Провадження №: 2/752/1215/17
11 січня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,
при секретарі Тасенко О.О..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права користування жилим приміщенням,-
Позивачі звернулись до суду з позовом, у якому просять суд постановити рішення, яким визнати Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 з липня 2012 року та зняти її з реєстраційного обліку.
Свої позовні вимоги мотивують тим, що згідно з договором дарування ВСТ № 443283 від 06.05.2006 р., вони є власниками 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1. Відповідачка це їх мати, яка не мешкає в квартирі з липня 2012 р., оскільки виїхала з квартири добровільно на постійне місце проживання у місто Харків, виїжджаючи, вона забрала усі свої особисті речі, кухонне приладдя, речі домашнього користування, постільну білизну.
З вказаного часу мати перервала з ними стосунки, не спілкується, уникає будь-яких контактів. Вони дізналися з телефонної розмови з матір'ю, що вона виїхала назавжди, не має наміру повертатися, знайшла роботу, в неї з'явилися нові друзі. Вони зрозуміли, що вона увійшла в якусь секту і не бажає підтримувати з ними зв'язок.
Реєстрація відповідачки у квартирі порушує їх право власників, оскільки вони вимушені сплачувати комунальні платежі з урахуванням її реєстрації в квартирі, що для них важко з урахуванням постійного підвищення цін. Окрім того, вони не можуть розпорядитися квартирою, маючи намір на її продаж за для вирішення житлових проблем, пов'язаних з наміром кожного з них утворити власні родини, зареєструвати шлюб та відсутністю бажання жити в одній квартирі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, яка за дорученням представляє також і інтереси позивача ОСОБА_2 позов підтримує, справу просить розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Судова повістка відповідачу направлялась за його зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, але повернулась до суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі,за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Стаття 321 ЦК України гарантує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, відповідачка у відповідності до чинного законодавства України втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Факт не проживання відповідачки з липня 2012 року в спірному житловому приміщенні підтверджується актом (а.с.9).
У частині позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачки, то суд виходить з того, що такі дії за відсутності відповідачки має вчиняти відповідний державний орган реєстрації який відповідачем по справі не вказувався.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16,319,321,405 ЦК України ст.ст. 10,30,60, 212-215, 223, 224-226, 228 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 з липня 2012 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко