Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/8715/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Ревуцький С.І.
Провадження №22-ц/778/37/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що 19.10.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №9/25ДС/636/2006-НВВклн, у відповідності до якого відповідач отримала кредит у вигляді відкриття мультивалютної кредитної лінії в національній валюті України та в іноземній валюті в межах загальної суми 35 750 доларів США на строк з 19.10.2006 року по 18.10.2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,50% річних. Додатковою угодою №1 встановлено збільшення процентної ставки до 13,85% річних з 04.09.2008 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №9/25ДС/0919/П01/2006-НВВклн від 19.10.2006 року, відповідно до якого поручитель взяв на себе солідарну відповідальність за зобовязаннями відповідача ОСОБА_3.

20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким позивач набув право вимоги за вказаними договорами.

Через порушення ОСОБА_3 умов вказаного кредитного договору, сума заборгованості відповідача перед банком станом на 30.07.2015 року склала: заборгованість за кредитом 118 749,79 грн., заборгованість за відсотками 11 289,78 грн., а всього 130 039,56 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 130 039,56 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 118 749,79 грн., сума заборгованості за відсотками 11 289,78 грн.; судові витрати покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У звязку з активною фазою антитерористичних операцій у населених пунктах Донецької та Луганської областей, відповідно до листів ДППЗ «Укрпошта» №04-16-1041 від 25.07.2014 року; № 04-19-1263 від 05.09.2014 року; № 04-16-1412 від 08.10.2014 року та № 04-16-1490 від 20.10.2014 року , №04-16-429 від 01.04.2015 року, № 04-19-665 від 28.05.2015 року «Щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень» призупинено приймання для пересилання поштових відправлень до м. Шахтарськ Донецької області.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлявся про місце та час розгляду справи шляхом розміщення повідомлення про виклик до апеляційного суду в судове засідання, призначене на 24 січня 2017 року в газеті «Урядовий курєр» та на сайті «Судова влада України апеляційного суду Запорізької області ( а.с.232;233-234).

Відповідач ОСОБА_4 не зявився до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомив.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності відповідача, який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що із розрахунку заборгованості за кредитним договором, який міститься в матеріалах справи, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості за договором.

Однак, такий висновок зроблено судом першої інстанції без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що 19.10.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №9/25ДС/636/2006-НВВклн, у відповідності до якого відповідач отримала кредит у вигляді відкриття мультивалютної кредитної лінії в національній валюті України та в іноземній валюті в межах загальної суми 35 750 доларів США на строк з 19.10.2006 року по 18.10.2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,50% річних. Додатковою угодою №1 встановлено збільшення процентної ставки до 13,85% річних з 04.09.2008 року. (а.с.7-17).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №9/25ДС/0919/П01/2006-НВВклн від 19.10.2006 року, відповідно до якого поручитель взяв на себе солідарну відповідальність за зобовязаннями відповідача ОСОБА_3 (а.с.18-22).

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній набув право вимоги за вказаними договорами (а.с.24-30).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Досліджуючи питання щодо наявності у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №9/25ДС/636/2006-НВВклн від 19.10.2006 року та її розміру станом на час звернення з позовом ПАТ «Дельта Банк», колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту на купівлю нерухомості, відповідно до п. 2.1.1 цього договору, позичальник зобовязався забезпечити погашення отриманого кредиту шляхом внесення готівкою або шляхом перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок, вказаний в п.2.2 цього договору, або на умовах, передбачених п.2.9 цього договору, таким чином, щоб починаючи з відповідного числа кожного календарного місяця, заборгованість за кредитом не перевищувала суми заборгованості відображеній в таблиці, за якою розмір щомісячного платежу становить 100 доларів США (а.с.8-11)

На підтвердження розміру заборгованості та її складових позивачем надано належний розрахунок, з якого вбачається, що у з 01.07.2013 року ОСОБА_3 здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору, проте з січня 2015 року припинила здійснювати платежі, в звязку з чим станом на 31.07.2015 року виникла заборгованість за відсотками у розмірі 522,39 доларів США (а.с.172-178).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору.

Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору від 19 жовтня 2006 року погашення кредиту повинно здійснюватись частинами кожного місяця, проте відповідачка з січня 2015 року припинила виконання умов кредитного договору шляхом внесення щомісячних платежів, у банку відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору, внаслідок порушення боржником своїх зобовязань за договором кредиту, виникло право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст.554 ЦК України).

Згідно п.1.3 договору поруки №9/25ДС/0919/П01/2006-НВВклн від 19.10.2006 року поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.

Відповідно до п.1.1 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Пунктом 3.1 договору поруки встановлено строк його дії до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання.

Оскільки предявленням вимоги до поручителя є предявлення до нього позову, позивачем дотримано шестимісячний строк для предявлення вимог до поручителя у цій справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позичальник допустила порушення умов кредитного договору щодо сплати грошових коштів у визначний договором термін у звязку з чим станом на 30 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 130 039 грн. 56 коп.

Щодо заперечень відповідачки що стосуються погашення нею заборгованості, колегією суддів досліджено розрахунок заборгованості позивача та копії меморіальних ордерів, наданих відповідачем та встановлено, що ОСОБА_3 дійсно здійснювалися платежі на погашення заборгованості, проте після звернення банку до суду у вересні 2015 року (а.с.172-178, 199-203).

Згідно зі ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем протягом розгляду справи позовні вимоги не змінювались.

Відповідно до частини першої статі 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2015 року у сумі 130 039 (сто тридцять тисяч тридцять девять) грн. 56 коп. з яких: сума заборгованості за кредитом 5494,68 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 118 749,79 грн.; сума заборгованості за відсотками 522,39 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 11 289,78 грн..

Посилання відповідача на норми Закону України №1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки в даній справі позивачем не заявлялися вимоги щодо стягнення з відповідачів пені та/або штрафів за кредитним договором.

Крім того відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати при подачі апеляційної скарги у сумі 1 430 грн. 44 коп. з кожного відповідача у рівних частках, а оскільки судовий збір при розгляді справи у суді першої інстанції позивач не сплачував, ставка судового збору 1 300 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках на користь держави.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №9/25ДС/636/2006-НВВклн від 19.10.2006 року станом на 31.07.2015 року у сумі 130 039 (сто тридцять тисяч тридцять девять) грн. 56 коп. з яких: сума заборгованості за кредитом 5494,68 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 118 749,79 грн.; сума заборгованості за відсотками 522,39 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 11 289,78 грн..

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 715 грн. 22 коп. судового збору з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави по 650 грн. 20 коп. судового збору з кожного.»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: Г.С. Подліянова

ОСОБА_2