Справа № 225/5460/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/498/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 17.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Сушко Л.П., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором № 008/2314 Кс від 25 грудня 2013 року загальним розміром 49 875 грн. 98 коп., що складається з 677 грн. 55 коп. заборгованість по пені, що нарахована за прострочення сплати відсотків, 2 308 грн. 43 коп. 3 % річних від суми прострочки по основній сумі кредиту та процентам, 46 525 грн. 08 коп. інфляційні збитки по кредиту, 364 грн. 92 коп. інфляційні збитки по процентам.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого позивач видав відповідачу готівкою кредитні кошти у розмірі 140 000 грн. на строк до 24 грудня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3 % річних. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем здійснено лише часткову оплату кредиту та нарахованих відсотків, що підтверджується довідкою про рух коштів по рахунку відповідача. Таким чином, ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, а тому банк має право на стягнення штрафних санкцій.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем було сплачено 34 937 грн. 45 коп., що підтверджує визнання ним заборгованості за кредитним договором. Крім того, банк не нараховував штраф та пеню за прострочення основного розміру заборгованості у період проведення антитерористичної операції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_2 був укладений договір № 008/2314 Кс про надання споживчого кредиту.

25 грудня 2013 року ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у розмірі 140 000 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки № TR.49563.595.314 на строк до 24 грудня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3 % річних.

28 грудня 2015 року ОСОБА_2 сплатила заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 937 грн. 45 коп., що відповідачем не заперечується.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вини відповідача у несвоєчасному погашенні заборгованості за кредитом немає, у звязку з чим відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій. На момент розгляду справи заборгованість за кредитним договором відсутня.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційний втрат, ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність вини позичальника у несвоєчасному погашенні заборгованості.

Так, згідно ч. ч. 1,4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не мала можливості своєчасно виконати умови кредитного договору з незалежних від неї обставин.

Зазначена обставина підтверджується Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України», відповідно до якого на території Донецької і Луганської областей розпочалася антитерористична операція.

Як зазначив сам позивач в позовній заяві, саме в звязку з антитерористичною операцією було змінено місцезнаходження банку.

Так, у п.6.1 кредитного договору зазначено, що сторони, якщо інше не встановлено законом, звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ними зобовязань за договором, якщо таке невиконання стало наслідком дії непереборної сили, випадку, зокрема дій держави, його органів і посадовців, органів місцевого самоврядування, їх посадовців, правомірних нормативних і індивідуальних актів, що виявилася в прийнятті, не повязаних з допущеннями стороною порушеннями чинного законодавства.

У пункті 8.5 кредитного договору зазначено, що сторони домовилися, що місцем виконання договору є місцезнаходження банку. Згідно п. 8.4 кредитного договору всі зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі та є невідємною частиною цього договору.

Будь-які зміни щодо визначення місця виконання договору до кредитного договору сторони не вносили і відповідача не було повідомлено про нове місце виконання договору. Отже, вина позичальника у несвоєчасному виконанні умов кредитного договору відсутня.

Посилання апелянта на визнання відповідачем заборгованості внаслідок сплати нею суми кредиту та на не нарахування у період проведення антитерористичної операції штрафу та пені за прострочення основного розміру заборгованості не є підставою для стягнення штрафних санкцій з відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як тільки дізналась про нові реквізити банку, негайно добровільно здійснила погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином дослідив всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Сушко Л.П.

ОСОБА_3