АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 617/407/16-ц Головуючий суддя І інстанції Король Т. В.
Провадження № 22-ц/790/177/17 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого Шаповал Н.М.

суддів Кіпенка І.С., Кокоші В.В.

за участю секретаря Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказувало на те, що 15 липня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9 900 грн. 00 коп., відповідно до договору № AN5WCC9FD91578, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості. Погашення кредиту та нарахованих відсотків повинно відбуватись щомісячно в строки визначеними Правилами.

Свої зобовязання ПАТ «Акцент-Банк» за вказаним кредитним договором перед ОСОБА_1 виконав. Відповідач порушила умови вказаного договору, станом на 02 березня 2016 року у неї виникла заборгованість у розмірі 89 064 грн. 25 коп. Просило стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та сплачений судовий збір.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року позов ПАТ «Акцент-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № AN5WCC9FD91578 від 15 липня 2011 року в сумі 43 773 грн. 73 коп. та судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленням нового, яким відмовити ПАТ «Акцент-Банк» у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що суд не взяв до уваги її клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки строк позовної давності починається з 15.01.2013 року, а ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду 03.02.2016 року, тобто після сплину строку позовної давності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до заяви Позичальника № AN5WCC9FD91578 від 15 липня 2011 року ОСОБА_1 був виданий кредит у в сумі 9900 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості (а.с.7).

ОСОБА_1 була ознайомлена з правилами та умовами надання кредитних послуг, згідно яких позичальник зобовязаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді - обовязкового мінімального платежу (а.с.8-14).

ОСОБА_1 зобовязання не виконала, а тому станом на 02 березня 2016 року у неї виникла заборгованість у розмірі 89 064 грн. 25 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості та складається: з заборгованості за тілом кредиту 4283 грн. 06 коп.; за процентами 04 грн. 73 коп., по комісії 3 564 грн. 00 коп. та пені 81 212 грн. 46 коп. (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14).

Отже, у даному випадку строку позовної давності слід обчислювати з 15 лютого 2013 року - настання строку погашення чергового платежу (до 15 лютого 2016 року), який позивач не пропустив, так як, звернувся до Харківського районного суду Харківської області із вказаним позовом 03 лютого 2016 року, але позов йому було повернено (а.с. 4, 77, 78).

Виходячи з викладеного, позивач не пропустив строк позовної давності, щодо основної вимоги, тому вимоги, щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 283 грн. 06 коп.; за процентами у розмірі 04 грн. 73 коп., по комісії у розмірі 3 564 грн. 00 коп., всього 7 851 грн. 79 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За загальним правилом, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочки, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 27 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-2 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням наведеного пеня підлягає стягненню у розмірі 4 287 грн. 79 коп. (4 283,06 сума кредиту + 4,73 відсотки за користування) = 4 287 грн. 79 коп.

А загальний розмір заборгованості за кредитним договором слід зменшити до 12 139 грн. 58 коп. (7 851,97 + 4 287,79) = 12 139 грн. 58 коп., що узгоджується із правовим висновком, що висловлений Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14)

Керуючись ст. 303, 304, п 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року змінити.

Зменшити розмір пені, стягнутий з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 35 921 грн. 94 коп. до 4 287 грн. 79 коп. та загальний розмір заборгованості за кредитним договором з 43 773 грн. 73 коп. до 12 139 грн. 58 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: Н.М. Шаповал

Судді колегії: ОСОБА_2

ОСОБА_3