Справа № 645/4438/16-ц
Провадження № 2/645/323/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 національного медичного університету до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 124 386,02 грн. (сто двадцять чотири тисячі триста вісімдесят шість грн., 02 коп.), витрати по сплаті судового збору у сумі 1865,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят пять грн., 80 коп.)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.08.2009 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 національним медичним університетом (далі ХНМУ), в особі ректора ОСОБА_4 була укладена угода № 090264 про підготовку фахівця з вищою освітою. Наказом № 280-с ХНМУ від 25.06.2015р. ОСОБА_3 було присвоєно кваліфікацію «Лікар» за спеціальністю «Педіатрія».

На підставі направлення на роботу № 44 від 16.03.2015 відповідач взяв на себе зобовязання прибути після закінчення університету до Сумської ОДА Охтирська ЦРЛ на місце роботи 01.08.2015 р. та відпрацювати на посаді лікаря-педіатра, однак університету надано дані Управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації, що ОСОБА_3 до інтернатури не приступила і до сьогодні не прибула до місця роботи за направленням. В цьому випадку, на підставі п.21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367 та п. 2.3. угоди № 090264 від 12.08.2009 р. про підготовку фахівця з вищою освітою, ОСОБА_3А зобовязана відшкодувати вартість навчання в університеті, що складає 124 386,02 грн. (сто двадцять чотири тисячі триста вісімдесят шість грн., 02 коп.), в порядку, встановленому законодавством України. В звязку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 вартість навчання у ХНМУ в сумі 124 386,02 грн.. (сто двадцять чотири тисячі триста вісімдесят шість грн., 02 коп.) та судові витрати у сумі 1865,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят пять грн., 80 коп.).

Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, посилаючись на лист № 2210/6 від 27.07.2015р. Комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня», в особі головного лікаря ОСОБА_7 до ХНМУ, в якому повідомляється, що станом на 27.07.2015р. вакантна посада лікаря-інтерна педіатра відсутня. Крім того, наголосив що відповідно до п.18 Порядку, в якому передбачено «якщо умови угод, укладених до шлюбу чоловіком і дружиною, не передбачають направлення їх до одного і того самого населеного пункту, місце їх роботи визначається за домовленістю між ними і замовниками, а у разі, коли вони не дійшли згоди, один з подружжя має право розірвати угоду в односторонньому порядку», що чоловік ОСОБА_3 отримав можливість працевлаштування в США та запропонував відповідачці переїхати разом із ним до іншої країни з метою кращого працевлаштування. Також, представник відповідача у своєму відзиві вказує на те, що згідно Постанови КМУ від 22.08.1996р. № 992 було визнано, що відміняється норма відносно обовязкового відпрацювання та відшкодування витрат за навчання, що і по теперішній час не розроблено і не затверджено Порядок визначення та відшкодування випускниками вартості навчання у разі порушення ними умов угоди про працевлаштування.

На заперечення представником позивача ОСОБА_5 було надано письмові пояснення, з яких вбачається, що лист головного лікаря КЗ «Охтирська центральна районна лікарня» № 2210/6 від 27.07.2015р. до ХНМУ, в якому повідомляється, що станом на 27.07.2015р. вакантна посада лікаря-інтерна педіатра - відсутня, виданий без зазначення адресата, тобто відсутні ПІБ особи, якій він виданий. Також зазначається, що шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був укладений 22.08.2014 р., а угода на направлення на роботу за місцем працевлаштування отримана та підписана власноруч відповідачем у 2015 р. Чоловік відповідача не має жодних підстав для вирішення самостійного перерозподілу або зміни місця працевлаштування. Державними замовниками відповідно до п. 8.1. Порядку є, зокрема управління охорони здоров'я обласної державної адміністрації, які здійснюють управлінські функції на території тих медичних закладів, до яких направляються випускники. В ОСОБА_2 національному медичному університеті відсутні жодні відомості про звернення до Міністерства охорони здоров'я України ОСОБА_3 щодо можливості перерозподілу або самостійного працевлаштування та не надано жодних повідомлень про розірвання угоди в односторонньому порядку. Щодо підтвердження фактичних витрат, необхідних для навчання ОСОБА_3, ХНМУ було надано усі необхідні підтверджуючі документи, такі як: довідка нарахованої та виплаченої стипендії ОСОБА_3 № 374/22 від 01.09.2016 р. та наказ про затвердження вартості навчання вітчизняних студентів набору 2009 р. № 159 від 30.04.2009 р., які разом склали 124 386, 02 грн. У листі Міністерства освіти і науки України № 1/9-309 від 26.06.2015р. «Роз'яснення щодо питань працевлаштування випускників ВНЗ» також зазначено, що закон чи законодавчий акт не має зворотної дії і, за умови підписання студентом угоди з керівництвом вищого навчального закладу і роботодавцем (організацією, підприємством, установою), студент повинен відпрацювати за направленням, в іншому випадку він нестиме відповідальність відповідно до умов договору.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним та Цивільним процесуальним Кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, а статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

12.08.2009 між ОСОБА_3 та університетом, в особі ректора ОСОБА_4 була укладена угода № 090264 про підготовку фахівця з вищою освітою (а.с.11-12).

Наказом № 280-с ХНМУ від 25.06.2015р. ОСОБА_3А було присвоєно кваліфікацію «Лікар» за спеціальністю «Педіатрія» (а.с. 19).

Відповідно до п. 2.2 угоди № 090264 від 12.08.2009р. про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідач взяв на себе зобовязання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування і відпрацювати не менше трьох років.

На підставі направлення на роботу №44 від 16.03.2015р., виданого за підписом директора Департаменту кадрового менеджменту, освіти і науки МОЗ України, яке оформлене на підставі рішення комісії з працевлаштування ОСОБА_3 надала згоду прибути до Сумської ОДА Охтирська ЦРЛ на місце роботи 01.08.2015 р. та відпрацювати на посаді лікаря-педіатра (а.с.17).

01.06.2016 року на адресу відповідача ОСОБА_2 національним медичним університетом було направлено лист-вимогу, з якого вбачається, що відповідач й до сьогодні не прибула на місце роботи, хоча взяла на себе зобовязання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування та відпрацювати не менше трьох років (а.с.23).

28.09.2015 року на адресу відповідача директором навчально-наукового інституту післядипломної освіти було направлено лист № 206/016 з пропозицією повідомити про причини відсутності за місцем направлення на роботу лікарем-педіатром Охтирської ЦРЛ Сумської області (а.с. 60).

16.10.2015 року на адресу відповідача директором навчально-наукового інституту післядипломної освіти було направлено повторний лист № 208/016 з пропозицією терміново до 23.10.2015 прибути до Навчально-наукового інституту післядипломної освіти ОСОБА_2 національного медичного університету (а.с.61).

На запит ХНМУ щодо доїзду випускників 2015р. до місця працевлаштування Управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації повідомило, що ОСОБА_3 до інтернатури не приступила (а.с. 80).

08.10.2015р. ОСОБА_3 на адресу ХНМУ було надіслано лист № 2210/6 від 27.07.2015р. Комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня» в особі головного лікаря ОСОБА_7, без зазначення прізвища, ім'я та по-батькові адресата, в якому повідомляється, що станом на 27.07.2015 р. вакантна посада лікаря-інтерна педіатра відсутня (а.с. 57).

Відповідно до п. 2.1 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 р. № 367 та п.2.3 угоди №090264 від 12.08.2009 р. про підготовку фахівця з вищою освітою ОСОБА_3 повинна відшкодувати вартість навчання в установленому порядку.

З наказу від 30.04.2009р. № 159 «Про затвердження вартості навчання вітчизняних студентів набору 2009р.» вбачається, що вартість додипломної підготовки в університеті за весь строк навчання за спеціальністю «Педіатрія» складає 73150 грн. 00 копійок (а.с.16)

Відповідно до довідки ОСОБА_2 національного медичного університету №374/22 від 01.09.2016 р. про суми нарахованої та виплаченої стипендії ОСОБА_3 за період навчання з 01.09.2009 р. по 26.06.2015 р. в ХНМУ відповідачу була нарахована та виплачена стипендія у розмірі 51236, 02 коп. (а.с. 9)

Відповідно до розрахунку вартості заборгованості ОСОБА_3 за період навчання в ХНМУ на спеціальності «Педіатрія» з 01.09.2009 р. по 26.06.2015 р. вартість навчання склала 73 150 грн., 00 коп., сума нарахованої та виплаченої стипендії склала 51236 грн. 02 коп., а всього - 124386 грн. 02 коп. (а.с. 10)

З матеріалів справи судом з достовірністю встановлено, що відповідач дійсно навчалася у ОСОБА_2 національному медичному університеті та підписала угоду №090264 про підготовку фахівця з вищою освітою від 12.08.2009 р., та наказом № 280-с ХНМУ від 25.06.2015р. ОСОБА_3 було присвоєно кваліфікацію «Лікар» за спеціальністю «Педіатрія».

На підставі направлення на роботу №44 від 16.03.2015 ОСОБА_3 надала згоду прибути до Сумської ОДА Охтирська ЦРЛ на місце роботи 01.08.2015р. та відпрацювати на посаді лікаря-педіатра, однак, університету надано дані, що відповідач і до сьогодні не прибула до місця роботи.

Пунктом 2.3. укладеної між позивачем і відповідачем угоди №090264 від 12.08.2009 р. встановлено, що у разі відмови їхати за призначенням, студент зобовязується відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, вартість навчання в установленому порядку.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з п.21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367 випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обовязку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не визначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідач в добровільному порядку умови угоди не виконує, на вимоги ХНМУ прибути на призначене місце працевлаштування та повернути вартість навчання в університеті не реагує, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 національного медичного університету доведені матеріалами справи, обґрунтовані представником позивача та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 2387 від 15.08.2016р. позивачем, при зверненні до суду з зазначеним позовом, був сплачений судовий збір у розмірі 1865 грн. 80 коп. (а.с.3), а тому з Відповідача на користь Позивача стягується судовий збір в сумі 1865 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 169 ч.4, 197, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 228 ЦПК України, ст.. 525, 526, 530, 626, 627, 628, 629 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 національного медичного університету до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 національного медичного університету () заборгованість у розмірі 124 386, 02 коп. (сто двадцять чотири тисячі триста вісімдесят шість грн. 02 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, 24.11.1991р.н. (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 національного медичного університету () судовий збір у сумі 1865,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят пять грн., 80 коп.)

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя