Справа № 541/2700/16-ц
Провадження № 2-з/541/2/2017
У Х В А Л А

23 січня 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання Лисенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та стягнення моральної (не майнової) шкоди, треті особи нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служба у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 шляхом підроблення документів та їх використання, неправомірного психологічного тиску на неї, та погроз життю і здоровю змусив у 2016 році проти волі підписати договори дарування на його імя всього належного їй нерухомого майна.

Ухвалою судді від 28 листопада 2016 р. відкрите провадження у справі за вказаним позовом та призначений судовий розгляд.

У перерві між судовими засіданнями, 23 січня 2017 року позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, яку вона та її представник ОСОБА_6 підтримали в судовому засіданні, в якій просить передати їй та ОСОБА_5 на зберігання з правом постійного проживання обєкти нерухомості: житловий будинок №26-Б з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :50:036:0012, що знаходяться по вулиці Козацькій 26-Б в місті Миргороді Полтавської області, і зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в зберіганні та користуванні спірними обєктами нерухомості до встановлення судового рішення у справі, посилаючись на те, що вона та члени її сімї син ОСОБА_5, його дружина та двоє неповнолітніх дітей, в звязку з протиправними діями відповідачів не мають житла для проживання, а відповідач не утримує будинок, не сплачує комунальні платежі, маючи особисте житло в іншій області, відповідачі надали доступ до будинку невідомим особам, які спричиняють ушкодження майна, утримання його в неналежному стані, діями відповідача спричиняється шкода будинку (майну), що приводить та в подальшому може привести майно в негодність.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 вважав, що підстави для задоволення заяви відсутні, тому що відповідач належним чином утримує будинок, який є його власністю на підставі спірного договору дарування, сплачує комунальні послуги, позивач та члени її сімї ніколи не були зареєстровані проживаючими у вказаному будинку, а зареєстровані за іншою адресою.

Відповідач ОСОБА_3 також вважав вимоги заяви безпідставними, просив у її задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_5, вважав заяву такою, що підлягає задоволенню з тих підстав, що його сімя не забезпечена іншим житловим приміщенням та вимушена проживати у батьків дружини на недостатній житловій площі.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_8, що діє на підставі довіреності, у вирішенні заяви поклалась на розсуд суду.

Суд вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вважає наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою сторін, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, до яких належить в т.ч. передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів

З урахуванням викладеного суд вважає що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, тому що нею не зазначено та не доведено, яким чином невжиття заходів забезпечення, про які вона просить, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (якщо позов буде задоволений) про визнання правочинів недійсними та стягнення моральної шкоди, оскільки ухвалою суду від 28 листопада 2016 року вже накладено на зазначене спірне майно та заборонено його відчуження, а також не доведено факти неналежного утримання та пошкодження відповідачами спірного майна на даний час та можливості його знищення в подальшому. В той же час, задоволення заяви може призвести до порушення права власника спірного будинку, яким на даний час являється ОСОБА_2, по володінню та користування ним, в т. ч. надання його для проживання іншим особам. Крім того, ст.152 ЦПК України не передбачена можливість забезпечення позову шляхом передання речі, яка є предметом спору, на зберігання стороні у справі, що фактично, в певній мірі, є вирішенням спору по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 23 січня 2017 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_9