Справа № 739/2099/16-ц
Номер провадження 2/739/65/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Наполова М.І.,

секретаря Шкурат О.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача заступника начальника управління, начальника відділу земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, виробництва і маркетингу сільськогосподарської продукції управління агропромислового розвитку Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) з земель розташованого на території с.Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Мрія». Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Мрія» в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області державного акту на право колективної власності на землю позивач був членом КСП «Мрія», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Таким чином, згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95 - набув право на земельну частку (пай), оскільки таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю. Проте, на початку 1997 року позивач переїхав з с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області на інше місце проживання, а відповідний сертифікат, що посвідчує право на земельну частку (пай) - позивачу виданий не був.

В судовому засіданні:

ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені ОСОБА_1 та висловився про необхідність їх задоволення.

Представник відповідача, ОСОБА_3 визнав заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги та висловився про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

по справі встановлено, що на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Мрія» в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_1 був членом КСП «Мрія», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (запис № 1 від 21.10.1991 р. «Прийнятий в члени колгоспу «Комунар»; запис № 2 від 19.03.1992 р. «колгосп «Комунар» реорганізований в Колективне сільськогосподарське підприємство «Мрія»», запис № 3 від 27.03.2016 р. «звільнений з членів колективного сільськогосподарського підприємства «Мрія») та не спростовується жодним з досліджених судом доказів.

Після прийняття 13 березня 1992 року Постанови Верховної Ради України N 2200-ХІІ "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" розпочався процес приватизації землі, що передбачав на базі колишніх колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств створення КСП, яким земля передавалася на підставі державного акта на право колективної власності на неї.

Згідно з частиною 2 статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства.

У відповідності до абз. 3 п. 2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року за № 666/94, (який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка ( їх реєстрація провадилася відповідною районною державною адміністрацією).

Згідно з абзацами 4, 7 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-1V, право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай), право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Частиною другою статті 2 вказаного Закону передбачено, що одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких встановлених фактичних обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року,Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року за № 666/94 , ст.ст. 88, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай, із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Мрія», с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: М.І. Наполов.