АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/622/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Уманської місцевої прокуратури на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, за участю третіх осіб - управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області, відділ реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким просив встановити, що він є племінником ОСОБА_7, яка померла 03.02.1999; визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0127163, від 24.01.1997, яке належало ОСОБА_7, мотивуючи про те, що 03.02.1999 померла його двоюрідна тітка ОСОБА_7 Батько позивача не був обізнаний про склад майна, яке належало цьому спадкодавцю. Позивач є спадкоємцем другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України. 09.06.2016 позивач дізнався про те, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) із земель колективної власності КСП «Лан» с. Ладижинка на імя ОСОБА_7 зареєстровано сертифікат на право на земельну ділянку (пай) від 24.01.1997 серії ЧР №0127163. Так як інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_7 не має, позивач вважає, що він має право на вказане спадкове майно.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.80.2016 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, прокуратурою подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, порушено питання про повне скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вказано на те, що судом не враховано, що правовідносини у справі врегульовано нормами ЦК УРСР, а не ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як спадкоємець другої черги, має право на відповідне спадкове майно, яке слід захистити в судовому порядку.

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_8 померла 03.02.1999, після чого відкрилася спадщина на належне їй майно, на яке позивач у даній справі просить визнати право власності.

Відповідно до п.п.4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (01.01.2014). Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як вказано у п.1 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У даній справі встановлено, що спадщина відкрилася 03.02.1999, отже до правовідносин у справі слід застосовувати чинні на той час положення ЦК УРСР.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; ст. 548 ЦК УРСР - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; ст. 549 ЦК УРСР - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки нормами ЦК УРСР не передбачено право на отримання спадщини у племінників спадкодавця (про що доводить позивач), позовні вимоги у даній справі про визнання права власності на спадкове майном за такою особою є безпідставними.

Відповідно до положень ст.309 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.08.2016 у даній справі слід скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального права застосуванням положень ЦК України до правовідносин, які регулюються ЦК УРСР, а позовні вимоги у справі залишити без задоволення за безпідставністю.

При цьому, колегія суддів враховує, що встановлення факту родинних відносин позивача та померлої особи у даній справі необхідне саме для можливості визнання права власності на її спадкове майно, отже за відсутності такого права у особи вимога про встановлення факту також не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України з позивача на користь апелянта слід стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, за участю третіх осіб - управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області, відділ реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування скасувати.

Позов ОСОБА_6 до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області у даній справі залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь прокуратури Черкаської області 1841,30 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :