Справа №2-1751/2010
УХВАЛА

27 січня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Заводський ВДВС), стягувач кредитна спілка (далі - КС) «Злагода»

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, якою просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Заводського ВДВС щодо неповернення виконавчих листів виданих 05 червня 2012 р. в судовій справі №2-1751/2010 Ленінського районного суду м. Миколаєва, зобовязавши державного виконавця повернути до вказаного суду виконавчі листі.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Заводського ВДВС перебувають виконавчі провадження з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва в справі №2-1751/2010 за позовом кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області було відкрите апеляційне провадження з перегляду вказаного судового рішення.

У відповідь на заяву про повернення виконавчих листів згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» подану державному виконавцю 13 січня 2016 р., 17 лютого 2016 р. було отримано відповідь про відмову в повернені виконавчих листів з підстави не зазначення в ухвалі апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження висновку про поновлення строку на апеляційне скарження.

Вважає, що такі дії державного виконавця суперечать Цивільному процесуальному кодексу України, так як виконавчий лист та заходи примусового виконання рішення суду втрачають чинність до результату апеляційного перегляду.

В судове засідання представник скаржника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, надалі надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, надалі в судове засідання не зявилася..

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши надані докази, встановив такі обставини.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2010 р. у судовій справі №2-1751/2010 задоволено частково позов кредитної спілки «Злагода». Розірвано кредитний договір №К8192-663 від 30 грудня 2008 р. між ОСОБА_2 та кредитною спілкою «Злагода». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним догвоором№К8192-663 від 30 грудня 2008 р. в загальному розмірі 264000 грн. Розірвано кредитний договір №К8194-657 укладений 30 грудня 2008 р. між ОСОБА_3 та КС «Злагода». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 289250 грн. Розірвано кредитний договір №К8193-935 від 30 грудня 2008 р. укладений між ОСОБА_1 та КС «Злагода» та кредитний договір №К8195-935 укладений 30 грудня 2008 р. між тими самими сторонами. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за вказаними кредитними договорами в загальному розмірі 342643 грн.

09 листопада 2015 р. ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення суду, а ухвалою того ж суду від 02 грудня 2015 р. у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

16 грудня 2015 р. подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2010 р.

Ухвалою суду апеляційного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 р. відкрите апеляційне провадження за даною скаргою.

13 січня 2016 р. представник ОСОБА_1 подав державному виконавцю Заводського ВДВС заяву про повернення до Ленінського районного суду м. Миколаєва виконавчих листів виданих у справі у судовій справі №2-1751/2010 з копією ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 р. .

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 січня 2016 р. заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2010 р. залишене без змін.

Листом від 16 лютого 2016 р. державний виконавець Заводського ВДВС ОСОБА_4 посилаючись на факти залишення без змін заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2010 р. за результатами апеляційного перегляду та відсутність поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження при відкритті апеляційного провадження як умови повернення виконавчих листі згідно ч. 1 ст. 48 Закон України «Про виконавче провадження» відмовила у задоволенні заяви.

Копію листа державного виконавця представник боржника отримав 17 лютого 2016 р.

На той час в провадженні Заводського ВДВС стосовно боржника ОСОБА_1 перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-1752/2010 відкриті у лютому 2013 р.:

№36292776 зі стягнення за кредитним договором №К8194-657 від 30 грудня 2008 р. 289250 грн.;

№36293922 зі стягнення за кредитним договором №К8192-663 від 30 грудня 2008 р. 264000 грн.;

№36293616 зі стягнення за кредитним договором №К8193-935 від 30 грудня 2008 р. 342634 грн.;

№36294057 зі стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення, судового збору в сумі 1820 грн.

Постановами державного виконавця від 12 лютого 2013 р. вказані виконавчі провадження були приєднані до зведеного виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 за №31357973.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» N606-XIV від 21 квітня 1999 р. (далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вказаним Законом на час виникнення спірних правовідносин не був установлений строк розгляду державним виконавцем звернень, клопотань сторін виконавчого провадження, але відповідно до п. 6.4 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, документи без зазначення строку виконання мають бути виконані не більше як за 30 календарних днів.

Отже надання державним виконавцем відповіді представнику боржника у строк понад 30 календарних днів є порушенням Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Подання апеляційної скарги відповідачем за результатами відмови судом йому в перегляді заочного рішення, як в даному випадку, не потребує поновлення строку для подання апеляційної скарги, що й констатував апеляційний суд Миколаївської області відкриваючи апеляційне провадження ухвалою від 29 грудня 2015 р.

Змістом ч. 1 ст. 48 Закону не передбачені особливості заочного судового розгляду введеного ЦПК України, але дана норма зобовязує державного виконавця повернути виконавчий лист до суду за фактом відкриття апеляційного провадження.

Тому дії державного виконавця з неповернення виконавчих листів за наявності доведеного до його відома факту відкриття апеляційного провадження з перегляду судового рішення на виконання якого їх було видано є протиправними.

На теперішній час провадження з примусового виконання вказаних 4-ох виконавчих листів стосовно ОСОБА_1 триває, судове рішення за виконання якого їх видано залишено без змін, тому скарга підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправною бездіяльності державного виконавця з неповернення виконавчих листів виданих у судовій справі №2-1752/2010, які перебували на примусовому виконанні в складі зведеного виконавчого провадження №31357973, та визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо не розгляду заяви представника боржника у строки передбачені п. 6.4 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5.

Решта вимог про повернення виконавчих документів до суду, що їх видав, мало правову підставу в період до набрання рішенням законної сили за результатом апеляційного перегляду, яка на теперішній час відпала.

Керуючись ст. 383 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_4 з неповернення виконавчих листів виданих у судовій справі №2-1752/2010, які перебували на примусовому виконанні в складі зведеного виконавчого провадження №31357973 після відкриття апеляційного провадження з перегляду заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2010 р.

Визнати протиправною бездіяльність того ж державного виковці щодо порушення строку розгляду заяви представника боржника ОСОБА_1 від 13 січня 2016 р. про повернення виконавчих листів виданих у судовій справі №2-1752/2010.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва, а учасниками судового розгляду, які не були присутні при її проголошенні, в тому ж порядку та той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Г. Губницький