Справа № 310/5616/16-ц
РІШЕННЯ
Іменем України
(ЗАОЧНЕ)
17 січня 2017 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Черткової Н.І.,
при секретарі судового засідання Мазняк О.Ю.,
розглянувши позовну заяву військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи Бердянська районна державна адміністрація, управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки,-
ВСТАНОВИВ:
Військовий прокурор Запорізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року, був задоволений позов заступника військового прокурора Запорізького гарнізону про скасування розпорядження Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 03.04.2009 року №192 «Про припинення військовій частині НОМЕР_2 права постійного користування земельною ділянкою». Позивач вказав, що під час розгляду справи в суді, головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області було видане розпорядження від 17.02.2010 року № 94, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області. Пунктом 2 вказаного розпорядження безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі пасовища, для ведення особистого сільського господарства, у тому числі й відповідачу передано земельну ділянку площею 2,0000 га. На виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 920488, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 86 від 23.02.2010 року про державну реєстрацію державного акта. Військова частина НОМЕР_1 як правонаступник на законних підставах користується земельною ділянкою, а прокурором з 2009 року вживаються заходи щодо захисту порушених прав Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 . В судове засідання військовий прокурор та представники позивачів - Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 не з`явилися, надали судові відповідні заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечення проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представники третіх осіб - Бердянської РДА та Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 357 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Доводи прокурора щодо вжиття з 2009 року заходів для захисту прав Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 підтверджуються матеріалами справи та сторонами не спростовуються, а тому суд вважає, що є всі наявні підстави для поновлення прокурору строку звернення з даним позовом до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Згідно з вимогами абзацу 1 п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Набуття права на землю громадянами України здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки та заповнення державного акта на право приватної власності на землю здійснюють органи місцевого самоврядування або органи виконавчої влади в залежності від місця знаходження земельної ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому п. 2 Постанови від 16.04.2004 року №4 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень ст. ст. 8,124 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87 90, 100, 102, 118, 123, 128, 143 -146, 149, 151, 152 -158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт згідно ст. 155 ЗК України визнається недійсним, а також визнається недійсним й державний акт виданий на виконання такого недійсного акту. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце лише у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Судом встановлено, що розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації від 17.02.2010 року № 94 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого сільського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області та передано відповідачу у власність земельну ділянку площею 2,0000 га. Встановлено, що на виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 920488, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 86 від 23.02.2010 року про державну реєстрацію державного акта. В судовому засіданні встановлено, що відповідач отримав у власність земельну ділянку за рахунок земель полігону військової частини НОМЕР_1 , яка правомірно користується земельною ділянкою на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП №001486, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року у справі №15/45/09-4/20/10, залишеному без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2011 року, розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації №483 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження голови райдержадміністрації від 03.04.2009 року №192». У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що судовими рішеннями господарського суду встановлена незаконність розпорядження №192 від 03.04.2009 року, повноважень розпоряджатися землями, віднесеними до категорії оборони, шляхом безоплатної передачі їх у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, без вилучення їх у встановленому ст.ст. 143, 144 ЗК України порядку, голова Бердянської районної адміністрації при прийнятті розпорядження № 94 від 17.02.2010 року не мав, враховуючи також, що дозволу на передачу земельної ділянки військової частини НОМЕР_2 Бердянській районній адміністрації Міністерство оборони України не надавало, то у відповідності до ст. 155 ЗК України є підстави для визнання недійсним державного акта на права власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_1 та повернення спірної земельної ділянки землекористувачу шляхом витребування її з володіння відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 756, 00 грн. На підставі ст. ст. 125,152, 155 ЗК України, ст. ст. 328, 388, 393 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Позов військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи: Бердянська районна державна адміністрація, Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу, задовольнити. Визнати недійсним державний акт серії ЯК № 920488 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га вартістю 35 874, 34 грн., що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, виданий ОСОБА_1 . Повернути від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, законному землекористувачу військовій частині НОМЕР_1 . Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь військової прокуратури Південного регіону України (отримувач: військова прокуратура Південного регіону, код 38296363, банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, код банку 820172, рах. № 2762) судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень), 00 копійок. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: