Справа № 242/4731/16-ц
Провадження № 2/242/145/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного провадження цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» звернулося до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якій зазначено, що 09.08.2016 року між транспортним засобом Мопедом «Вайпер» (ДНЗ НОМЕР_2) та Хюндай Акцент (ДНЗ НОМЕР_3) відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої вказані транспорті засоби зазнали механічних ушкоджень. Вказану подію встановлено та відображено в рішенні Селидівського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення №242/3938/16 від 30.08.2016, зокрема встановлено, що 09.08.2016 р. о 14.40 годин на 740+3 км а/д Селидове-Цукурине ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом скутер VIPER д/н НОМЕР_2, при виконанні зміни напрямку руху (розвороту) не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем державний номер НОМЕР_3 Hyundai Accent під керуванням ОСОБА_4, який рухався позаду по тій самій смузі у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вказаним судовим рішенням встановлено винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 898387 від 09.08.2016 p., складеним правомочною посадовою особою у встановленому законодавством порядку, який оскаржено не було. Також зі сторони ПрАТ «СК «ВУСО» в ході перевірки страхового випадку встановлено наступні обставини. 09.08.2016 року близько 18 год. ОСОБА_1 звернувся до агента ПрАТ «СК «ВУСО» ОСОБА_6, котра діє від імені ПрАТ «СК «ВУСО» здійснює продажі страхових полісів за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Тюленіна, 1 з проханням продати договір обов'язкого страхування цивільно-правової відповідальності на його мопед «Вайпер» державний номер НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 зі строком його дії з 02.08.2016. Дану пропозицію ОСОБА_6. прийняла та виписала поліс серії АК0802620 на суму 110,16 грн. Згідно з пояснень ОСОБА_6. та зі слів ОСОБА_1 останній перед оформленням страхового полісу здійснив ДТП але переконував, що у скоєні ДТП не винен, а поліс необхідний для того, щоб оформити ДТП. В момент оформлення на тілі ОСОБА_1 були наявні пошкодження. Крім того, встановлено, що згідно акта прийому-передачі бланків страхових документів №-15 від 03.08.2016 року бланк договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності надійшов до ОСОБА_6 лише 03.08.2016 року. Згідно пояснень ОСОБА_6 страхувальник ОСОБА_1 під час придбання полісу пояснив, що потрапив у ДТП в якому він невинуватий і для поліції необхідний договір обов'язкового страхування в зв'язку з чим, враховуючи поважний вік та наявність на тілі ОСОБА_1 пошкоджень ОСОБА_6 пішла на зустріч ОСОБА_1 В даному разі, є всі підстави вважати, що даний договір укладено вже після настання страхового випадку. Просить суд визнати недійсним договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0802620 від 02.08.2016 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься заява, в якій відповідач позовні вимоги визнав та просив слухати справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини , вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ч. 1 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Стаття 981 ЦК України передбачає, що договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифікату).

Згідно із ч. 1 ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про страхування», договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі: 1) якщо його укладено після страхового випадку; 2) якщо предметом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації на підставі судового вироку або рішення, що набуло законної сили. Договір страхування визнається недійсним у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦПК України.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що згідно агентського договору від 05.05.2016 року, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_6, остання є уповноваженим представником Страховика та діє в його інтересах за винагороду, виконує частину його страхової діяльності, пов'язаної з реалізацією договорів страхування.

Відповідно до полісу № АК/0802620 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.08.2016 року, між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності зі строком дії до 01.08.2017 року. Забезпечений транспортний засіб скутер VIPER державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 поданих 19.08.2016 року, 09.08.2016 року знаходячись на робочому місці, що розташоване біля сервісного центру МВС, за адресою: м. Красноармійськ, вул. Тюленіна, 1, куди приблизно з 17 години до 18 години до неї звернувся чоловік, як пізніше їй стало відомо, ОСОБА_1, який попросив оформити поліс на належний йому скутер. Після чого він передав їй реєстраційний документ на скутер з державним номером НОМЕР_2 і паспорт громадянина України на своє ім'я. Перед заповненням ОСОБА_1 попросив оформити поліс строк дії якого починається не з 09.08.2016 року, а з 01.08.2016 року, так як, пару годин назад скоїв ДТП, але завірив її, що в даному ДТП він не винен і полі йому необхідний для того щоб, оформити ДТП. Довірившись ОСОБА_1 вона оформила поліс зі строком дії з 02.08.2016 року, отримавши страховий платіж в сумі 110 грн. 16 коп. В момент оформлення полісу на голові, руках і ногах ОСОБА_1 були тілесні ушкодження.

Згідно акта прийому-передачі бланків страхових документів №-15 від 03.08.2016 року бланк договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності надійшов до ОСОБА_6 лише 03.08.2016 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення №242/3938/16 від 30.08.2016 року, встановлено, що 09.08.2016 р. о 14.40 годин на 740+3 км а/д Селидове-Цукурине ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом скутер VIPER д/н НОМЕР_2, при виконанні зміни напрямку руху (розвороту) не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем державний номер НОМЕР_3 Hyundai Accent під керуванням ОСОБА_4, який рухався позаду по тій самій смузі у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Встановлено винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 898387 від 09.08.2016 p.

Приписами ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з нормами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно зі ст. 988 ЦК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках встановлених законом.

За правилом п. 1. ч. 1 ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом, договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку.

Керуючись ст. 29 Закону України «Про страхування» договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі якщо його укладено після страхового випадку.

Як встановлено судом, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ними обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин, чи окремий його пункт, суперечать ЦК України чи іншим актів цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені.

Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження недійсності правочину, а саме того, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності було укладено після настання страхового випадку, а також те, що сторонами не досягнуто всіх істотних умов даного виду договору.

Суду також не надано жодних належних доказів, які б свідчили про неправомірність дій вищевказаних осіб при укладені договору.

Акт прийому-передачі бланків страхових документів № -15 від 03.08.2016 року не може бути прийнятий судом як беззаперечний доказ, що свідчить про обґрунтованість позову, оскільки він спростовується іншими матеріалами справи.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування і такий договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Суд також не може прийняти до уваги наявність згоди відповідача з позовом, оскільки в матеріалах справи міститься його пояснення від 18.08.2016 року, в яких він зазначив, що страховий поліс АК 0802620 він придбав саме 01.08.2016 року, приблизно після обіду на території МРЕВ в м. Покровськ та зазначив, що поліс оформила дівчина 30 років, за який він сплатив 110 грн.

Крім того, посилання на наявність у ОСОБА_1 страхового полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності № АК 802620 ПрАТ «СК «ВУСО» зазначено і в довідці № 97679055 від 10.08.2016 року про дорожньо-транспортну пригоду.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співвідношенні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, не ґрунтуються на матеріальному законі, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 28, 29 Закону України «Про страхування», ст. ст. 203, 204, 215, 981, 983, 988, 998 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 212-215, 217-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя