Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2017 р. 145/240/17

2/145/332/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 11 липня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем у даній справі, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 19.

В шлюбі в них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак подружнє життя у них не склалося через різні погляди на спосіб життя, ведення спільного господарства, тощо. У зв'язку з цим вони з відповідачем фактично припинили шлюбні стосунки.

Таким чином їхня сім'я припинила існування, взаємні почуття та довіру один до одного вони втратили.

Оскільки вони протягом останнього часу практично не спілкуються один з одним, відповідач проживає окремо, справами сім'ї не цікавиться, спільного господарства вони не ведуть, вважає, що їхній шлюб фактично розпався, в його збереженні немає жодного сенсу.

Зазначені обставини суперечать її інтересам і за таких обставин збереження шлюбу є недоцільним.

Просить розірвати шлюб.

Прізвище після розірвання шлюбу залишити її "Яросевич".

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати згідно квитанції.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить їх розлучити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з"явився, про слухання справи повідомлений, в установленому законом порядку. Надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

11липня 2008 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 6).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 640 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 11 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 19, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище "Яросевич".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час проголошення рішення - з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіосак Н. О.