Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Житомирської міської ради, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на землю

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення 25 сесії Житомирської міської ради від 28 квітня 2005 року № 250 в частині передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0726 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та визнати недійсним та скасувати Державний акт НОМЕР_1, виданий 30 серпня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,0726 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що в судове засідання, призначене на 01.02.2017 року вона не з'явилась у зв'язку з хворобою, про що подала до суду відповідну заяву про відкладення розгляду справи. В наступне судове засідання, яке відбулось 21.02.2017 року вона не мала змоги з'явитись, оскільки саме в цей період її брат, який проживав у м. Фастів Київської області, перебував при смерті і вона змушена була до нього поїхати. 22.02.2017 року брат помер. Враховуючи викладені обставини, вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_8 категорично заперечили проти доводів апеляційної скарги та пояснили, що ОСОБА_1 неодноразово позивалася до них з різними позовами, проте їй було відмовлено за безпідставністю. Вважають ухвалу суду законною та такою, що повністю відповідає нормам процесуального закону.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду була її неявка в судові засідання, призначені на 01 лютого та 21 лютого 2017 року.

В судове засідання, призначене на 01 лютого 2017 року, позивач та її представник не з'явилися, однак позивач подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з погіршенням стану здоров'я (а.с.85), у зв'язку з чим судом було оголошено перерву до 21 лютого 2017 року. Наведене підтверджується довідкою № 010851 КУ «Центральна міська лікарня № 2» (а.с. 106).

Про судове засідання, призначене на 21 лютого 2017 року, позивач була повідомлена 08 лютого 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 90), проте ні вона, ні її представник в судове засідання не з'явилися.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що після повідомлення родичів про те, що її рідний брат знаходиться при смерті, змушена була в ніч на 21 лютого терміново виїхати до м. Фастів Київської області, де останній проживав. 22 лютого 2017 року брат помер. Зазначену обставину неявки в судове засідання вважає поважною та такою, що виключає постановлення ухвали про залишення позовної без розгляду.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого із інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Повторна неявка в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, є для суду підставою, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, для залишення заяви без розгляду.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду, у разі відсутності клопотання позивача про слухання справи за його відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки у судове засідання з поважних причин.

Отже, системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 27, 29 ЦПК України, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно (ч. 3 ст. 27 ЦПК України).

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з підстав, встановлених ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки неявка позивача (його представника) у судове засідання, призначене на 21 лютого 2017 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника про поважність причин неявки до суду, оскільки наслідки, передбачені ч. 3 ст. 169 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відтак, судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням норм процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду, оскільки не свідчать про порушення судом норм процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді