РІШЕННЯ

іменем України

"24" січня 2017 р. 145/1745/16-ц

2/145/91/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кітової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Строїнецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що з 1988 року він зареєстрований та постійно проживає по АДРЕСА_1.

Починаючи з травня 2000 року, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном - будівлею кормоцеху, що по АДРЕСА_2, та земельною ділянкою, на якій будівля розташована.

Зазначена будівля була в занедбаному, аварійному стані. Протягом усього часу користування кормоцехом він за власний кошт проводив його поточний та капітальний ремонти, ніс витрати з утримання будівлі та прилеглої території.

Інших осіб, які б мали намір користуватись будівлею кормоцеху, немає. Будь-яких претензій щодо користування ним зазначеним нерухомим майном ніхто йому не висловлював. Будівлею він користується відкрито, добросовісно та безперервно протягом 16 років.

Разом з цим на спірне нерухоме майно - приміщення кормоцеху відсутні будь-які правовстановлюючі документи. За даними Вінницького ООБТІ право власності на зазначене майно не зареєстроване.

На замовлення відповідача Тиврівським РСП КП «ВООБТІ» було виготовлено технічний паспорт на будівлю кормоцеху, розташовану по АДРЕСА_2.

Згідно технічного паспорту будівля кормоцеху складається з трьох приміщень: приміщення кормоцеху, площею 26,4 кв.м; приміщення кормоцеху, площею 219,7 кв.м; приміщення кормоцеху, площею 34,5 кв.м; загальна площа будівлі становить 280,6 кв. м.

Із технічного паспорту вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будівлі не є аварійними та придатні до користування.

На його замовлення ТОВ «Європрофсервіс» була здійснена оцінка будівлі.

Він неодноразово звертався до відповідача із клопотанням про визнання за ним права власності на спірну будівлю на тій підставі, що понад 15 років безперервно та відкрито користується даним нерухомим майном. Проте йому було відмовлено з огляду на те, що визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе лише за рішенням суду.

Враховуючи те, що він відкрито, добросовісно, безперервно, протягом 16 років володію будівлею кормоцеху, по АДРЕСА_2, то він відповідно до ст. 344 ЦК України має право претендувати на визнання за ним права власності на майно за набувальною давністю.

Просить визнати за ним, ОСОБА_3, право власності на нерухоме майно - будівлю кормоцеху загальною площею 280,6 кв.м, що складається із приміщення кормоцеху, площею 26,4 кв.м; приміщення кормоцеху, площею 219,7 кв.м; приміщення кормоцеху, площею 34,5 кв.м., розташовану по АДРЕСА_2, в порядку набувальної давності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Кітова Ю.В. не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Судом встановлено, що на приміщення кормоцеху, розташованого по АДРЕСА_2 відсутні будь-які правовстановлюючі документи. За даними Вінницького ООБТІ право власності на зазначене майно не зареєстроване.

Технічний паспорт на вказану будівлю (а.с.4-7) виготовлений на замовлення Строїнецької сільської ради, в ньому не зазначено рік забудови, введення в експлуатацію, дані про земельну ділянку та її власника.

Суд вважає, що будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_3 добросовісно заволодів вказаним майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, суду не надано і в судовому засіданні не встановлено, а тому підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав",

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О.Ратушняк