Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1929/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 19 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Широкової Л.В.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Факторингова Компанія», третя особа Житомирський районний відділ Державної виконавчої служби про визнання договору поруки припиненим та зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про визнання договору поруки припиненим та зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилалась на те, що між нею та ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», 04.06.2007 року було укладено договір поруки №014/5550/82/110970/2. Відповідно до п.1.2 договору поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника, які виникають з умов кредитного договору №014/5550/82/110970 від 01.06.2007 року, а саме повернути кредит в розмірі 14 280 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду. Вважає оспорюваний договір поруки припиненим, оскільки банком порушено шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя. Також зазначає, що в лютому 2016 року вона зареєструвала право власності на будинок по вул.Михайлівська,39-а в с.Буки Житомирського району Житомирської області. В той же час вона дізналася, що її майно, у тому числі і даний приватний будинок, перебуває у реєстрі обтяжень, тобто на все її майно накладено арешт. Підставою виникнення даного обтяження є постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2011 року (ВП№26539889), що видана державним виконавцем ВДВС Житомирського РУЮ ОСОБА_4 на виконання судового наказу №2н-148 виданого Житомирським районним судом Житомирської області 18.05.2009 року за заявою ЖОД ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості за кредитом в сумі 20 748,58 доларів США на користь банку. З огляду на те, що її поручительство припинилось 02.03.2008 року, внаслідок завершення відповідного виконавчого провадження вона не може захистити свої порушені права в інший спосіб, крім як звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна. Враховуючи вищевикладене, просила визнати припиненим договір поруки №014/5550/82/110970/2 від 04.06.2007 року укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» з 02 березня 2008 року; зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1, а саме: житлового будинку №39-а, що знаходиться за адресою: вул.Михайлівська, с.Буки Житомирського району Житомирської області, та земельної ділнки кадастровий номер :02:001:0495, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, накладений постановою державного виконавця ВДВС Житомирського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2011 року (ВП№26539889). Під час розгляду справи було залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» - ПАТ «Вектор Банк», та в подальшому замінено ПАТ «Вектор Банк» на його правонаступника ТОВ «Українська Факторингова Компанія».

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику 14 280 доларів США.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 04 червня 2007 між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами якого (п.3.1) вона поручилася солідарно з ОСОБА_3 у повному обсязі відповідати за виконання зобов'язань останнього за кредитним договором.

26 травня 2016 року року між ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір відступлення права вимоги №114/19 за договорами кредиту та поруки, укладеними банком 01 червня та 04 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

26 травня 2016 року року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська Факторингова Компанія» було укладено договір відступлення права вимоги №2 за договорами кредиту та поруки, укладеними банком 01 червня та 04 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про визнання припиненим договору поруки, а не про припинення договору поруки, а тому згідно вимог ст.16 ЦК України визнання припиненим договору поруки, відповідає способу судового захисту - визнання права.

Відповідно до частини першої ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із частини четвертої ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Встановлено, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 18 травня 2009 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3,ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 748,58 доларів США.

Пленум Верховного Суду України в п.1 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що судові рішення викладаються у формі ухвали або рішення (частина перша статті 208 ЦПК України). Судовий наказ і заочне рішення є різновидом судового рішення.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга ст.223 ЦПК України).

Оскільки судовим наказом, який набрав законної сили, задоволені вимоги кредитора до боржника та поручителів, підстав для застосування положень частини четвертої ст. 559 ЦК України немає.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-1199/цс16 від 06 липня 2016 року.

За таких обставин, правильно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що зобов'язання поручителя ОСОБА_1 за договором поруки укладеним 04 червня 2007 року з ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» не припинилися, а тому обгрутовано відмовив в задовленні вимог про визнання припиненим договору поруки.

Оскільки вимога про зняття арешту з майна є похідною від вимог про визнання припиненим договору поруки, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні цих вимог.

З огляду на наведене, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді