Справа № 493/332/17
Провадження № 2/493/263/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді НАУМЧАК Л.І.

при секретарі ШЕСТУН І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області, Балтської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області, Балтської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що її мати ОСОБА_2 з 1946 року була членом колгоспу ім.Петровського, який реорганізовано в колгосп ім. Шевченко, який в подальшому реорганізовано у КСП ім. Шевченко Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області, а 14.07.1975 року вона вийшла на пенсію за віком як член колгоспу. В 1995 році, коли проводилось паювання земель КСП ім. Шевченко, мати позивача була помилково пропущена в списках на паювання колгоспних земель, але вона про це не знала через похилий вік та поганий стан здоров`я.

ОСОБА_2 померла 18 листопада 1997 року.

Після смерті матері ОСОБА_1 прийняла її спадщину в силу ст.549 ЦК Української РСР, так як проживала з матірю разом, доглядала та поховала матір, користувалась предметами їх домашнього вжитку. Інших спадкоємців у ОСОБА_2 немає. На даний час позивач вирішила оформити на себе право власності на спадщину матері, однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні права на належну її матері земельну частку (пай) через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) та було рекомендовано звертатися до суду.

Після того, як в січні 2017 року позивач дізналась про те, що її мати мала право на земельну ділянку, але її пропустили в списках, вона звернулась до Балтської міської Одеської області з питанням отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) матері, на що ОСОБА_1 було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач вважає, що перебіг позовної давності повинен рахуватися з січня 2017 року.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні надавши пояснення, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача - Балтської міської ради Одеської області до суду не з'явився, але надав відгук на позовну заяву, в якому просить розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства та за їх відсутності. (а.с.21)

Представник відповідача - Балтської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, та у відповідності до чинного законодавства. (а.с. 27)

Суд, ознайомившись з доводами позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_2 з 1946 року була членом колгоспу ім.Петровського, який реорганізовано в колгосп ім. Шевченко, який в подальшому реорганізовано у КСП ім. Шевченко Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області, що підтверджується довідками про доходи № 7 від 10.02.2017 р., № 8 від 16.02.2017 р. (а.с.11,12).

18 листопада 1997 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 137684. (а.с. 9).

Так, відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

За змістом ст.ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

На запит адвоката відділ Держгеокадастру у Балтському районі Одеської області від 16.02.2017 року надав відомості про те, що середній розмір земельної частки (паю) по КСП ім. Шевченко на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області складає 3,77 умовних кадастрових гектарів, середня нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 01.01.2017 р. складає 88753.32 грн. Державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-03 № 0006 по КСП ім. Шевченка на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області був підписаний 27 жовтня 1995 року.(а.с.15).

Таким чином на момент складання списку громадян на отримання земельних сертифікатів, прізвище ОСОБА_2, помилково було пропущено, але на момент отримання КСП ім.. Шевченко Державного акту на право колективної власності на землю,- ОСОБА_2 була жива, та відповідно мала право на отримання земельної частки із земель КСП ім.. Шевченко.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до п.11 Постанови ПВС України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до свідоцтва про народження та про одруження (а.с.6-7),- позивач являється донькою покійної ОСОБА_2Ф

ОСОБА_1І на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована разом з матірю ОСОБА_2 яка померла 18.11.1997 року, в с. Бендзарі Балтського району Одеської області, що підтверджується довідкою № 169 від 13.02.2017 р., виданою Балтською міською радою Одеської області. (а.с. 13)

Суд констатує, що після смерті матері, ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги, спадщину померлої прийняла в силу ст. 549 ЦК Української PCP, так як проживала з нею разом на момент смерті, користувалася предметами її домашнього вжитку. Спадщина ОСОБА_2Ф належить позивачу з моменту відкриття спадщини в силу ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP. Строк оформлення спадщини після її прийняття,- законом не обмежений.

При звернені до нотаріуса, позивачу було відмовлено в оформленні права на належну її матері земельну частку (пай) через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) та було рекомендовано звернутись до суду. (а.с.5)

Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори № 206/01-16 від 11.03.2017 року спадкоємці після смерті ОСОБА_2, померлої 18.11.1997 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась. (а.с. 28)

Щодо перебігу строків давності, суд констатує, що померла ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) і помилково була невнесена до списків осіб, які мали право на земельну частку,- і позивачу про це стало відомо лише у січні 2017 року, коли вона отримала необхідні документи для звернення в суд та отримала консультацію в адвоката.

Статті 256, 257, 261 ЦК України передбачають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, оскільки позивачу стало відомо про порушення її права та права її матері в січні 2017 року, то вона не пропустила строку позовної давності. Перебіг строку позовної давності для неї почався в січні 2017 року.

В зв'язку з цим суду немає необхідності поновлювати їй строк позовної давності.

Згідно ст. 548 ЦК Української PCP, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Крім того строк оформлення спадщини після її прийняття,- законом не обмежений.

Таким чином, оскільки позивач, на підставі ст. 548-549 ЦК Української РСР, фактично прийняла спадщину, тому суд задовольняє позов і визнає за позивачем право на земельну частку (пай), яка належала її матері ОСОБА_2

Отже, спадкове майно складається з земельної частки (паю) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів, вартістю 88753.32 грн.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в розмірі 3,77 умовних кадастрових гектарів землі, вартістю 88753.32 грн., розташовану на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області.

Керуючись, ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, ст. ст. 529, 548,549 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст.22,23 ЗК України (в редакції 1990 року), ст.ст. 20, 21 Закону України «Про власність», Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 р., п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ», п.11 Постанови ПВС України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 57-61, 73, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області, Балтської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), площею 3,77 умовних кадастрових гектарів ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності КСП ім. Шевченка Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ