У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 cічня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного м. Києва від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 17 червня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів і поглядів, втрати довіри один до одного, у зв'язку з чим між сторонами виникали сварки та суперечки. Протягом сімейного життя сторони так і не дійшли спільного порозуміння у вирішенні проблемних питань і мали кардинально різні погляди на шлюб, сім'ю та життя. Між сторонами зникли почуття поваги та любові, відносини зіпсувалися остаточно і бажання продовжувати спільне сімейне життя він не має.

Посилаючись на наведене та на те, що господарство спільно не ведуть, сумісне проживання припинено, а подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливо, просив позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року, позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений та зареєстрований 17 червня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положенням частин 3 та 4 статті 56 СК України за кожним з подружжя визнано право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, як і примушення до їх припинення, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України підставою розірвання шлюбу є встановлення судом того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторони проживають окремо, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, що є підставою для розірвання шлюбу.

При цьому, судом першої інстанції було вжито заходи щодо примирення подружжя та збереження сім'ї відповідно до ст. 111 СК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріально права чи допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного м. Києва від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова