Справа № 139/723/15-ц Провадження № 22-ц/772/155/2017Головуючий в суді першої інстанції Тучинська Н. В.
Категорія 27 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участі: представника позивача Ткача Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2012 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, в зв'язку з чим станом 30 червня 2015 року склалася заборгованість в сумі 12 771,23 грн., із яких: 1 859,98 грн. - заборгованість за кредитом, 7 196,91 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 630 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 584,34 грн. (процентна складова).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2 000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а. с. 5, 6-7, 8-31).

Підписавши анкету-заяву від 16 січня 2012 року, відповідач ОСОБА_3 погодилась на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зазначила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, проценти за користування ним, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання обов'язків за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), виплатити винагороди банку.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконувала свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим допустила заборгованість, яка згідно розрахунку банку станом на 30 червня 2015 року склала 12 771,23 грн., з яких: 1 859,98 грн. - заборгованість за кредитом; 7 196,91 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 2 630 грн. - пеня; 1 084,34 грн. - штрафи (а. с. 4).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи із встановлених обставин справи та вимог матеріального закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1 859,98 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з цим із розрахунку заборгованості за договором (а. с. 4) вбачається, що процентна ставка за користування кредитом була змінена банком в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг (п. 1.1.3.2.3.), а саме: з 1 вересня 2014 року - до 34,8%, а з 1 квітня 2015 року - до 43,20%. Проте в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом.

Враховуючи норми ст. 651 та ст. 1056-1 ЦК України, положення договору щодо збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки на підставі п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг є нікчемними, в зв'язку з чим при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід враховувати діючу на момент укладення договору процентну ставку в розмірі 30% річних.

Таким чином до стягнення з відповідача станом на 30 червня 2015 року підлягають проценти за користування кредитом в сумі 2 693,59 грн., із яких: 2 223,95 грн. - проценти, нараховані банком за ставкою 30% за період з 16 січня 2012 року по 31 серпня 2014 року та 469,64 грн. - проценти, нараховані на прострочену заборгованість за період з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року, виходячи із розміру процентної ставки - 30% річних:

303 дні прострочення (з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року) *1 859,98 грн. (залишок простроченої заборгованості)*30% (річна процентна ставка) /360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору = 469,64 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).

Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобов'язання, передбачені п.2.1.1.12.6.1., 2.1.1.12.8.1. Умов і Правил клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, пеня та штраф є одним видом цивільно- правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - за прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором буде подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Тому до стягнення з відповідача підлягає пеня, нарахована за прострочення сплати грошових зобов'язань, а у стягненні штрафу слід відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що до ухвалення судом першої інстанції рішення, а саме 23 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду заяву про застосування до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» позовної давності (а. с. 55).

Розрахунок суми заборгованості за кредитним договором зроблено позивачем станом на 30 червня 2015 року (а. с. 4). З позовом до суду позивач звернувся 27 серпня 2015 року.

Отже пеню слід нараховувати в межах річного строку позовної давності, що передує дню звернення до суду з позовом - за період з 27 серпня 2014 року до 30 червня 2015 року (дата розрахунку суми заборгованості, зробленого позивачем), в межах заявлених позовних вимог щодо стягнення пені.

Виходячи із розрахунку заборгованості за договором, за період з 27 серпня 2014 року до 30 червня 2015 року до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 1 000 грн.

Таким чином колегія суддів вважає, що є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості по сплаті кредиту в сумі 1 859,98 грн., заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 2 693,59 грн. та пені в сумі 1 000 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» в зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якого відповідачем ОСОБА_3 подано заяву. При цьому суд першої інстанції послався на те, що трирічний строк позовної давності слід рахувати з 25 лютого 2012 року, оскільки з цього дня відповідач допустила заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що відповідно до п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.12.5. Умов та Правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовому боці карти, включно; строк погашення відсотків за кредитом та комісій встановлено щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (в полі MONTH).

Згідно положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5).

По справі встановлено, що строк дії картки № 5577 2127 0373 4056, виданої відповідачу встановлено - листопад 2014 року, що вбачається із виписки по рахунку (а. с. 72).

Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідачем було здійснено два платежі за договором: 23 лютого 2012 року в сумі 250 грн. та 16 липня 2012 року в сумі 400 грн. (а. с. 4).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та належним чином не з'ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, зокрема, щодо строку дії кредитної картки, виданої відповідачу. В зв'язку з чим є необґрунтованим висновок про початок перебігу строку позовної давності саме з 25 лютого 2015 року, а не з останнього дня строку дії картки, тобто з грудня 2014 року.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 5).

При подачі позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в сумі 243,60 грн. (а. с. 1); при подачі апеляційної скарги - сплатив 267,96 грн. (а. с. 73), а разом 511,56 гр.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають суми судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складатиме 222,48 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 256, 257, 258, 261, 267, 526, 549, 611, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 57-66, 88, 212, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість зі сплати кредиту за договором № б/н від 16 січня 2012 року станом на 30 червня 2015 року в сумі 1 859,98 грн. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять грн. дев'яносто вісім коп.); заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 2 693,59 грн. (дві тисячі шістсот дев'яносто три грн. п'ятдесят дев'ять коп.); пеню в сумі 1 000 грн. (одна тисяча грн.), а разом - 5 553,57 грн. (п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят три грн. п'ятдесят сім коп.), а також 222,48 грн. (двісті двадцять дві грн. сорок вісім коп.) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська