявники посилалися на те, що позов ОСОБА_3 мотивовано тим, що вищевказаний підвал належить йому на праві власності на підставі витягу про реєстрацію про право власності та рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/1, підставою для ухвалення якого було розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації від 14 лютого 2005 року № 138. Проте, на даний час вказане розпорядження скасоване на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2015 року у справі № 466/596613-ц, яке в цій частині залишене без змін апеляційним судом Львівської області. Крім того, рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/1 скасоване ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21-22 березня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21-22 березня 2016 року скасовано, питання про розгляд заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/1 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 липня 2016 року, зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», Львівське комунальне підприємство «Янів-405», про визнання недійсним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності, договору міни, реєстраційного посвідчення, наказу та свідоцтва про право власності.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради про захист свого права власності на приміщення підвалу під літ. 1-6, розташованого у коморі за адресою: АДРЕСА_1

Правовстановлюючим документом на вищевказане приміщення є рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/1, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення підвалу під АДРЕСА_1 та право власності на це приміщення зареєстровано на підставі вказаного рішення третейського суду 16 червня 2006 року.

Крім того, у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває справа за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/1.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суди першої й апеляційної інстанцій виходили із того, що розгляд справи за позовом ОСОБА_3 про захист права власності на приміщення підвалу під літ. 1-6, розташованого по АДРЕСА_1 неможливий до вирішення справи за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1.

Такі висновки відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК Українипідстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд врахував, що зупинення провадження у справі у разі неможливості розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, може мати місце у випадку знаходження такої справи на розгляді у відповідному суді.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Ураховуючи викладене, задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили, що розгляд позову про захист права власності ОСОБА_3 на приміщення підвалу під АДРЕСА_1 залежить від наслідків вирішення справи за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/, в якій оспорюється законність визнання за ОСОБА_3 права власності на вищевказане спірне приміщення підвалу, оскільки в ній можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик