АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача Волянського В.І. представника відповідача Демченко М.М.

представника особи, що не приймала участі у справі Кошлія Р.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни та Кошлія Романа Васильовича, який діє на підставі довіреності в інтересах особи, яка не брала участь у справі - Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій нотаріуса протиправними та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №75748868/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3672/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ТОВ «Торгівельний центр «Берег» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій нотаріуса протиправними та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно представником ТОВ «Торгівельний центр «Берег» Волянським В.І. подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В.

В заяві представник ТОВ «Торгівельний центр «Берег» посилався на те, що постановою державного виконавця Бурла В.Є. у межах виконавчого провадження № 50907857 накладено арешт на майно ТОВ «Торгівельний цент «Берег» та оголошено заборону на його відчуження.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження, чинному на час звернення до суду із цією заявою, вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п'ять робочих днів після накладення арешту.

На підставі вищевказаного Закону реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Тобто, існує реальна загроза , що до винесення Печерським районним судом м. Києва рішення у справі за позовом ТОВ «ТЦ «Берег» , державний виконавець у ході виконавчого провадження шляхом проведення електронних торгів реалізує предмет іпотеки на підставі спірного виконавчого напису № 2114.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року заяву представника ТОВ «Торгівельний центр «Берег» - Волянського В.І. про забезпечення позову- задоволено.

Зупинено відкрите на підставі виконавчого напису №2114 від 20 квітня 2015 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., виконавче провадження ВП № 50907857 від 20 квітня 2016 року, що знаходиться у провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ПН КМНО Верповоською О.В. та Кошлієм Р.В., який діє на підставі довіреності в інтересах особи, яка не брала участь у справі - ПАТ «Сбербанк» подано апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі ПН КМН Верповська О.В. просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року про забезпечення позову та постановити нову, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на те, що суд не вправі вжити заходи забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженням суду, а є виключно повноваженнями державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Крім того, суд першої інстанції в порушення ст. 19 Конституції України , ст. 152 ЦПК України, прийняв рішення не про зупинення виконання рішення за виконавчим документом, а про зупинення виконавчого провадження, що є виключним повноваженням державного виконавця.

В апеляційній скарзі представник особи, яка не приймала участь у справі ПАТ «Сбербанк» - Кошлій Р.В. просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року про забезпечення позову та постановити нову, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, посилається на те, що відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку. Це є видом забезпечення позову в рамках єдиної судово-виконавчої справи, оскільки виконання рішення - це стадія цивільного процесу, або як заборону вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Оскаржуваною ухвалою в даній справі Печерський районний суд м. Києва, зупинив виконавче провадження, що є виключним повноваженням державного виконавця.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що

апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки питання забезпечення позову вирішено судом з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що, прохання про зупинення на час розгляду справи виконавчого провадження, як виду забезпечення позову, по своїй суті ідентичне зупиненню стягнення за виконавчим документом і відповідає визначеному ЦПК України виду забезпечення позову.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду, першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати виконавчий напис, який пред'явлений до виконання до Відділу державної виконавчої служби, таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції, прийшовши до обґрунтованого висновку щодо необхідності забезпечення позову, дійшов помилкового висновку про зупинення виконавчого провадження, що є виключним повноваженням державного виконавця.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави для її застосування.

Оскільки судом першої інстанції помилково сформульовано суть процесуальної дії, колегія суддів вважає необхідним змінити резолютивну частину ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 218, ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК У країни, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Кошлія Романа Васильовича, який діє на підставі довіреності в інтересах особи, яка не брала участь у справі - Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25листопада 2016 року про забезпечення позову - змінити та викласти резолютивну частину в наступній редакції:

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №2114 від 20 квітня 2015 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: