АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/232/17 Доповідач: Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

Семиженка Г.В.

секретар Мирненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_3, на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаною скаргою, зазначаючи про те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2015 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто борг у розмірі 50633,48 грн. та судовий збір 506,33 грн.

Рішення суду звернуто до примусового виконання, в ході якого постановою державного виконавця від 19 лютого 2016 року був накладений арешт на кошти, що містяться на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк», НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які були відкриті ним, як суб'єктом господарювання для здійснення розрахунків під час ведення господарської діяльності, в тому числі для оплати заробітної плати та інших обов'язкових платежів до держаного бюджету.

Посилаючись на те, що постанова по арешт коштів боржника від 19 лютого 2016 року є незаконною, оскільки винесена державним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов накладання арешту на кошти під час примусового виконання виконавчого документу, скаржник просив визнати її незаконною та скасувати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року скаргу задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона головного територіального управління у Херсонській області про арешт коштів боржника від 19 серпня 2016 року по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа №666/4097 від 13 січня 2016 року, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона.

В апеляційній скарзі Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зокрема на відсутність правових підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебуває зведене виконавче провадження № 52605167 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 боргу на загальну суму 110398,29 грн. (а.с. 23,24, 25,26,27,28).

В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 19.02.2016 року винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника - ОСОБА_2, що містяться на рахунках: код фінансової установи: 352479, назва фінансової установи: ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Херсон, номер рахунку НОМЕР_1, код валюти рахунку: 980; код фінансової установи: 352479, назва фінансової установи: ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Херсон, номер рахунку НОМЕР_2, код валюти рахунку: 980 ( а.с. 22).

Представник скаржника зазначає, що арештовані рахунки використовуються ОСОБА_2, як суб'єктом господарювання - фізичною особою підприємцем, для здійснення розрахунків під час ведення господарської діяльності, а рахунок НОМЕР_1 для виплат заробітної плати, податків та зборів, а також інших обов'язкових платежів до державного бюджету, тому дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника були проведені упереджено, необ'єктивно, що призвело до порушення прав та інтересів боржника, а тому постанова про арешт коштів боржника підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову про арешт коштів боржника, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не перевірив отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та здійснення ним дій, спрямованих на добровільне виконання рішення і в супереч вимогам ч.5,ч.8 ст. 48 Закону України „ Про виконавче провадження" не перевірив наявність у боржника коштів та інших цінностей для задоволення вимог стягувача. Проте погодитися з такими висновками суду неможливо з огляду на наступне.

Згідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції що діяла на час винесення оскаржуваного судового рішення, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Заходи примусового виконання рішень визначені в статі 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частин1, 2 статті 52 Закону України „ Про виконавче провадження", в редакції що діяла на час постановлення ухвали суди, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України „ Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України „ Про електроенергетику" та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України „ Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної зброї".

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухвалено відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень цивільних справах» надано роз'яснення про те, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону України „ Про виконавче провадження" у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Враховуючи, що державний виконавець, встановивши наявність у боржника коштів на рахунках в фінансовій установі, в межах повноважень визначених Законом України „ Про виконавче провадження", у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, здійснив заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, і такі дії державного виконавця на сам перед спрямовані для задоволення вимог стягувача, при цьому, не порушуючи прав та інтересів боржника ОСОБА_2, та зважаючи на те, що арештовані рахунки не мають спеціального режиму використання в розумінні вимог статті 52 Закону України „ Про виконавче провадження", в редакції що діяла на час винесення оскарженої постанови, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

При цьому слід зазначити, що пославшись на ст. 48 Законом України „ Про виконавче провадження",суд вийшов за межі заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 303,307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області задовольнити

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року скасувати і постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

Г.В. Семиженко