Справа № 446/615/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

секретаря Новосад І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1.

представника позивача: ОСОБА_2.

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Камянка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом та просить суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 100000 грн. моральної шкоди та витрати повязані з правовою допомогою. Позовні вимоги мотивує тим, що її чоловік, ОСОБА_5, 24 січня 2014 року при виконанні своїх трудових обовязків перед відповідачем загинув. Вироком Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області 16 вересня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що, перебуваючи на посаді майстра ДКТРЦ ВП «ГАЛРЕМЕНЕРГО» ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», являючись службовою особою, будучи наділені оргінізаційно-розпорядчими обовязками, неналежно виконував свої службові обовязки, що призвели до тяжких наслідків, а саме настання нещасного випадку - смерті ОСОБА_5 Через неправомірні дії відповідача їй заподіяно моральну шкоду. Після смерті чоловіка з нею залишились проживати діти: неповнолітня ОСОБА_6, 20.07.2003р.н., ОСОБА_7,1991р.н. та престаріла мати загиблого чоловіка ОСОБА_8 Вона втратила чоловіка, з яким спільно прожила 27 років, хід життя відтоді повністю порушений, вона з дітьми та свекрухою до сих пір не можуть прийти в себе, перебувають у депресії, погіршився стан здоровя, погіршився матеріальний стан сімї. Відповідач не вибачився перед нею, не виразив свого співчуття, не надав жодної допомоги, у звязку з чим вимушена звернутись за захистом свого права в суд.

У судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримали заявлений позов з вищенаведених підстав та просять суд позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та подали суду заперечення, згідно яких на час винесення вироку Кам'янка-Бузьким районним судом Львівської області, в справі № 446/1796/14 він (відповідач), перебував у трудових відносинах із ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», та займав посаду майстра цього підприємства. Оскільки шкода стала наслідком виконання ОСОБА_5 своїх трудових обов'язків газозварювальника ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО», позивач 16.02.2016 року, звернулась до Сихівського районного суду м. Львова (справа № 464/1683/16-ц) із позовом до ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО» про стягнення моральної шкоди у зв'язку із смертю чоловіка в розмірі 100 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 268 грн. Згідно із ухвалою про закриття провадження у справі, під час розгляду позову сторони дійшли згоди щодо закінчення справи мировою угодою. Згідно із умовами мирової угоди, укладеної сторонами відповідач (ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО») зобов'язався сплатити моральну шкоду у зв'язку із втратою годувальника 60 000 грн. та погоджено порядок перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача в порядку зазначеному в ухвалі. Позивач в свою чергу відмовилась від частини позовних вимог стягнення в розмірі 40000 грн. та витрат на правову допомоги в розмірі 8 268 грн. Таким чином моральну шкоду, про яку йде мова у позові позивачу було відшкодовано підприємством, юридичною особою із якою він (відповідач) перебував у трудових відносинах, тобто право на звернення до суду позивачем із позовом про стягнення моральної шкоди є відсутнім оскільки, таку компенсацію було виплачено підприємством, яке в подальшому має право звернутись до нього із регресним позовом про стягнення збитків. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав

Вироком Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 16.09.2014року (Справа № 446/1796/14-к) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України у тому, що він, перебуваючи на посаді майстра ДКТРЦ ВП «Галременерго» ПАТ «ДТЕК Західенерго», являючись службовою особою, будучи наділеним організаційно-розпорядчими обовязками, при виконання демонтажних робіт млина 4Б Добротвірської ТЕС , згідно проміжного наряду допуску № 18 від 21.01.2014р., неналежно виконував свої службові обовязки, які призвели до тяжких наслідків, а саме настання нещасного випадку. Так, ОСОБА_3, в порушення п. 2.16 «Посадової інструкції ПІ-120-70-13» та наказу по підрозділу №12 від 20.01.2014р. «Про ведення особливих умов безпечного виконання робіт», з якими був особисто ознайомлений, являючись керівником та до пускачем до робіт по демонтажу М-4Б котла ст.№4 Добротвірської ТЕС, залишив без нагляду місце проведення вказаних вище робіт, внаслідок чого, 24.01.2014р. о 15.50 год. в котельному цеху Добротвірської ТЕС, по вул.Промисловій,12 в смт. Добротвір, Кам"янка-Бузького району, Львівської області, трапився нещасний випадок, під час якого загинув електрогазозварник ОСОБА_5

Ч.ч.3, 4 ст. 63 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

При прийнятті рішенні суд враховує правову позицію ВСУ при прийнятті постанови від 06.11.2013 року у справі № 6-108цс 13).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч.1 ст.1188 ЦК України).

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка користується джерелом підвищеної небезпеки у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє джерелом підвищеної небезпеки.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана з вини особи, яка на відповідній правовій підставі користувалась джерелом підвищеної небезпеки, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винною особою.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Судом встановлено, що у провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебувала справ за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Західенерго» про відшкодування моральної шкоди у звязку із смертю чоловіка. Ухвалою суду від 04.05.2016р. між сторонами затверджено мирову угоду, однією із умов якої стала виплата позивачці 60000грн. у звязку із втратою годувальника, тобто остання скористалась своїм правом на стягнення коштів з роботодавця.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_9 не є належним відповідачем по даному спорі, оскільки шкода завдана ним при виконанні трудових обов'язків, а тому відповідальність за моральну шкоду покладається на підприємство, з яким ОСОБА_9 знаходився у трудових відносинах, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 16, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Оригінал рішення.