Провадження № 22-ц/780/206/17 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 40 17.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.,

Олійника В.І.

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності та спростування недостовірної інформації, а також відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом.

Просила визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_4 в газеті "Соборна Київщина": у номері НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до якої ОСОБА_3 намагалася встановити не процесуальні стосунки з суддею; у номері НОМЕР_2 за ІНФОРМАЦІЯ_3 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до якої ОСОБА_3 здійснила щодо нього розбійні дії та вчинила наругу над Державним Прапором України, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби; у номері НОМЕР_3 за ІНФОРМАЦІЯ_5 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6, відповідно до якої ОСОБА_3 вчинила щодо нього розбійні дії та заволоділа його відео реєстратором та диктофоном і заблокувала двері його кімнати, а також у статті «ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно до якої ОСОБА_3 заволоділа частиною квартири шляхом аферо-шахрайських дій, глумилася над Державним Прапором України та книжкою з текстом державного Гімну України, у його відсутність проникла до квартири та зробила шкоду, яка призвела до затоплення сусідської квартири, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби.

Також просила зобов'язати ОСОБА_4 у найближчому номері газети "Соборна Київщина" після набранням рішенням суду законної сили повідомити, що наведена поширена в газеті "Соборна Київщина» інформація є недостовірною.

Просила, крім того, стягнути з ОСОБА_4 на її користь 15000 грн моральної шкоди та 2737 грн судового збору.

Зазначала, що відповідач є засновником, головним редактором та видавцем газети "Соборна Київщина", а також автором статей зазначеної газети.

У своїх статтях він надрукував неправдиві відомості та наклепи щодо неї. Не будучи задоволений сусідством, відповідач надрукував у своїй газеті щодо неї статті наклепницького характеру. Оскільки вказана газета розповсюджується великим тиражем, її читають її знайомі, друзі, сусіди, тому деякі припинили з нею спілкуватись та засуджують її. Як наслідок, у неї виникли нервові розлади, стан психічного здоров'я погіршився.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року позов задоволено.

ОСОБА_4 з рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив, через порушення судом норм процесуального права, змінити судове рішення з можливістю перегляду справи за його участю.

Позивач рішення суду не оскаржила та надала свої заперечення на апеляційну скаргу. Вважала рішення суду законним і обґрунтованим, тому просила апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов в частині визнання наведеної інформації, поширеної відповідачем щодо позивача в НОМЕР_4 газети "Соборна Київщина" за 2015 рік недостовірною і такою, що порушує право позивача на повагу та гідність, та покладенню на відповідача обов'язку щодо її спростування, місцевий суд виходив з того, що позов у цій частині являється обґрунтованим.

Колегія з рішенням суду в цій частині погоджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності.

За змістом п. 15 Постанови Пленуму ВССУ від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з ч.3 ст. 27 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 7 ст. 277 того ж Кодексу, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації особою, яка її поширила у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

Газета "Соборна Київщина" випускається накладом 2000 примірників. Її засновником, головним редактором та видавцем являєтья ОСОБА_4

У номері НОМЕР_1 цієї газети за ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сторінці № 3 розміщена стаття "ІНФОРМАЦІЯ_2 яку підготував ОСОБА_4, де автор стверджував, що його сусідка по квартирі громадянка ОСОБА_3 намагалась передати судді листа та встановити не процесуальні стосунки з нею.

У номері НОМЕР_2 газети "Соборна Київщина" за ІНФОРМАЦІЯ_3 року у статті "ІНФОРМАЦІЯ_4 автором якої є ОСОБА_5, стверджується, що ОСОБА_3 здійснила щодо сусіда розбійні дії та вчинила наругу над Державним Прапором України, а також перешкоджала діяльності працівникам Державної виконавчої служби.

У номері НОМЕР_3 газети "Соборна Київщина" за ІНФОРМАЦІЯ_5 року на сторінці №3, розміщена фотографія ОСОБА_3 та надруковано статті: "ІНФОРМАЦІЯ_6, у якій вказано, що позивач вчинила щодо нього розбійні дії та заволоділа його відеореєстратором і диктофоном та заблокувала двері його кімнати; "Громадянка Д: аферистка,шахрайка, екстремістка хто вона?", відповідно до якої ОСОБА_3 заволоділа частиною квартири шляхом аферо-шахрайських дій; глумилася над Державним Прапором України та книжкою з текстом Державного Гімну України; у його відсутності проникла до квартири та зробила шкоду, яка призвела до затоплення сусідської квартири, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби.

Розглядаючи спір в наведеній частині, колегія суддів прийшла до висновку, що міськрайонний суд, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку всім доказам у їх сукупності, в тому числі і тим, на які посилалася апелянт та правильно задовольнив позов у цій частині.

Всупереч твердженням апелянта, правильним являється і висновок місцевого суду щодо спричинення відповідачем розповсюдженням негативної недостовірної інформації позивачу моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, міськрайонним судом не в повній мірі враховано характеру правопорушень з боку відповідача, характеру і глибини фізичних, душевних і психічних страждань, яких зазнала позивач, характеру її немайнових втрат і тяжкості змін у її житті.

Тому, за наведеного, а також керуючись принципом розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що рішення в цій частині підлягає зміні. Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача слід зменшити та стягнути на її користь з ОСОБА_4 3000 грн.

Підлягає зміні судове рішення, на думку колегії суддів, також і в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до п.п. 5) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки позивачем заявлено 2 вимоги немайнового характеру та 1 вимога майнового характеру, ставка судового збору, що підлягала сплаті становить 2192, 4 грн(1218 + 487.2 +478.2).

Крім того, з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути 1906, 64 грн судового збору, сплату якого апелянту було відстрочено судом.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного або циівільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить, тому в решті рішення належить залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3000 грн моральної шкоди та 2192,4 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1906, 64 грн судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

В.І. Олійник