АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Мезецького МаксимаСергійовича в інтересах публічного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа: товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансбуд -1», про стягнення пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (надалі - ПАТ «УТСК»), третьої особи: товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансбуд -1» (надалі - ТОВ «Спецтрансбуд -1»), про стягнення пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

Зазначав, що 27 вересня 2013 року, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (ДТП), що сталась на вул. Кловський Узвіз, 20, в м. Києві за участю автомобіля марки «ЗИЛ», д.н. НОМЕР_4, керування яким здійснював працівник ТОВ «Спецтрансбуд-1» - ОСОБА_3 та автомобіля марки «BMW-320i», д.н. НОМЕР_3, керування яким здійснював ОСОБА_2, було пошкоджено транспортний засіб позивача - BMW-320i, д.н.НОМЕР_3 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року у адміністративній справі № 757/22255/13-п працівника ТОВ «Спецтрансбуд-1» - водія автомобілю «ЗИЛ» (д.н. НОМЕР_4) ОСОБА_3, визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Обов'язкова цивільно-правова відповідальність ТОВ «Спецтрансбуд-1» була застрахована в ПАТ «УТСК», за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АС/6695501 від 25 вересня 2013 року (надалі - Поліс №АС/6695501).

30 вересня 2013 року позивач повідомив ПАТ «УТСК» про страховий випадок (подію), що стався 27 вересня 2013 року за участю третьої особи та позивача.

У зв'язку з незгодою з попереднім висновком відповідача щодо розміру страхового відшкодування позивач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ), якою встановлена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, з урахуванням зносу 45547 грн. 31 коп.

Після проведення експертного дослідження, позивач за власний кошт здійснив відновлювальний ремонт, в результаті чого ним було витрачено 67521 грн. 42 коп.

15 жовтня 2014 року на підставі наявного висновку КНДІСЕ, квитанцій та франшизи, в сумі 1000 грн., позивачем, у відповідності до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», направлено ПАТ «УТСК» заяву про страхове відшкодування вх. № 93-р, в сумі 44547 грн. 31 коп.

Між тим, відповідачем виплату страхового відшкодування позивачу здійснено не було, що зумовило нарахування пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних.

Просив, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача 57964 грн. 18 коп., з яких: 34 492 грн. 29 коп. - пеня; 21194 грн. 17 коп. - втрати від інфляції; 2 277 грн. 40 коп. - три процента річних, та у відшкодування витрат понесених ним по сплаті судового збору 1038 грн. 41 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення районного суду в частині стягнення з ПАТ «УТСК» 34492 грн. 90 коп. пені та постановити в цій частині нове рішення про стягнення з ПАТ «УТСК» пені в межах річного терміну, а саме - 17659 грн. 42 коп.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є власником транспортного засобу марки «BMW-320i», д.н. НОМЕР_3, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6.

Встановлено, що 27 вересня 2013 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), яка сталась на вул. Кловський Узвіз, 20, в м. Києві, за участю автомобіля марки «ЗИЛ», д.н. НОМЕР_4, керування водія ТОВ «Спецтрансбуд-1» - ОСОБА_3 та автомобіля марки «BMW-320i», д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб - автомобіль BMW-320i, д.н.НОМЕР_3 (а.с.12) .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року працівника третьої особи - водія автомобілю «ЗИЛ» (д.н. НОМЕР_4) ОСОБА_3, визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.13).

Обов'язкова цивільно-правова відповідальність ТОВ «Спецтрансбуд-1», була застрахована в ПАТ «УТСК», за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АС/6695501 від 25 вересня 2013 року (а.с.14).

30 вересня 2013 року позивач повідомив ПАТ «УТСК» про страховий випадок (подію), що стався 27 вересня 2013 року за участю третьої особи та позивача (а.с.15).

08 січня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с.114).

У зв'язку із незгодою з попередніми висновками відповідача щодо розміру страхового відшкодування, позивач звернувся до КНДІСЕ, для проведення незалежного експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля - BMW-320i, державний номер НОМЕР_3, з метою визначення вартості матеріального збитку завданого внаслідок його пошкодження при ДТП.

Згідно з висновком експертного дослідження КНДІСЕ від 25 вересня 2014 року №8928/14-54 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки BMW-320i, 2003р.в., державний номер НОМЕР_3, пошкодженого в наслідок ДТП, з урахуванням зносу, склала: 45 547 грн., 31 коп. (а.с.19).

Після проведення незалежного експертного автотоварознавчого дослідження позивачем за власні грошові кошти було проведено відновлювальний ремонт пошкоджень транспортного засобу - автомобілю BMW-320i, державний номер НОМЕР_3, отриманих в наслідок ДТП та ним було витрачено на це 67 521 грн. 42 коп.(а.с.26-38).

Відповідно до матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16 березня 2016 року визнано доведеним порушення відповідачем - ПАТ «УТСК» вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за полісом № АС/669550 від 25 вересня 2013 рокуй стягнуто з страхової компанії на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, в сумі 44547 грн. 31 коп. (а.с.93-97).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачем прострочено виплату страхового відшкодування, термін сплати якого повинен був відбутися не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у зв'язку з чим визнав доведеним наявність правових підстав до стягнення пені, втрат від інфляції та трьох відсотків річних. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що позивачем не пропущено спеціальний строк позовної давності.

Колегія суддів визнає зазначені висновки суду першої інстанції законними й обґрунтованими, остільки вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні 20 жовтня 2016 року було долучено до матеріалів справи копію заяви про виплату страхового відшкодування від 08 січня 2014 року, а отже, строки спеціальної позовної давності щодо нарахування пені підлягають застосуванню, колегія суддів визнає безпідставними.

Право вимоги по стягненню з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування за Полісом № АС/6695501 у позивача виникла через 90 днів з дня отримання відповідачем 15 жовтня 2014 року саме: заяви - доповнення (уточнення) до поданої заяви від 08 січня 2014 року про страхове відшкодування, з долученими до неї необхідними документами, що обґрунтовують вимоги позивача щодо розміру страхового відшкодування (а.с.171-172).

Зазначене узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами, остільки сторонами не оспорюється неузгодженість відповідача з позивачем суми страхового відшкодування.

Відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що право вимоги по стягненню з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування за полісом №АС/6695501 у позивача виникло через 90 днів з дня отримання відповідачем 15 жовтня 2014 року доповнення до заяви.

Отже, згідно розрахунку виплата страхового відшкодування позивачу повинна була бути здійснена страховою компанією до 13 січня 2015 року включно, у зв'язку з чим початок розрахунку та перебігу строку позовної давності по стягненню з відповідача пені правомірно судом обрахована з 14 січня 2015 року.

Нормами ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Так, з позовом про стягнення з відповідача пені за період з 14 січня 2015 року позивач звернувся в суд першої інстанції в межах річного терміну - 14 грудня 2015 року - згідно поштового штемпеля про відправлення, й отриманого судом - 17 грудня 2015 року (а.с.3,43).

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Отже, зв'язку з перериванням строку позовної давності та поновленням його перебігу позивач 27 вересня 2016 року звернувся з додатковими вимогами до Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з відповідача пені за період з 12 грудня 2015 року по 26 вересня 2016 року включно.

Зазначені обставини дають підстави для висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування за Полісом № АС/6695501 за весь період прострочення, а саме, з 14 січня 2015 року по 26 вересня 2016 року включно, пред'явлені в межах строку позовної давності.

Положенням ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог по стягненню матеріальної шкоди, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених ЦК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення позову.

Долучений до справи розрахунок пені ґрунтується на вимогах ст. 992 ЦК України, а також п. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за кий нараховується пеня.

За період з 14 січня 2015 року по 26 вересня 2016 року, тобто періоду невиконання боржником зобов'язання, становить 622 дні, а тому з урахуванням встановленої у вказаний період НБУ облікової ставки, розмір пені становить 34492 грн. 29 коп., 3 % річних від суми заборгованості стануть 2277 грн. 40 коп.

Правомірно суд визначив і суму інфляції, в розмірі 21 194 грн. 17 коп., остільки вона узгоджується з матеріалами справи та встановленим у вказаний період Міністерством фінансів України індексом інфляції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлено, що під час розгляду справи ОСОБА_2 подано клопотання про стягнення з відповідача у справі на його користь понесені ним судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за 4 год.30 хв. роботи адвоката, в сумі 2500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в редакції Закону на час надання допомоги, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6, який має право на зайняття адвокатською діяльністю, укладено договір № 15/12 про правову допомогу (а.с.183,184,190).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати правову допомогу по захисту прав та інтересів замовника в спорі з ПАТ «УТСК» щодо виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася 27 вересня 2013 року. Правова допомога надається виконавцем у наступних формах: усні та письмові консультації з правових питань; юридичний аналіз документів; підготовка та складання окремих правових документів; підготовка проектів всіх необхідних процесуальних документів, у тому числі: позовних заяв, письмових пояснень, клопотань, заяв, запитів, заперечень, скарг, апеляційних та касаційних скарг тощо, необхідних для розгляду справи в судах загальної юрисдикції.

Згідно акту виконаних робіт № 1/1 до договору № 15/12 від 15 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_6, з однієї сторони, та ОСОБА_2, з іншої сторони, складено акт про те, що виконавець виконав, а замовник прийняв роботу згідно договору від 15 грудня 2016 року. Сукупна вартість виконаних робіт складає 2500 грн. без ПДВ (а.с.186).

Встановлено, що 30 грудня 2016 року позивачем на відкритий у ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_6 сплачено 2500 грн. (а.с.188).

Разом з тим, долучений до справи розрахунок суми гонорару за надану адвокатом правову допомогу, з урахуванням обставин справи та ступеню її складності, колегія суддів вважає таким, що носить завищений характер.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про можливість вчинення адвокатом визначених у акту робіт протягом 2 год. 15 хв., що з урахуванням 40 % мінімальної заробітної плати у грудні 2016 року, складає 1380грн.

За таких обставин, вартість наданої ОСОБА_2 правової допомоги, яка підлягає стягненню з ПАТ «УТСК», колегія суддів визначає в сумі 1380 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу МезецькогоМаксима Сергійовича в інтересах публічного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, в сумі 1378 грн.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/20587/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15832/2016; 22-ц/796/1878/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.