АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Луценко О.М.
№22-ц/796/692/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа №756/4024322/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Усика Г.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та

за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС» до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.09.2011 року між ним і ТОВ «ВВ ІМЕКС» укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у сумі 1906161,10 грн. зі сплатою 18 % річних і строком повернення до 25.09.2014 року.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору станом на 18.03.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 286766,73 грн., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 157363,62 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 104909,05 грн., поточна заборгованість по процентам - 1559,07 грн., прострочена заборгованість за процентами - 21663,60 грн. та пеня у розмірі 1271,39 грн., які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

25.09.2015 року ТОВ «ВВ ІМЕКС» звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» грошові кошти у сумі 359 244,95 грн., з яких 350 грн. - сума, яку заблоковано на рахунку НОМЕР_1; 44,95 грн. - сума, яку заблоковано на рахунку НОМЕР_2; 358200 грн. - збитки ТОВ «ВВ ІМЕКС» від порушення ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» договірних зобов'язань; 650 грн. повернення сплаченої комісії та моральну шкоду, яка полягає у приниженні ділової репутації ТОВ «ВВ ІМЕКС» в розмірі 300000 грн. Просив ухвалити рішення яким, у задоволенні первісного позову частково відмовити, а саме: тіло кредиту у сумі 262272,67 грн. зарахувати в погашення сум за зустрічним позовом, а в сплаті процентів та пені в сумі 24494,06 грн. - відмовити.

Свої вимоги мотивував тим, що 23.06.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ВВ ІМЕКС» укладено договір овердрафту № MSBKOB 1.11226.014, відповідно до умов якого ліміт складає 65000 грн. строком до 22.06.2015 року включно.

У відповідності до умов договору овердрафта ТОВ «ВВ ІМЕКС» сплатило комісію за встановлення ліміту в розмірі 1% від суми встановленого ліміту в сумі 650 грн.

Відповідач без будь - яких пояснень в односторонньому порядку припинив виконувати свої зобов'язання по даному договору, чим спричинив збитки товариству.

15.09.2011 року між сторонами було укладено договір банківського поточного рахунку № TF. 11226.005, відповідно до умов якого 19.09.2011 року було відкрито мультивалютний поточний рахунок № НОМЕР_1 і п.6 даного договору було встановлено порядок зміни та розірвання договору.

20.12.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ВВ ІМЕКС» було укладено договір №TF.11226.005 про банківське обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу «Клієнт - Банк», згідно умов якого ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» взяв на себе забезпечення виконання розрахункового обслуговування по поточному рахунку ТОВ в банку, відкритим згідно з договором банківського поточного рахунку з використанням системи електронних платежів.

Проте, 10.03.2015 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заблокував всі поточні рахунки ТОВ «ВВ ІМЕКС», припинив проводити розрахункові операції за розрахунковими документами, від'єднав від каналів зв'язку для передачі розрахункових документів і отримання інформації у вигляді електронних повідомлень про сплачені документи, тобто своїми діями обмежив права ТОВ «ВВ ІМЕКС», щодо розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.10.2016 року позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» - задоволено.

Стягнуто з солідарно з ТОВ «ВВ ІМЕКС» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за договором № KKLNU2.11226.003 від 26.09.2011 року у розмірі 286766,73 грн.

Стягнуто з солідарно з ТОВ «ВВ ІМЕКС» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за договором № KKLNU2.11226.003 від 26.09.2011 року у розмірі 286766,73 грн.

Вирішено питання судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «ВВ ІМЕКС» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ТОВ «ВВ ІМЕКС» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на користь ТОВ «ВВ ІМЕКС» грошові кошти у сумі у сумі 359 244,95 грн., з яких 350 грн. - сума, яку заблоковано на рахунку НОМЕР_1; 44,95 грн. - сума, яку заблоковано на рахунку НОМЕР_2; 358200 грн. - збитки ТОВ «ВВ ІМЕКС» від порушення ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» договірних зобов'язань; 650 грн. повернення сплаченої комісії; стягнути з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на користь ТОВ «ВВ ІМЕКС» моральну шкоду, яка полягає у приниженні ділової репутації ТОВ «ВВ ІМЕКС» в розмірі 300000 грн. та у задоволенні первісного позову частково відмовити, а саме тіло кредиту у сумі 262272,67 грн. зарахувати в погашення сум за зустрічним позовом, а в сплаті процентів та пені в сумі 24494,06 грн. відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що зустрічний позов не було розглянуто належним чином, у зв'язку з чим товариство не змогло надати належні докази порушення саме банком права договірного списання коштів з рахунків відповідача боржника за кредитним договором, оскільки суд відмовив у проведенні судово-економічної експертизи за заявленим клопотанням від 05.10.2016 pоку.

Крім того, з 28.11.2014 року в ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

10.03.2015 року на рахунок ТОВ «ВВ ІМЕКС» було надходження в сумі 11790,50 грн., ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» самостійно проводив операції після яких залишилося 350 грн., по яких банк відмовляється проводити операції.

Зазначав, що на зменшення суми ліміту овердрафта з 65000 грн. до 31449,74 грн. за договором №MSBKOB 1.11226.014 від 23.06.2014 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» посилається на п.3 постанови Правління НБУ №529 від 29.08.2014 року «Про окремі питання діяльності банків», зміни до якої були внесені постановою Правління НБУ №607 від 25.09.2014 року банку були встановленні наступні обмеження: не надавати кредитів без забезпечення, яке відповідає вимогам нормативно-правового акта НБУ щодо оцінки ризиків з метою формування і використання резервів за фінансовими активами, крім кредитів овердрафт фізичним особам за зарплатними проектами; кредитів овердрафт юридичним особам за кредитними договорами, укладеними до дати набрання чинності цією постановою, у межах загальної суми заборгованості, що склалася на цю дату за такими кредитами. Але постанова Правління НБУ №607 від 25.09.2014 року набирає чинність з дня, наступного за днем її опублікування, а опублікована вона була 26.09.2014 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача ТОВ «ВВ ІМЕКС» та відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.09.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем ТОВ «ВВ ІМЕКС» було укладено кредитний договір № KKLNU2.11226.003, відповідно до умов якого ПАТ надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 1906161,10 грн. на рефінансування кредитної заборгованості та купівлю транспортних засобів строком з 29.09.2011 року до 25.09.2014 року із сплатою 18% річних.

Пунктом 2.3. кредитного договору встановлено, що моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені в заяві позичальника.

З метою забезпечення ТОВ «ВВ ІМЕКС» зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 26.09.2011 року було укладено договір поруки №РХ029031.11231.00, згідно умов якого, останній зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання ТОВ «ВВ ІМЕКС» зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, витрат кредитора, тощо.

29.09.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №PX029031.11240.001, згідно умов якого, останній зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання ТОВ «ВВ ІМЕКС» зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, витрат кредитора, тощо.

Відповідно до п.п. 4, 5 договорів поруки у разі порушення боржником зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Згідно з додатковою угодою № 3 до кредитного договору від 26.11.2013 року строк користування кредитом встановлений до 25.09.2015 року та процентна ставка за користування кредитом складає 20 % річних.

У зв'язку з укладанням додаткової угоди №3 до кредитного договору від 26.11.2011 року до вищезазначених договорів поруки було укладено додаткові угоди №1 від 26.11.2013 року з кожним поручителем.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 року № 743 «про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 року №132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», згідно з яким з 28.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку».

Відповідно до Наказу №1 від 28.11.2014 року, до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації приступив ОСОБА_3

Рішенням №44 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.02.2015 року подовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та повноваження ОСОБА_3 до 27.03.2015 року.

Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач ТОВ «ВВ ІМЕКС», скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 18.03.2015 pоку утворилася заборгованість у розмірі 286766,73 грн., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 157 363,62 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 104909,05 грн., поточна заборгованість по процентам - 1559,07 грн., прострочена заборгованість за процентами - 21663,60 грн. та пеня у розмірі 1271,39 грн.

Оскільки ТОВ «ВВ ІМЕКС» не виконує належним чином свої зобов'язання за договором кредиту, позивач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з ТОВ «ВВ ІМЕКС» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаної заборгованості.

Задовольняючи первісний позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ВВ ІМЕКС» свої зобов'язання за кредитним договором не виконало, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, у зв'язку із чим на підставі статей 526, 527, 553, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України боржник і поручителі несуть солідарну відповідальність за неналежне виконання зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

За правилами ч.3 ст.303 ЦПК апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Проте, вимоги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ТОВ «ВВ ІМЕКС» та зустрічні вимоги ТОВ «ВВ ІМЕКС» до ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» не можуть бути розглянуті у порядку цивільного судочинства, з огляду на таке.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Отже у справі, яка переглядається, суд попередньої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ТОВ «ВВ ІМЕКС» та зустрічний позов ТОВ «ВВ ІМЕКС» до ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди та не врахував, що вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства..

Частиною 1 ст. 310 ЦПК України визначено, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ТОВ «ВВ ІМЕКС» та щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «ВВ ІМЕКС» до ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

Також відповідно до вимог ч.2 ст.206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», що розгляд його позовних вимог до ТОВ «ВВ ІМЕКС» про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Повідомити ТОВ «ВВ ІМЕКС», що розгляд його вимог до ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди також віднесено до юрисдикції господарських судів.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від: 18.11.2015 року у справі № 6-1737цс15, від 04.02.2015 року у справі № 6-238цс14, від 01.07.2015 року у справі №6-467цс15, від 30.09.2015 року у справі №6-1323цс15, від 02.03.2016 року у справі 6-2307цс15, від 01.07.2015 року у справі 6-745ц15, від 06.04.2016 року у справі №6-77цс16, від 02.03.2016 року у справі №6-224цс15, від 28.01.2015 року у справі № 6-229цс14, від 02.12.2015 року у справі № 6-1349 цс15, від 17.02.2016 року у справі №6-1965цс15, від 23.12.2015 року у справі № 6-2271цс15, від 17.12.2014 року у справі № 6-185цс14, від 24.02.2016 року у справі № 6-1009цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1599цс15, від 07.10.2015 року у справі № 1521цс15, від 03.02.2016 року у справі №6-1999цс15.

Як роз'яснено в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Оскільки апелянтом рішення оскаржується лише в частині, іншими відповідачами - поручителями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відтак рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2на користь позивача коштів та судових витрат апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 310, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС» - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС»про стягнення заборгованості за кредитним договором, судового збору та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС» до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди - скасувати.

Провадження по справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС» про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ ІМЕКС» до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди - закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді