Справа № 694/1679/16-ц
провадження 2/694/18/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23.01.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Кравченко Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Звенигородська міська рада Черкаської області про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що вона придбала в житлово-будівельному кооперативі ЖБК-4 «Весна» вказану квартиру шляхом сплати пайового внеску в розмірі 14056,32 крб., про що свідчить ордер №128 від 21.08.1986 року, виданий виконавчим комітетом Звенигородської міської ради на підставі рішення № 144 ЖБК-4 «Весна» від 16.08.1986 року. Свідоцтво про право власності на квартиру вона не отримувала та державної реєстрації цього права не здійснювала. На даний час вона не може розпорядитися своїм житлом, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обовязковій державній реєстрації. В Реєстраційній службі виконавчого комітету Звенигородської міської ради їй було відмовлено у реєстрації права власності у звязку з відсутністю документу, що посвідчував би право власності на квартиру, а тому вона звернулась до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що вона була членом ЖБК-4 «Весна» та повністю сплатила пайові внески. З 1986 року вона разом зі своєю сімєю проживає в квартирі, однак право власності на неї ні за ким не зареєстровано. Просила судові витрати з відповідачів не стягувати.

Відповідач ОСОБА_2, який є також представником відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи Звенигородської міської ради ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що за наявних у позивача документів неможливо було зареєструвати право власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без звернення до суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.08.1986 року виконавчим комітетом Звенигородської міської ради на підставі рішення № 144 ЖБК-4 «Весна» від 16.08.1986 року позивачу ОСОБА_1 та членам її сімї: чоловіку ОСОБА_2, дочці ОСОБА_6 та сину ОСОБА_5 було видано ордер № 128 на зайняття трикімнатної квартири по вул. Жовтня (пр-т Шевченка), 11, кв. 49 в м. Звенигородка Черкасьокї області (а.с. 13).

Згідно даних технічного паспорта на квартиру № 49 у житловому будинку № 111 по пр-ту Шевченка в м. Звенигородка Черкаської області, виготовленого на замовлення позивача ОСОБА_1, квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею 36,9 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м., туалету площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридору площею 8,8 кв.м., вбудованої шафи площею 0,5 кв.м. (а.с. 14-15).

Згідно довідок Звенигородського відділку КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 чи будь-якими іншими особами не зареєстроване (а.с. 18, 45, 46).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 26.08.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 через відсутність необхідних документів (а.с. 24).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно з вимогами ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.

У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Згідно з розясненнями, що містить п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю.

Позивач надала суду довідку від 01.09.2016 року, підписану головою ЖБК-4 «Весна» ОСОБА_7 про те, що вона повністю розрахувалася з ЖБК-4 «Весна» та виплатила суму в розмірі 14056 крб. 32 коп., а також проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Також позивач надала суду оригінали квитанцій про сплату нею пайових внесків на загальну суму 14056 крб. 32 коп. (а.с. 47-51).

Відповідачі повністю визнають позов та не заперечують проти визнання права власності на квартиру лише за позивачем ОСОБА_1

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1.

Судові витрати з відповідачів за заявою позивача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 382, 384, 392 ЦК України, ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4, що розташована на другому поверсі пятиповерхового будинку та має загальну площу 63,6 кв.м.

Повний текст рішення складено 25 січня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя Т.М. Кравченко