Категорія 55Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Спільного підприємства «Дністрове гроно», в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Вознякевич Надії Іванівни, про стягнення заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до СП «Дністрове гроно», в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Вознякевич Н.І., про стягнення заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 02.04.2001 рік по сьогоднішній час він перебуває у трудових відносинах з СП «Дністрове гроно», на підставі протоколу загальних зборів засновників СП «Дністрове гроно» від 30.03.2001 року, наказу №11 СП «Дністрове гроно» від 30.03.2001 року, трудової угоди від 01.04.2001 року. Відповідно до вказаних документів СП «Дністрове гроно» повинно було сплачувати позивачу заробітну плату у розмірі 600 гривень, проте жодного разу за весь період праці ОСОБА_2 вказану плату не отримував. 11.05.2002 року Господарським судом Вінницької області було порушено провадження про банкрутство СП «Дністрове гроно». 24.03.2003 року відбулася реорганізація СП «Дністрове гроно», внаслідок чого було створено ТОВ «Дністрове гроно», проведено перереєстрацію юридичної особи СП «Дністрове гроно» в ТОВ «Дністрове гроно». Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.06.2003 року визнано недійсним Установчий договір ТОВ «Дністрове гроно» від 26.03.2003 року, визнано недійсним Статут ТОВ «Дністрове гроно», зареєстрований Виконкомом Могилів-Подільської міської ради народних депутатів відповідно до рішення №252 від 29.09.1994 року та скасовано державну реєстрацію ТОВ «Дністрове гроно». 30.05.2014 року дані щодо ТОВ «Дністрове гроно» були вилучені з ЄДР та в цей же день був поновлений запис про державну реєстрацію СП «Дністрове гроно». ОСОБА_2 вказує, що трудовий договір з ним ніхто не розривав, а тому, на його думку, він й досі перебуває у трудових відносинах з СП «Дністрове гроно». Враховуючи наведене просив стягнути з СП «Дністрове гроно» 93214 гривень, в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі, з відповідними компенсаціями та судовими витратами на проведення аудиторської перевірки.

В уточненій позовній заяві від 29.08.2016 року ОСОБА_2 просив стягнути з СП «Дністрове гроно» на його користь 90520 гривень в рахунок погашення заборгованості із заробітної плати та судові витрати в розмірі 4000 гривень, а всього 94520 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та вимог процесуального права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з 02.04.2001 року ОСОБА_2 прийнято на посаду юрисконсульта центрального офісу СП «Дністрове гроно», з оплатою праці 600 гривень на місяць, що підтверджується наказом №11 СП «Дністрове гроно» від 30.03.2001 року (а.с.114), який було винесено на підставі рішення загальних зборів засновників СП «Дністрове гроно» від 30.03.2001 року (а.с.113).

Ухвалою Вінницького господарського суду від 11.05.2002 року порушено провадження у справі №81/10-271 про банкрутство СП «Дністрове гроно».

В процесу розгляду справи про банкрутство СП «Дністрове гроно», 22.08.2002 року введено процедуру розпорядження майном боржника та накладено арешт на все майно та грошові кошти боржника СП «Дністрове гроно».

03.04.2003 року на підставі розпорядження виконкому Могилів-Подільської міської Ради №147-р СП «Дністрове гроно» було перереєстроване в ТОВ «Дністрове гроно», шляхом реорганізації, що було зазначено у статуті та установчому договорі ТОВ «Дністрове гроно».

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.06.2003 року (а.с.122) визнано недійсним установчий договір та статут ТОВ «Дністрове гроно». Скасовано державну реєстрацію ТОВ «Дністрове гроно». Зазначене рішення набуло законної сили 08.01.2004 року.

Відповідно до аудиторської перевірки, щодо розрахунків заробітної плати СП «Дністрове гроно» із ОСОБА_2 за період з 01.04.2003 року по 01.05.2014 року (а.с.161-165) у підприємства існує заборгованість перед позивачем у розмірі 87149,81 гривень.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2005 року задоволено позов ОСОБА_2, стягнуто з ТОВ «Дністрове гроно» на його користь 12602,37 гривень заробітної плати, за період роботи з 02.04.2001 року по 03.04.2003 рік (а.с.119).

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до СП «Дністрове гроно», в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Вознякевич Надії Іванівни, про стягнення заробітної плати та судових витрат в сумі 93214 гривень, а в уточненій позовній заяві просив стягнути на його користь 94520 гривень, в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за період з 03.04.2003 року по 01.08.2016 рік та судових витрат.

Відповідно до абз.1 ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, ЗУ «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до ч.1, 5 ст.89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Таким чином, після реорганізації СП «Дністрове гроно» в ТОВ «Дністрове гроно», відомості про СП «Дністрове гроно» були виключені з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.04.2014 року по справі №81/10-271 (а.с.188) зобов'язано державного реєстратора Реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції вчинити дії щодо включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про юридичну особу СП «Дністрове гроно».

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що зазначена вище ухвала суду була виконана, а відомості про СП «Дністрове гроно» внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

З наведеного вбачається, що з 03.06.2003 року СП «Дністрове гроно» не здійснювало господарської діяльності, а відомості про СП «Дністрове гроно» внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не були.

З оглянутої в судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що 02.04.2001 року його було прийнято на посаду юрисконсульта центрального офісу СП «Дністрове гроно» на умовах письмового трудового договору.

Проте, в трудовій книжці ОСОБА_2 відсутні відомості про переведення останнього до ТОВ «Дністрове гроно» у зв'язку з реорганізацією або будь-яке інше його перебування в трудових відносинах з реорганізованим ТОВ «Дністрове гроно». Зазначені обставини не заперечувались в судовому засіданні й позивачем.

Матеріалами справи також встановлено, що з часу реорганізації СП «Дністрове гроно» в 2003 році трудова книжка знаходить у позивача ОСОБА_2

Відповідно до ст.3 постанови №301 від 27.04.1993 року Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Окрім того в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 дійсно виконував посадові свої обов'язки за трудовим договором в період з 03.04.2003 року.

Натомість рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2005 року (яке набуло законної сили) встановлено, що ОСОБА_2 припинив виконання обов'язків юрисконсульта після реорганізації СП «Дністрове гроно» в ТОВ «Дністрове гроно», тобто з 03.04.2003 року (а.с.119).

Даних висновків суду позивач ОСОБА_2 в установленому законом порядку не оспорював.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також просить постановити окремі ухвали відносно порушень закону, встановлених при апеляційному розгляді справи, однак не зазначає з приводу, яких саме порушень необхідно постановити окремі ухвали та не мотивує своє прохання, а тому, судова колегія не знаходить підстав для задоволення цих вимог.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Береговий О.Ю.