Справа № 369/9268/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/665/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 45 17.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади Боярської міської ради про зобовязання вчинити дії щодо зняття з місця реєстрації особи,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про зобовязання вчинити дії щодо зняття з місця реєстрації особи. Заявлені вимоги мотивував тим, що 03 березня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину будинку № 19 по вул. Хрещатик в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. 08 травня 2012 року протиправно до його помешкання було зареєстровано ОСОБА_3, що мешкає зі своєю матірю по вул. Богданівській, 17. Просив зобовязати Відділ реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади Боярської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд таким чином узаконив подвійну реєстрацію особи, а численні родичі та друзі відповідача знищують його житло та розкрадають майно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанцій відповідає вказаним вимогам закону.

Так, відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову про зобовязання вчинити дії щодо зняття з місця реєстрації особи, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості вимог позивача, оскільки обраний ним спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та існуючим правовідносинам.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 03 березня 2012 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/6 частину житлового будинку № 19 з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка вул. Хрещатик.

Згідно довідки виконавчого комітету Боярської міської ради від 19 червня 2007 року № 3219, ОСОБА_4 дійсно проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і що разом з нею проживає і знаходиться на її утриманні син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

04 травня 2016 року ОСОБА_2 подав заяву до Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, на яку відповідачем надано відповідь про неподання необхідних документів для зняття особи з реєстрації, згідно із переліком, передбаченим ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

В матеріалах справи знаходиться копія будинкової книги та паспорту відповідача, довідка виконавчого комітету Боярської міської ради від 15 березня 2006 року № 2445, а також довідка Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради від 09 листопада 2016 року № 2949, згідно яких місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30 березня 1996 року.

Також, згідно довідки виконавчого комітету Боярської міської ради від 23 травня 2000 року № 5188 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає та прописаний за адресою м. Боярка, вул. К.Маркса (на даний час Хрещатик) 19 кв. 3.

Актом депутата Боярської міської ради від 01 листопада 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 від дати народження та по теперішній час проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу просування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Так, позивач звернувся до суду із даним позовом, не оскаржуючи відмову Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади Боярської міської ради зняти відповідача ОСОБА_3 з реєстрації через ненадання необхідного пакету документів, а з вимогою зобовязати даний відділ здійснити відповідні дії щодо зняття із реєстрації ОСОБА_3

При цьому правових підстав згідно ст 7 Закону України «Про свободу просування та вільний вибір місця проживання в Україні», із яких відповідач, на думку позивача, має бути знятий з реєстрації місця проживання, з урахуванням вимог 47, 48 Конституції України та 9 ЖК УРСР, які захищають право особи на житло, ОСОБА_2 не зазначено взагалі.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що не вправі підміняти функції державних органів, на які покладені відповідні обовязки, в даному випадку обовязки з реєстрації місця проживання громадян, і що позивачем заявлені вимоги у спосіб захисту, що не передбачений ст. 16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності подвійної реєстрації ОСОБА_3 спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, із яких вбачається, що відповідач із 30 березня 1996 року був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, а довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради від 19 червня 2007 року № 3219 лише підтверджувалося, що ОСОБА_3 проживає за іншою адресою разом із матірю, але не зареєстрований там.

Доводи апеляційної скарги щодо знищення майна відповідачем та іншими особами не спростовують висновків суду, оскільки дані обставини нічим не підтверджуються і не були предметом розгляду суду першої інстанції. Крім того, зазначені обставини при їх доведеності також не є підставами, передбаченими законом, для зняття із реєстрації фізичної особи.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, отже судом першої інстанції законно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О

ОСОБА_5