АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/883/2017 Головуючий в 1 інстанції - Кицюк В.С.
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сисин ЛіліїВікторівни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М., Відділ Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась суд з позовом до ТОВ «Порше мобіліті», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хижняк А.М., ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначала, що 24.04.2014 року між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та нею укладено Кредитний договір №50011965 , згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання надати кредитні кошти в сумі 217 407,21 грн., що в еквіваленті складає 18 424,34 доларів США, на певних умовах для придбання автомобіля, а вона зобов'язалася відповідно прийняти їх та в подальшому повернути як тіло кредиту, так відсотки за його користування, здійснити інші необхідні платежі за кредитним договором.

Невід'ємним додатком до кредитного договору виступив графік погашення кредиту, згідно якого щомісячний платіж був передбачений в розмірі 390,56 доларів США.

Умовами кредитного договору та графіку чітко передбачено погашення платежів в еквіваленті іноземної валюти доларах США, що само по собі поставило її у вкрай невигідне становище по відношенню до відповідача та порушило принцип рівності сторін в договірних зобов'язаннях.

Кредитний договір був забезпечений договором застави транспортного засобу №50011965 від 24.04.2014 р., предметом якого виступив автомобіль «Фольксваген Тігуан», р.н.НОМЕР_1.

12.11.2015р. державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49331154 з виконання виконавчого напису від 05.11.2015, що зареєстрований в реєстрі за №5186, яким зобов'язано звернути стягнення на зазначений транспортний засіб, що належить їй на праві власності та перебуває в заставі у відповідача. За рахунок коштів, отриманих від реалізації даного автомобіля, запропоновано задовольнити вимоги відповідача за невиплачену заборгованість позивача за кредитним договором за період з 16.06.2015р. по 18.09.2015р. в сумі 483 887,44 грн.

Вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису №5186 від 05.11.2015 року не було перевірено безспірність вимог Товариства до неї, позивачки, оскільки сума заборгованості, вказана у виконавчому листі, явно перевищує фактичний розмір заборгованості перед відповідачем.

Посилаючись на те, що нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису в зв'язку з відсутністю документів щодо безспірності суми вимог ТОВ «Порше Мобіліті», просила задовольнити позов.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 05 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., зареєстрований в реєстрі за №1586, таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивачки проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, й не заперечується сторонами, що 23.04.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання надати позивачу грошові кошти в сумі 217 407,21 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США 18 424,32 доларів США, на строк 60 місяців для придбання автомобіля на умовах платності, повернення (а.с.7).

Умовами кредитного договору також передбачено, що перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснено позивачкою в еквіваленті 13 341,76 доларів США. Усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

Невід`ємною частиною даного кредитного договору виступив графік, з якого вбачається, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і також підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Графік передбачав суму платежу за розрахунковий період в сумі 390,56 доларів США (а.с.8).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави транспортного засобу №50011965 від 24.04.2014 р., згідно з яким позивачка заставила майно: автомобіль «Фольксваген Тігуан», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11).

Сторонами не заперечується також, що відповідачем виконано умови кредитного договору, надано позивачці грошові кошти, передбачені умовами договору, разом з тим ОСОБА_2 допустила невиконання своїх зобов`язань перед відповідачем, що призвело до вчинення виконання напису.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

На підставі ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернуто стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Пунктом 5 частини 1 статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що обтяжувач має право застосувати як один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, - реалізацію заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналіз наведених вище норм права дає можливість дійти до висновку про те, що у разі невиконання основного зобов'язання відповідач має право звернути стягнення на предмет застави у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 7 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012р. №296/5 ( далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Виходячи із наведених норм права, нотаріусу для вчинення виконавчого напису необхідно перевірити встановлені законодавством документи, які підтверджують безспірність такої заборгованості.

05.11.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на транспортний засіб «Фольксваген Тігуан», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності позивачці та перебуває у заставі у відповідача, за невиплачену в період з 16.06.2015р. по 18.09.2015р. заборгованість станом на 18.09.2015р. у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 33 197,59 грн., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати 5 780,29 грн., витрати, понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості, - 4 638,46 грн., штрафу за порушення вимог щодо страхування майна - 59 639,59 грн., компенсації страхових платежів - 12 450,40 грн., штрафу за порушення терміну повернення кредиту - 43 481,44 грн., суми кредиту - 324 699,67 грн., що становить 483 887,44 грн. (а.с.89, 113).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що для вчинення виконавчого напису, ТОВ «Порше Мобіліті» було надано нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджували безспірність заборгованості боржника перед Товариством.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 р. у справі №6-158цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору.

Відповідно до п. 2.3 Гл. 16 Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як видно з матеріалів справи, що 18.09.2015р. ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_2 вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка отримана позивачкою 02.10.2015 р. (а.с. 141-143).

Отже, відповідачем було вжиті всі необхідні дії, передбачені договором та законодавством, для інформування позивачки про необхідність сплати заборгованості та дострокове повернення кредиту.

Разом з тим, позивачкою ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що нею надсилалися відповідачеві скарги, претензії, які б свідчили про її незгоду із сумою кредиту та сумою заборгованості, зазначеною у вимозі.

Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦПК України).

Згідно умов кредитного договору сума кредиту вирахувана у гривні із зазначенням еквіваленту в доларах США. В пункті 1.3.1. додатку до кредитного договору сторонами встановлено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником на погашення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти, тобто у гривні на день укладення договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. У подальшому позичальник мала сплачувати платежі на повернення кредиту відповідно до виставлених кредитором рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного в кредитному договорі (а.с. 7-10).

Позивач, підписуючи кредитний договір, була ознайомлена з умовами надання кредиту, вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, іншою інформацією згідно з вимогами законодавства. Умовами кредитного договору також визначено терміни повернення кредиту (п. 1.4.2.), порядок повернення кредиту (п. 1.4.4.), а також порядок сплати процентів за користування кредитом (пп. 2.1.- 2.6.). У п. 3.2. додатку до договору передбачено, що кредитор має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання кредиту у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу або його частини відповідно до графіку погашення кредиту.

Надаючи приватному нотаріусу розрахунок заборгованості, ТОВ «Порше Мобіліті» зазначало, що заборгованість визначена відповідно до вимог закону та умов договору, у тому числі, щодо нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій за порушення умов договору. Проценти за користування кредитом не збільшувалися, а при розрахунку заборгованості враховувався курс іноземної валюти на час платежу.

Отже, кредитор мав розраховувати розмір заборгованості та визначати чергові платежі, виходячи з курсу іноземної валюти, що визначено умовами договору. При цьому сама по собі незгода позичальника щодо такого порядку визначення розміру заборгованості, не є підставою для висновку про те, що сума заборгованості, на яку приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, є спірною.

Звернення позивачки до суду з позовом до ТОВ Порше Мобіліті» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору, в задоволенні якого їй було відмовлено, не свідчить про оскарження ОСОБА_2 вимоги відповідача щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором й на суть оспорюваності вимог на час вчинення виконавчого напису не впливає.

Укладені між сторонами кредитний договір та договір застави транспортного засобу є чинними.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні.

Та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості за кредитом, ніж у вимозі позивачу, на думку колегії суддів, не свідчить про наявність спору між сторонами щодо суми заборгованості, оскільки така різниця виникла внаслідок нарахування відповідачем штрафних санкцій, передбачених п.8.3. Загальних умов кредитування додатку до укладеного між сторонами кредитного договору, та в результаті коливання показників обмінного курсу валют.

Посилання позивачки на те, що задовольняючи вимоги відповідача щодо стягнення штрафу та пені, у виконавчому написі було допущено подвійне притягнення її до відповідальності, є безпідставними й спростовуються п.8.3. Загальних умов кредитування - додатку до укладеного між сторонами кредитного договору, яким передбачена вказана відповідальність позичальника за певні порушення умов кредитного договору.

За таких обставин, виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог закону й підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

Відповідно до вимог п.3 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Сисин ЛіліїВікторівни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М., Відділ Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: