Справа № 464/7083/16-ц
пр.№ 2/464/203/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки із заборгованості по аліментах та додаткових витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів в період з 01.12.2007 року по 01.07.2015 року в розмірі 1 258 985 грн., стягнути з відповідача на її користь понесені нею додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що з 31.07.2004 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 12.10.2004 року народився син ОСОБА_4. Рішенням Галицького районного суду м.Львова вирішено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 14.12.2007 р. до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21.07.2008 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 05.03.2008 року змінено, зменшено розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 до 500 грн. щомісячно. Згідно розрахунку Галицького відділу державної виконавчої служби заборгованість відповідача по сплаті аліментів в її користь становить 41 700 грн. 30 коп. У звязку із чим просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 1 258 985 грн. Крім того, у 2015 році вона понесла додаткові витрати на дитину в розмірі 3000 грн., а саме: на лікування сина та на придбання обладнання для навчання, у звязку із чим просить стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на утримання сина.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації при вирішенні спору покладається на розсуду суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21.07.2008 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.12.2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.01.2015 року заборгованість ОСОБА_3 становить 41 700 грн. 30 коп.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 висловлено правову позицію, у якій зазначено, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до правового висновку, висловленого в Постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Враховуючи правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах ВСУ у справі від 01 липня 2015 року № 6-94 цс15 та від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 щодо розрахунку суми пені за прострочення сплати аліментів, розмір такої слід розраховувати у відповідність до зазначених рішень Верховного Суду України, які в силу ст.360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Розраховуючи пеню відповідно до постанови Верховного Суду України від 03.02.2015 року судом взято за основу суми заборгованості по аліментах, розраховані державним виконавцем по місяцях відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», починаючи з 01.01.2008 року по 01.01.2015 року. Суму заборгованості по аліментах за кожний місяць помножено на 1% пені і помножено на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальну суму неустойки (пені) за період з 01.01.2008р. по 01.01.2015р. визначено шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Нарахована в такий спосіб пеня по сплаті аліментів становить 12 061 грн. 17 коп., яка і підлягає стягненню із відповідача в користь позивача.

Здійснений позивачем розрахунок пені шляхом множення загальної суми заборгованість на загальну кількість днів прострочення є помилковим та не відповідає зазначеним правовим висновкам.

Вимога про стягнення пені за період з 01.12.2007р. до 01.01.2008 р. та за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015 р. не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду відомостей про нараховані та несплачені суми аліментів за вказані періоди, що позбавляє суд можливості встановити як підстави для стягнення пені (перевірити наявність заборгованості у цей період), так і здійснити розрахунок такої. Наданий Галицьким ВДВС розрахунок заборгованості по аліментах містить відомості про нараховані та несплачені суми аліментів лише за період з 01.01.2008 р. по 01.01.2015р., за який судом обраховано та стягнето пеню. Доказів про наявність та суми заборгованості за період з 01.12.2007р. до 01.01.2008 р. та за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015 р. ні позивач, ні його представник суду не подали, клопотання про витребування таких не заявляв, незважаючи на роз'яснення обов»язку доказування передбаченого ст.ст.10,60 ЦПК України.

Крім того, не підлягає до задоволення і вимога позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте, позивачкою, всупереч зазначених вимог не надано суду жодних доказів в підтвердження обставини щодо понесення додаткових витрат на дитину.

На підставі ст. 180, 185, 196 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12 061 грн. 17 коп. неустойки за несплату аліментів за період з 01.01.2008 року по 01.01.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 640 грн. судового збору.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуюча Бойко О. М.