Провадження №22-ц/784/262/17
Справа номер 484/3153/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/262/17 Суддя суду 1-ї інстанції - Максютенко О.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 02 грудня 2016 року

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

13 жовтня 2016 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

13 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 30 вересня 2016 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 17 516 грн.22 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2 593 грн.50 коп., заборгованості за відсотками у сумі 13 850 грн.52 коп. та штрафів - 250 грн. (фіксована частина) і 822 грн.20 коп. (процентна складова).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, то позивач просив стягнути з нього кредитну заборгованість і судові витрати.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував на порушення ПАТ КБ «Приватбанк» строків позовної давності.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2016 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено позовну давність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір про надання банківських послуг, який складався з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

Згідно з умовами даного договору відповідач отримав платіжну картку з встановленим на ній кредитним лімітом у сумі 0 грн., який у подальшому був збільшений до 2800 грн. з оплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - 30 жовтня 2009 року.

Відповідач зобов'язаний був щомісячно до останнього дня кожного місяця повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за них у розмірі 7% від залишку заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості Банку відповідач не виконує умови договору, внаслідок чого в нього виникла перед ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 30 вересня 2016 року у сумі 17 516 грн.22 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2 593 грн.50 коп., заборгованості за відсотками у сумі 13 850 грн.52 коп. та штрафів - 250 грн. (фіксована частина) і 822 грн.20 коп. (процентна складова).

Згідно з витягом з особового рахунку ОСОБА_4 останній платіж на погашення кредиту він здійснив 26 серпня 2008 року.

Строк дії платіжної картки закінчився 30 жовтня 2009 року. Нову картку він не отримував.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів почався після несплати відповідачем чергового платежу (26 вересня 2008 року), а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (31 жовтня 2009 року).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором щодо повернення суми кредиту, однак на момент звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме 13 жовтня 2016 року, трирічний строк щодо стягнення тіла кредиту та відсотків і річний строк щодо стягнення неустойки, в межах яких Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивач не робив заяв та клопотань щодо поважності причин пропущення позовної давності, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді: С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова