АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753//765/17 Головуючий у 1-й інстанції - Шереметьєва Л.А.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/4522/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паньшина Олена Валеріївна про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паньшина Олена Валеріївна про визнання договору дарування недійсним - задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу суду скасувати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ПаньшинаОлена Валеріївна про визнання договору дарування недійсним.

Позивач зазначив, що 06 червня 2016 року у судовому засіданні Деснянським районним судом м. Києва, була розглянута справа №754/2699/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. В ході судового розгляду стороною позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкти нерухомого майна, що належать відповідачу на праві приватної власності. Суд задовольнив дану заяву та виніс ухвалу від 06 червня 2016 року, якою наклав арешт на об'єкти нерухомого майна, що належали відповідачу на праві приватної власності.

У тому ж судовому засіданні було винесено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, а також судові витрати на загальну суму 7 347 416 гривень. Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 20 вересня 2016 року суд залишив без задоволення заяву про перегляд заочного рішення.

Проте, на час дії ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року про забезпечення позову, відповідач подарував належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 за договором дарування від 08 липня 2016 року.

Позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що оскільки вищевказана квартира є предметом договору дарування від 08 липня 2016 року, дійсність якого оспорюється, у нього є сумніви, що відповідачі можуть розпорядитися даним майном та відчужити його на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову є співмірною із заявленими позовними вимогами, а також є підстави вважати, що невжиття заходів у вигляді накладення арешту на спірне майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майноабо грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що у заяві про забезпечення позову позивачем не зазначено жодних обґрунтувань причин у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову, колегія суддів не приймає до уваги.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом договору дарування від 08 липня 2016 року посвідченого нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори КМНО Паньшиною О.В., дійсність якого оспорюється.

Крім того, слід зазначити, що на спірну квартиру вже накладався арешт ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року, проте всупереч вказаній ухвалі даний об'єкт нерухомості був відчужений згідно договору дарування від 08 липня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що заява про забезпечення позову не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки по суті спір не розглянутий.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер. У разі відмови в позові, залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для забезпечення позову.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: