АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа № 682/2009/16-ц
Провадження № 22-ц/792/82/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Пастощука М.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря - Лапка Ю.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, треті особи на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності та зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що 28 травня 2008 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Грибчиком А.М., на розпорядження, у тому числі продаж, вантажним автомобілем марки FORD COURIER, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску.

24 вересня 2012 року ОСОБА_3 відчужив автомобіль на його користь за 30000 грн.

21 травня 2016 року, керуючи вказаним транспортним засобом, він був зупинений працівниками ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 3 роти ДПС УДАІ УМВС України в Хмельницькій області, які повідомили, що на автомобіль накладено арешт згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції від 27 січня 2016 року. Дана постанова винесена на підставі виконавчого листа № 755/17317/15-ц, виданого 30 жовтня 2015 року Дніпровським районний судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у сумі 790 051 грн. 90 коп. на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

23 травня 2016 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції про проведення виконавчих дій щодо майна боржника, зазначений автомобіль передано йому на зберігання.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Мацюк Ю.І. Провадження № 22-ц/792/82/17

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 2

А тому, просив суд визнати за ним право власності на вантажний автомобіль марки FORD COURIER, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску та зняти арешт з даного автомобіля.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Суд не врахував положень ст. 328 ЦК України, відповідно до яких право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Вважає, що між ним та ОСОБА_3, який діяв від імені власника автомобіля на підставі довіреності, був укладений договір купівлі-продажу. Зазначає, що ними були дотримані вимоги щодо письмової форми правочину, передбачені ст. 207 ЦК України, та вимоги щододоговорів купівлі-продажу, передбачені ст. 655, 662, 691 ЦК України. Підтвердженням цього є розписка ОСОБА_3 про отримання коштів за автомобіль, а також фактична передача йому транспортного засобу, технічного паспорту та довіреності власника ОСОБА_4 на продаж.

Хибним вважає висновок суду щодо необхідності у перереєстрації автомобіля. Поза увагою суду залишилось те, що такий уже зареєстрований Красилівським МРЕВ Хмельницької області, а тому він мав право управляти ним.

Окрім того, суд не врахував, що будь-яких претензій з боку попереднього власника ОСОБА_4, уповноваженої особи ОСОБА_3 щодо права власності на автомобіль немає.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Інші учасники судового розгляду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 210 даного Кодексу передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

У ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов'язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції МВС України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Судом правильно встановлено, що власником вантажного автомобіля марки FORD COURIER, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску, є ОСОБА_4 (а.с. 8).

28 травня 2008 року ОСОБА_4 видав доручення на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_8, яким уповноважував їх керувати, розпоряджатися належним йому вантажним автомобілем марки FORD COURIER, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску, та слідкувати за технічним станом автомобіля, бути його представниками у відповідних організаціях щодо експлуатації та розпоряджання автомобілем (а.с. 6).

24 вересня 2012 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 розписку, в якій зазначив, що продає вищевказаний автомобіль останньому за 30 000 грн. (а.с. 7).

27 січня 2016 року автомобіль був арештований на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 790 051 грн. 90 коп. (а.с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено допустимими та належними доказами його право власності на спірний автомобіль, а відсутність державної реєстрації переходу права власності на даний автомобіль, яка є обов'язковою в даному випадку, дає підстави для висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля не є вчиненим.

Такий висновок суду є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом положень ст. 328 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки суду не було надано на підтвердження укладення правочину жодного з документів, передбачених п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року.

Що стосується розписки, наданої ОСОБА_3 про отримання від ОСОБА_2 коштів за автомобіль, то така не може замінювати документів, наявність яких на підтвердження права власності передбачена вищевказаним Порядком.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги закону, всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова