Справа №469/225/16-ц 27.03.2017 27.03.2017 27.03.2017
Провадження №22-ц/784/637/17
Справа №469/225/16-ц
Провадження № 22 Ц 784/ 637/17 Головуючий першої інстанції: Гапоненко Н.О.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 березня 2017 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

ОСОБА_2

із секретарем: Гавор В.Б.

з участю

представника

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» (далі Уповноважена особа Фонду ГВФО або ПАТ «ВіЕйБі Банк», або ОСОБА_4) на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 14.12.2016 р., у справі за

позовом

Уповноваженої особи Фонду ГВФО до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

15.03.2016 р. Уповноважена особа Фонду ГВФО звернулася з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 13.03.2006 р. ВАТ «ВіЕйБі Банк» (сучасне найменування ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 18.05.2010 р.) уклав з ОСОБА_6 кредитний договір, за умовами якого позичальниця отримала 120.000 дол. США для купівлі будинку, зобовязавшись повернути отримані кошти 21.09.2009 р.

За умовами цього договору вона повинна була щомісячними платежами погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту, процентів за його користування у розмірі 14 % річних, комісії та інших, передбачених договором винагород.

Внаслідок невиконання позичальником цих зобовязань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 24. 11. 2009 р., складав 54600,66 дол. США, що у гривневому еквіваленті дорівнює 436586 грн. 88 коп.

Крім того була нарахована пеня у розмірі 86357 грн.84 коп.

А загальна заборгованість зросла до 522943 грн.72 коп.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.01.2013 р. зазначена заборгованість стягнута на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» з ОСОБА_6 солідарно з поручителем ОСОБА_7

Станом на 05.01.2016 р. кредитна заборгованість зросла до 55089, 55 дол. США, що еквівалентно 1.322185 грн. 94 коп.

Посилаючись на те, що позичальниця допустила порушення кредитної угоди, позивач просив про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким відповідно до договору іпотеки від 13.03.2006 р., укладеного з ОСОБА_5 є належний йому на праві власності комплекс, база відпочинку «Стругураш» - № 5, яка знаходиться в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області по проспекту Курортному №2/5 та складається з спального корпусу літ. «А», камяний, загальною площею 827, 6 кв.м., належні до нього господарські та побутові будівлі та споруди: замощення № 1-асфальт .

Уточнивши позовні вимоги позивач просив про надання йому повноважень щодо продажу предмета іпотеки від імені ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі за початковою ціною визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності підчас його реалізації з наданням Банку усіх прав продавця та інших повноважень необхідних продавцю для продажу предмета іпотеки, отриманням витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і реєстрації прав власності на нерухоме майно за набувачем.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14.12.2016 р. постановлено про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду ставить питання про скасування рішення і задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на необгрунтованність висновків суду щодо пропуску строку позовної давності та відсутності підстав для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог Банку суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт пропуску позивачем строку позовної давності щодо повернення кредитного боргу та відповідно і звернення стягнення.

При цьому суд вважав, що перебіг позовної давності починається щонайменше від дня настання права вимоги, яке відповідно до дати останнього платежу 29.10.2009 р. та положень кредитного договору (п.2.4) щодо сплати щомісячних платежів з червня по жовтень кожного року, виникло не пізніше 30.06.2010 р.

І таким чином, позовна давність спливла 30.06.2013 р.

Але з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобовязань, які виникають з договорів, тягне за собою правові наслідки передбачені ст. 611 ЦК, або такий різновид цивільно-правових санкцій, які передбачені, зокрема ст. 33 Закону України «Про іпотеку» ( далі Закон № 898-IV від 05.06. 2003 р.)

Частиною першою цієї норми передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання права вимоги боржником не буде виконане зобовязання, забезпечене іпотекою.

Пункт 16.7.1 іпотечного договору також надає Банку право вимагати звернення стягнення на заставлене нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, в разі порушення боржником умов кредитного договору, в частині своєчасної сплати частки кредиту та процентів за його користування.

При цьому, право на звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває, якщо порушення основного зобовязання позичальником завдає збитків іпотекодержателю та змінює обсяг його прав, оскільки в іншому випадку суд, на підставі приписів ч. 3 ст. 39 Закону № 898-IV, вправі відмовити у задоволенні позову.

При задоволенні позову про звернення стягнення суд має зазначити в рішенні зокрема, загальний розмір вимог кредитора та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (ч. 1 ст. 39 Закону №898-IV).

Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, обовязок щодо доведення достовірними доказами розміру кредитної заборгованості позичальника та її складових, покладається на позивача.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 267 ЦК України, право вимоги щодо стягнення заборгованості за порушеним грошовим зобовязанням, обмежене строком позовної давності, про застосування якої у судовому засіданні має бути заявлено стороною цього зобовязання.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли сталося це порушення.

Позовна давність у таких випадках, відповідно до правил ст. 261 ЦК, обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

При цьому слід враховувати, що за положеннями ч.1 цієї статті початок перебігу позовної давності визначається днем, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання, вправі заявити у суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає оплаті.

В той же час, треба мати на увазі, що іпотека відповідно до приписів ст. 572, 575 ЦК України є спеціальним видом забезпечувального зобовязання, яка регламентується положеннями Закону №898-IV .

Так, згідно з вимогами ст. 3 Закону №898-IV іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є

дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечногодоговору.

Такі ж підстави існування та припинення іпотеки закріплені статтею 17 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону №898-IV підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є факт невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за наявності якого іпотекодержатель набуває право на позов щодо задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

В останньому випадку підставою звернення стягнення можуть бути порушення умов іпотечного договору.

Відповідно до ст. 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, він вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно з приписами статей 15-16 ЦК України фізична або юридична особа має право на захист порушеного цивільного права способами, відповідно до наведеного переліку.

Право вибору способу захисту права належить особі, права якої порушені.

З системного аналізу цих норм права випливає, що кредитор з моменту виникнення права вимоги, в межах позовної давності має право звернутися до суду з позовом як про стягнення кредитної заборгованості так і про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В той же час, коли кредитор скористався правом на стягнення збитків за кредитним договором, то до його наступного позову про звернення стягнення не можуть застосовуватися правила про початок перебігу позовної давності з моменту виникнення права вимоги.

Адже по-перше, кредитор в межах позовної давності вже скористався правом на відновлення в судовому порядку порушеного права за основним зобов'язанням.

По-друге, з врахуванням положень статей 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження», процес відновлення права закінчується з моменту повернення виконавчого документу стягувачу у звязку з відсутністю майна на, яке може бути звернено стягнення або закінчення виконавчого провадження.

Тільки після завершення процесу відновлення права, у разі коли примусове виконання не призвело до повного виконання боргових зобовязань, наявним стає факт порушення права кредитора та саме з цього часу починає свій перебіг позовна давність щодо захисту права альтернативним способом, тобто шляхом звернення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2009 р. в межах строку позовної давності, кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла, станом на 24. 11. 2009 р.

Зазначений позов вирішений рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.01.2013 р. про стягнення її на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» з ОСОБА_6 солідарно з поручителем ОСОБА_7

За цим рішенням 05.07.2013 р. відкрите виконавче провадження, яке на даний час не закінчено (т.2 а.с.109-114)

Тобто процес відновлення права не завершено, а тому відсутні підстави вважати, що наявним є факт порушення права, можливість відновлення якого, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, кредитор втратив у звязку з спливом строку позовної давності.

Оскільки суд першої інстанції цих обставин справи та вимог закону не врахував, то його висновки стосовно застосування позовної давності не можна визнати обґрунтованими.

Зазначене є підставою для скасування рішення, у відповідності до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Ухвалюючи нове рішення, колегія суддів виходить з того, що позов подано в межах строку позовної давності та доведеним є факт порушення умов кредитного договору, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

З врахуванням заборгованості, яка визначена рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 14.12.2016 р. та письмових пояснень апелянта про розмір заборгованості (т.2 а. с.- 103,133), наявність якої безперечно завдає йому збитків, слід звернути стягнення на предмет іпотеки способом, про який просив позивач та який передбачений кредитним та іпотечним договором.

Визначаючи початкову ціну реалізації судова колегія виходить із значної мінливості цін на ринку нерухомості та необхідності отримання справедливої ціни реалізації з врахуванням балансу інтересів іпотекодержателя та іпотекодавця при вирішенні справи.

Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати позивача на судовий збір у розмірі 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 14.12.2016 р. задовольнити частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 14.12.2016 р. скасувати та постановити нове рішення.

В рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором від 13.03.2006 р., яка визначена рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.01.2013 р. станом на 24.11.2009 р. у сумі 522943 грн.72 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 53332, 76 дол. США, що еквівалентно 426448 грн. 75 коп.; заборгованість за відсотками 1276, 90 дол. США, що еквівалентно 10138 грн. 13 коп.; заборгованість за нарахованою пенею у розмірі 86357 грн. 84 коп.,

-звернути стягнення на предмет іпотеки - комплекс, база відпочинку «Стругураш» - №5, яка знаходиться в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області по проспекту Курортному №2/5 та складається з спального корпусу літ. «А», камяний, загальною площею 827, 6 кв.м., належні до нього господарські та побутові будівлі та споруди: замощення № 1-асфальт , який належить на праві власності ОСОБА_5 шляхом його продажу з правом укладення ПАТ «ВіЕйБі Банк» договору купівлі продажу від свого імені з будь-якою особою -покупцем за початковою ціною визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності підчас його реалізації з наданням Банку усіх прав продавця та інших повноважень необхідних продавцю для продажу предмета іпотеки, отриманням витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і реєстрації прав власності на нерухоме майно за набувачем.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 2893 грн. 80 коп. у відшкодування судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_2