Справа № 606/2182/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Теребовлянського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що 12.08.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. Під час спільного подружнього життя у сторін народився: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні характери, позивач вважає за недоцільне зберегти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Дитина залишилась проживати з позивачем. ОСОБА_1в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, не надає коштів на утримання сина, а тому просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 700,00 гривень, щомісячно

Позивач та її представник ОСОБА_4 подали суду письмову заяву, в якій просили справу слухати без їх участі позовні вимоги задоволити повністю з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 700,00 грн не заперечував.

Справа розглянута відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 12.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та Галянт ( дошлюбне Фірманюк) ОСОБА_5, актовий запис №75 (свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №066448).

Під час спільного подружнього життя у сторін народи вся: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про народження серії 1-ИД №141267 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області 27.07.2011 року).

Згідно вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що дійсно, позивач та відповідачка не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спроби нормалізувати відносини, позитивного результату не дали.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шлюб носить формальний характер, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачу.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН "Про права дітей" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. З ст. 181, ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовий сумі.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу приписів ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що встановлено підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює. Суд враховує, що відповідач не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, а також стан здоровя відповідача, а також те що він визнав позовні вимоги, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1Япідлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини - сина - ОСОБА_3до досягнення ним повноліття згідно з ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подала її 27.12.2016 року. Таким чином, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 27.12.2016 року.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 294, п. 4 ст. 295, 367 ЦПК України, ст. ст. 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити.

Шлюб, зареєстрований 12.08.2010 року за актовим записом №75 Відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області між ОСОБА_2та ОСОБА_1 - розірвати

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 27.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, в доход держави - 551 гривні 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь позивачки ОСОБА_1 551 гривні 20 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка