Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/602/17 Головуючий у 1 інстанції: Урупа І.В.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності на 1/4 частину квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності на 1/4 частину квартири, який уточнила в процесі розгляду справи.

В позові зазначено, що після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина на 1/2 частини зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом була вона та дружина померлого ОСОБА_7 Вона прийняла спадщину згідно ст.549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, так як прийняла у володіння золоту обручку, кришталеві бокали у кількості 6 шт., наручний годинник «Слава», шапку із хутра норки, килим розміром 3x4 та інше майно. Крім того, протягом шести місяців після смерті батька вона робила ремонт в квартирі, брала участь у витратах по утриманню та благоустрою житлового будинку. При цьому, після смерті батька ОСОБА_7 завірила її в тому, що після її смерті все майно батька, в тому числі і квартира АДРЕСА_1 буде належати їй, вона залишить їй заповіт на частину квартири. Тому в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право на спадщину вона не зверталася та вважала, що її право на спадкування після смерті батька не порушено. 14.09.2005 року ОСОБА_7 дійсно оформила заповіт, яким заповідала їй 1/4 частину зазначеної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 померла. Після її смерті вона звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_6 Але їй стало відомо, що власником квартири є померла ОСОБА_7, яка отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на всю квартиру. Також їй стало відомо, що 09 липня 2015 року ОСОБА_7 склала новий заповіт, яким заповідала спірну квартиру ОСОБА_3 Оскільки вона прийняла спадщину після смерті батька шляхом вступу у володіння спадковим майном, вона має право на 1/4 частину спірної квартири, тому померлій ОСОБА_7 повинно було належати право на 3/4 частини квартири, а тому свідоцтво про право на спадщину є частково недійсним.

Посилаючись на ці обставини, просила визнати частково недійним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видане на ім'я ОСОБА_7 23 березня 2001 року Мелітопольською державною нотаріальною конторою та визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 строк звернення до суду.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори 23 березня 2001 року, на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі № 2-502.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що зареєстрована за ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоемцями першої черги є в рiвних долях діти (у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновителі).

Згідно вимог ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазаначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно свідоцтва про народження позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_8./а.с. 6/

Прізвище «ОСОБА_4» присвоено позивачці у зв'язку з реєстрацією 17.12.1982 року шлюбу з ОСОБА_9 /а.с.6/

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить у тому числі 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 що належала померлому на npaвi власності на підставі свідоцтва про право власності від 16.02.2001 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 31.01.2 року № 20/2 замість довідки ЖБК-41 від 28.09.1993 року, та була придбана під час шлюбу; ОСОБА_7, яка, як дружина померлого, мае право на 1/2 частину вказаної квартири. /а.с. 46/

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 були дружина померлого, ОСОБА_7, шлюб з якою було зареестровано 15.05.1973 року /а.с. 44 зв./ та дочка ОСОБА_4

За положениями ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 553 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

3 спадкової справи після смерті ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_7 прийняла спадщину надав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в якій зазначила, що крім неї інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 немає та отримала 23.03.2001 року свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1

Суд першої інстанції правильно, врахувавши покази свідків встановив, що ОСОБА_4, незважаючи на відсутність письмового звернення iз заявою до нотаріальної контори виконала дії передбачені ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, після смерті батька вступила у фактичне управління та володіння частиною спадкового майна - особистими речами спадкодавця.

19.07.2015 року ОСОБА_7, склала заповіт, яким заповідала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 який згідно вимог ст.. 1254 ЦК України скасував попередній її заповіт від 14.09.2005 року на користь ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_7 /а.с. 11/

ОСОБА_3. прийняла спадщину за заповітом, надав до нотаріальної контори заяву.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що за встановлених обставин, є підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину на ім»я ОСОБА_7 від 23.03.2001 року частково недійсним та визнання права власності на ? за ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про пропуск строку звернення до суду та безпідставне поновлення його судом колегією суддів не приймаються.

Так, відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Віповідно до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у cnopi, зробленою до винесення ним ршення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поновляючи позивачці строк для звернення до суду, суд правильно врахував, що позивачка до смерті ОСОБА_7 не знала про порушення свого права. Так, вона прийняла спадщину після смерті батька у відповідності з вимогами законодавства, що діяло на час відкриття спадщини. Про наявність свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування на всю квартиру позивачка дізналася вже після смерті ОСОБА_7, інформації про те, що остання розпряджалася всією спірною квартирою позивачка не мала, а згідно заповіту ОСОБА_7 складеного 14.09.2005 року остання заповідала ОСОБА_4 ? квартири.

Ті докази та обставини, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх встановленні та дослідженні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Фактично доводи зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, отже не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що відповідно до положень ст. 303 ЦПК України повноважень щодо переоцінки доказів суд апеляційної інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 320/9632/15

Провадження №22ц/778/602/17 Головуючий у 1 інстанції: Урупа І.В.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

02 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності на 1/4 частину квартири, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: