Справа № 440/1784/12 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/891/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и л а:

29 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с.183-185 т.2), з тих підстав, що під час розгляду у Золочівському районному суді Львівської області іншої справи за його позовом про незаконне визначення приналежності житлового будинку та земельної ділянки площею 0,46 га в с. Підгайчики заповідачеві ОСОБА_3 та переходу права на спадкування, йому стали відомі істотні обставини для справи, які існували на момент розгляду справи в суді, але про них він раніше не знав.

Істотними для справи заявник називає ті обставини, що згідно з погосподарською книгою, зазначене вище нерухоме майно було набуте матір'ю його дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до шлюбу з ОСОБА_3, а тому право власності на будинок та земельну ділянку, які після його смерті успадкувала ОСОБА_6, а після її смерті - її діти на підставі оспорюваних ним свідоцтв про право на спадщину, оформлене за спадкодавцем ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Підгайчиківської сільської ради №58 від 28.10.2003 року, про яке йому теж не було раніше відомо, незаконно. У зв'язку з цим, вказане майно повинно було входити в спадкову масу за заповітом після смерті ОСОБА_5 Крім того, істотною заявник вважає й ту обставину, що у погосподарській книзі дочка ОСОБА_3. - ОСОБА_7 зазначена і зареєстрована не як ОСОБА_8, а як ОСОБА_9

В подальшому, ОСОБА_2 свою заяву доповнював та уточнював новими позовними вимогами, які не були ним заявлені у справі, рішення по якій він просить переглянути.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року за нововиявленими обставинами - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до приписів ст. 59 ЦПК України належними доказами в даній справі щодо визначення належності спадкового майна подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є той факт хто із подружжя, коли (до шлюбу, чи у шлюбі) і на якій підставі набув свою особисту приватну власність, які права та обов»язки, що належали їм на момент відкриття спадщини увійшли до складу їх спадщини та не припинилися внаслідок їх смерті, чи спадкоємці мали право на спадкування і чи належним чином прийняли спадщину своїх заповідачів. Ось саме такими, відповідно до закону є істотні обставини, які апелянту не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, на думку апелянта такі є підставою для перегляду рішення у зв»язку із нововиявленими обставинами. Дані обставини стали йому відомі 07 травня 2015 року з листа № 80 Підгайчиківської сільської ради, та із витребуваних судом документів, зокрема погосподарської книги № 1 господарства ОСОБА_10, рішення № 58 виконкому Підгайчиківської селищної ради від 28 жовтня 2003 року. Натомість, суд першої інстанції на все це уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні його заяви.

У зв»язку з цим просить скасувати ухвалу Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні його решти позовних вимог.

Скасувати рішення Золочівського районного суду Львівсьої області від 28.05.2013 року в частині відмови у задоволенні його решти позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким:

1) скасувати рішення №58 від 28.10.2003 року про оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 з моменту його прийняття;

2) скасувати рішення №340 сесії Підгайчиківської сільської ради від 05.08.2008 року про передачу у власність земельних ділянок з моменту його прийняття;

3) визнати недійсними:

- свідоцтво про право власності від 25.11.2009 року без номера, видане виконкомом Підгайчиківської сільської ради на житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та витяг з права власності на нерухоме майно від 25.11.2003 року, видане Золочівським МБТІ (із дописаним номером 58);

- усі решта свідоцтв про право на спадщину за заповітом і за законом, видні 12.05.2008 року Золочівською держнотконторою ОСОБА_7 та видані 15.07.2011 року П»ятою Львівською держнотконторою ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13;

- витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 Золочівського району Львівської області, виданий 13.05.2008 року Золочівськи МБТІ ОСОБА_7;

- державні акти на право власності на земельну ділянку площею 2,0533 га та 0,58 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Підгайчиківської сільської ради ОСОБА_7, видані управлінням Держземагенства у Золочівському районі у 2009 році;

- витяги з реєстру прав власності на житловий будинок, видані ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 28.09.2009 року з моменту їх видачі;

- вилучити з реєстру прав власності відомості про належність ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 зазначеного вище майна;

- визнати за ним право на спадкування усієї спадщини, яка належала ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Заслухавши суддю - доповідача, заявника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року (а.с.102-105 т.2), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2013 року (а.с.151-154 т.2) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року (а.с.179-181 т.2), позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, що були видані 12 травня 2008 року Золочівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 1,8515 га на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району і на половину майнового паю КСП «Нива» Золочівського району.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, які були видані П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою 15 липня 2011 року ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання права на спадщину на земельну ділянку, яка перейшла ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_5 в частині спадкування земельної ділянки площею 0,9257 га землі (половина земельної ділянки, що належала ОСОБА_5.).

В задоволенні позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Золочівською державною нотаріальною конторою 12 травня 2008 року ОСОБА_7 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,280 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, на 1/2 частину чотирьох грошових вкладів у філії Золочівському відділенні Ощадбанку №6326/40 Львівської області після смерті її батька ОСОБА_3 та про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою 15 липня 2011 року ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на вказане майно після смерті їхньої матері ОСОБА_6 відмовлено.

Згідно зі ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 1981 року «Про практику перегляду судами у зв»язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року, роз»яснено що, перевіряючи обґрунтованість заяви чи подання про перегляд судових рішень, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов"язку доказування і подання доказів.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст.3 61 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.4 цієї Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Пунктом 5 указаної Постанови Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив судам, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Відмінність нововиявлених обставин від нових доказів полягає в тому, що нові докази - це відомості про обставини справи, які досліджувалися судом, проте ці докази з тих чи інших причин не були надані суду під час розгляду справи. Такі докази за наявності встановлених в законі підстав можуть бути надані суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи (ч.2 ст.303 ЦПК України), а не прийматись судом як нововиявлені обставини.

Пунктом 7 постанови роз'яснено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Обставини, на які покликається заявник ОСОБА_2 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; такі не входили до предмета доказування у справі та не могли вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається та на висновки суду про права та обов'язки осіб, які брали участь у справі, оскільки не були обгрунтуванням заявлених позивачем позовних вимог, а позов було заявлено з інших підстав, ніж ті, на які покликається заявник у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому судом вірно встановлено, що в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться справа № 445/2464/2014 (провадження 2/445/289/15) за позовом ОСОБА_2 до Золочівського МБТІ, Золочівської держнотконтори Львівської області, П»ятої Львівської державної нотаріальної контори, Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про незаконне визначення приналежності житлового будинку та земельної ділянки заповідачеві та переходу права на їх спадкування. Вказана позовна заява надійшла до суду 13.11.2014 року за вхідним № 5190. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 15.04.2015 року відкрито провадження у цій справі. Із суті вищевказаної позовної заяви вбачається, що заявнику, станом на листопад 2014 року, вже були відомі обставини, на які він посилається як на нововиявлені.

Окрім того, заявник ОСОБА_2 свою заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами неодноразово доповнював та уточнював новими позовними вимогами, які не були ним заявлені у справі, рішення по якій він просить переглянути.

А відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що обставини зазначені заявником, як нововиявлені, в розумінні вимог ст. 361 ЦПК України такими не є, так як обставини на які заявник покликається в заяві не є істотними обставинами для цієї справи і не впливають на законність постановленого рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року. На думку колегії суддів, обставини, зазначені заявником, як ново виявлені, слід розцінювати як нові докази, що можуть бути обґрунтуванням заявлених позивачем з інших підстав нових позовних вимог. А тому суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, прийшов до вірного висновку про те, що відсутні підстави для перегляду у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення суду, яке було ухвалено в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином, кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування ухвали Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1.ч.1. ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.