Категорія 23Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2015 року у справі за позовом виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди, примусове звільнення орендованого приміщення, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №96 від 17.01.2013 року між виконавчим комітетом Вінницької міської ради та ОСОБА_3 укладено договір оренди приміщень №16-48 від 17.01.2013 року на оренду частини нежитлових вбудованих підвальних приміщень (літ. - п/А) загальною площею 38,7 кв. м багатоквартирного житлового будинку (літ. А), розташованого по АДРЕСА_1. Об'єкт оренди переданий орендарю за актом прийому-передачі від 17.01.2013 року. Умовами договору передбачено, що термін його дії встановлено з 17.01.2013 року по 01.10.2015 року; характер використання приміщень - розміщення художньої майстерні; розмір орендної плати для даного виду діяльності встановлено у розмірі - 1 грн./рік (0,09 грн. за базовий місяць), що вбачається зі змісту розрахунку орендної плати, який є додатком до договору оренди. Крім того, умовами договору передбачено, що орендар зобов'язується використовувати об'єкт за призначенням, визначеному договором оренди, а також орендар взяв на себе зобов'язання не укладати угоди щодо будь-якого використання орендованого приміщення з іншими юридичними або фізичними особами. В позові зазначено, що договірні зобов'язання щодо використання орендованого приміщення за призначенням орендарем виконуються неналежним чином, об'єкт оренди використовується всупереч призначенню, зокрема для задоволення житлових потреб. 19.01.2015 року виконавчими органами Вінницької міської ради, в присутності орендаря проведено перевірку дотримання вимог законодавства щодо використання майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Вінниці, про що складено відповідний акт №4/9-04-13, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 використовує об'єкт оренди - нежитлове приміщення площею 38,7 кв. м для задоволення житлових потреб, тим самим створюючи нестерпні умови проживання мешканців багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, в якому розташований об'єкт оренди, що не призначений для даних цілей. Крім того, комісією встановлено факт самовільної здачі відповідачем орендованого майна в суборенду фізичним особам, що підтверджується поясненнями наданими під час проведення перевірки головою ОСББ «Надбужанське -13». 24.02.2015 року на адресу відповідача було направлено лист з вимогою звільнити орендоване приміщення в добровільному порядку, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору оренди №16-48 від 17.01.2013 року, а також 24.04.2015 року на адресу відповідача надіслано лист з пропозицією щодо розірвання договору в добровільному порядку та повернення орендованого приміщення орендодавцю. В позові зазначено, що крім вказаних порушень договірних зобов'язань, відповідачем не виконано вимог пункту 2.15 договору оренди №16-48, відповідно до якого орендар зобов'язаний протягом місяця, починаючи з дати укладення договору оренди, застрахувати об'єкт оренди на користь орендодавця на весь термін дії договору від страхових ризиків, при цьому об'єкт оренди належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Вінниці, а відповідач своїми діями порушує законні права територіальної громади м. Вінниці та умови вказаного договору оренди, а тому просив розірвати договір оренди №16-48 від 17.01.2013 року та зобов'язати ОСОБА_3 примусово звільнити частину вбудованих підвальних приміщень загальною площею 38,7 кв. м, (приміщення №45, літ. п/А,) дев'ятиповерхового житлового будинку (літ. А), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2015 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди №16-48 від 17.01.2013 року та зобов'язано ОСОБА_3 примусово звільнити частину вбудованих підвальних приміщень загальною площею 38,7 кв. м, (приміщення №45, літ. п/А,) дев'ятиповерхового житлового будинку (літ. А), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, з посиланням на порушення його прав та інтересів, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 та його представники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачем неналежно виконувались умови договору оренди, що стало підставою для його розірвання та зобов'язання останньої примусово звільнити частину підвальних приміщень.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.01.2013 року між виконавчим комітетом Вінницької міської ради та ОСОБА_3 укладено договір оренди приміщень №16-48 на оренду частини нежитлових вбудованих підвальних приміщень (літ. - п/А) загальною площею 38,7 кв. м багатоквартирного житлового будинку (літ. А), розташованого по АДРЕСА_1. Термін дії договору, згідно п. 1.4., встановлено з 17.01.2013 року по 01.10.2015 року. Відповідно до п. 1.2. договору характер використання приміщень - розміщення художньої майстерні. Розмір орендної плати для даного виду діяльності встановлено у розмірі - 1 грн./рік (0,09 грн. за базовий місяць), що вбачається зі змісту розрахунку орендної плати, який є додатком до договору оренди.

Об'єкт оренди переданий орендарю за актом прийому-передачі від 17.01.2013 року.

Зі змісту акта №4/9-04-13 від 19.01.2015 року проведення перевірки дотримання вимог законодавства щодо використання майна, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Вінниці, складеного виконавчим комітетом Вінницької міської ради в присутності орендаря, вбачається, що ОСОБА_3 використовує об'єкт оренди - нежитлове приміщення площею 38,7 кв. м для задоволення житлових потреб, чим порушено п.1.2 договору щодо характеру використання приміщення.

Крім того, з матеріалів справи видно, що 24.02.2015 року виконкомом Вінницької міської ради на адресу відповідача було направлено лист з вимогою звільнити орендоване приміщення в добровільному порядку у зв'язку з неналежним виконанням умов договору оренди 16-48 від 17.01.2013 року, а 24.04.2015 року - надіслано лист з пропозицією щодо розірвання договору в добровільному порядку та повернення орендованого приміщення орендодавцю.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі.

Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Крім того, п. 6.3. договору оренди визначено, що договір оренди може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця у разі неналежного виконання орендарем зобов'язань взятих за договором та з інших підстав, передбачених нормативними актами України.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо обґрунтованості заявленого позову та наявності підстав для розірвання договору оренди, а також примусового звільнення орендованого приміщення.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що ухваленим рішенням порушено права ОСОБА_2 на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, є безпідставними, оскільки предметом спору у даній справі є орендні правовідносини, які виникли на підставі відповідного договору оренди, стороною якого ОСОБА_2 не був і останнім взагалі не доведено, що ухвалене рішення впливає на його права та обов'язки.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони фактично містять лише викладення змісту норм законодавства і висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.П. Нікушин

Згідно з оригіналом: