У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Н.В. на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Державної виконавчої служби Демидівського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Державної виконавчої служби Демидівського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 05 травня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 3586, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ROMASE00000028 від 02 листопада 2005 року в розмірі 71 011,10 грн., з яких: 6 356,63 грн. залишок заборгованості за кредитним договором; 17 361,98 грн. заборгованості за відсотками, 1 227,21 грн. комісії, 44 365,28 грн. пені та 1 700,00 грн. витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі по 275,60 грн. та по 250,00 грн. витрат на правову допомогу, з кожного.

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" вказує на його незаконність, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що позивач оскаржує дії нотаріуса, а не суму боргу по виконавчому напису. Вказує, що при розгляді такої категорії справ може бути оскаржена лише правильність розміру безспірних вимог зазначених у виконавчому написі.

Судом залишено поза увагою, що приватний нотаріус не може бути належною стороною по справі, а тому й відповідно витрати на правову допомогу та сума судового збору не може бути покладена на залучених відповідачів по справі солідарно.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правильно виходив з того, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не дотримано вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.3., 3.4., 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

На підтвеердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3586, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № ROMASE00000028 від 02 листопада 2005 року в розмірі 71011,10 грн., з яких 6 353,63 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17 361,98 грн. - заборгованість за відсотками, 44 365,28 грн. - пеня, 1 227,21 - комісія, 1700,00 грн. - витрати пов'язані з вчиненням виконавчого напису.

У вказаному виконавчому написі зазначено, що строк, за який проводиться стягнення становить 10 років 5 місяців 2 дні днів, а саме з 02 листопада 2005 року по 04 квітня 2016 року (а.с. 9).

Проте, з кредитного договору № ROMASE00000028 від 02 листопада 2005 року вбачається, що строк дії такого договору закінчився 03 листопада 2008 року, тобто трирічний строк для звернення відповідача з вимогами до боржника сплинув ще 03 листопада 2011 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді такої категорії справ може бути оскаржена лише правильність розміру безспірних вимог зазначених у виконавчому написі, а не дії нотаріуса про видачу такого напису не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3.2.- 3.5. гл. 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З матеріалів справи вбачається, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису Банком було надано виписку з рахунку боржника щодо наявності грошового зобов'язання по тілу кредиту, відсотках, комісії та пені.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дана виписка не є належним документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від банку належних документів, які б встановлювали прострочення ОСОБА_2 виконання зобов'язання, містили розрахунки по прострочених відсотках, комісії та пені з урахуванням днів прострочення, а також сум внесених боржником коштів на погашення відсотків по кредиту.

Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» було достовірно відомо про наявність спору між сторонами, оскільки з ухвали Демидівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2014 року вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертався з вимогами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, однак позов залишено без розгляду.

Відповідно до судового наказу Демидівського районного суду Рівненської області № 2-н-26 від 12 вересня 2007 року стягнуто з ОСОБА_2 на корсть ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ROMASE00000028 від 02 листопада 2005 року в розмірі 9761,63 грн., який виконаний 29 вересня 2009 року (а.с. 132-133). Проте, під час вчинення виконавчого напису ПАТ «КБ ПриватБанк» не надав відомості про наявність будь-яких судових рішень з приводу стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору, а приватним нотаріусом таких відомостей не з'ясовано.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачі не врахували, що на 5 травня 2016 року до відома позивача не було доведено про наявність заборгованості, оскільки, письмова вимога про усунення порушень представником ПАТ КБ «Приватбанк» надіслана позивачу 27 квітня 2016 року, тобто з порушенням строків визначених п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що з відповідачів стягнуто солідарно судові витрати та витрати на правову допомогу, оскільки судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 79, 84, 85, 88 ЦПК України, та роз'яснень, викладених у п. 35 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», правомірно вирішено питання про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу з кожного з відповідачів окремо у визначеному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що витрати позивача на правову допомогу адвоката Драгана Д.В. підтверджуються квитанцією до прибуткового ордеру № 70 від 07 липня 2016 року (а.с. 10) та довідкою про оплату правової допомоги адвоката № 331 від 07 липня 2016 року (а. с. 10а), а сума сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. квитанцією від 11 липня2016 року (а.с.1).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді