Справа № 191/5497/16-ц
Провадження № 2/191/508/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречко Ю.В.

при секретарі Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 травня 2003 року ОСОБА_2 отримав від матері позивача ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 17000,00 грн., про що склав відповідну розписку. Гроші отримані в якості попередньої оплати повної вартості житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Знаменівське, вул.Корольова,31. Під час складання розписки та попереднього договору від 12 травня 2003 року ОСОБА_2 зобовязався укласти з позивачем та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки після отримання необхідних документів в строк до 22 грудня 2004 року. Також ОСОБА_2 передав позивачу свідоцтво про право власності на вищезазначений будинок та технічний паспорт. З того часу позивач користується вказаним будинком, однак ОСОБА_2 не виконав своїх зобовязань, а 06 червня 2003 року помер. Позивач вважає, що між ним та ОСОБА_2 була досягнута домовленість з усіх істотних умов договору купівлі-продажу і відбулося його повне виконання, тому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку та визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок.

Представник позивача ОСОБА_4 до початку судового засідання надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача завчасно надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі та вирішити її згідно діючого законодавства.

Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В матеріалах справи є копія попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 12 травня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Знаменівське, вул.Корольова,31. Зазначений договір не був посвідчений сторонами в нотаріальному порядку.

З розписки, складеної ОСОБА_2 12 травня 2003 року, вбачається, що він отримав від ОСОБА_3 обумовлену за будинок грошову суму 17000,00 грн., зобовязавшись в строк до 22 грудня 2004 року підготувати документи, необхідні для продажу будинку в нотаріальному порядку.

Отже, із зазначених документів суд вбачає, що фактично договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку між позивачем та ОСОБА_2 був укладений і виконаний, але внаслідок винної поведінки останнього в нотаріальному порядку договір не був посвідчений.

Факт належності спірного житлового будинку на час укладення договору купівлі-продажу саме ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 26 березня 1999 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер 06 червня 2003 року.

Отже, вищезазначений договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений між позивачем та ОСОБА_2 12 травня 2003 року, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений та фактично виконаний сторонами у травні 2003 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року.

Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним.

Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_2 був укладений та виконаний, ОСОБА_2 отримав обумовлену грошову суму та передав позивачу правовстановлюючі документи на будинок, зобовязавшись в строк до 22 грудня 2004 року оформити документи на будинок та посвідчити договір в нотаріальному порядку, однак ухилився від взятих на себе зобовязань в частині нотаріального посвідчення договору, у звязку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним.

Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року зазначено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений у травні 2003 року, а ЦК України набув чинності з 01 січня 2004 року, то до цих правовідносин застосовуються правила цього Кодексу про позовну давність.

Як зазначено у ч.4 ст.267 ЦК України 2004 року сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову, однак згідно ч.3 зазначеної статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У даній справі жодна сторона про застосування позовної давності не заявила, у звязку з чим її пропущення не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд також вважає, що Іларіонівська селищна рада є належним відповідачем у даній справі, оскільки до смерті ОСОБА_2 останній розпорядився належним йому житловим будинком і він не входить до спадкової маси.

Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47, 227 ЦК України 1963 року, ч.3 ст.267, ч.4 ст.267, ст.1277, п.п.4, 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, ст.ст.10, 60, 61, 209, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Знаменівське, вул.Корольова,31, укладений 12 травня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м.Дніпропетровську, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Знаменівське, вул.Корольова,31.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_5