Справа № 211/66/17-ц
Провадження № 6/211/9/17
У х в а л а

іменем України

12 січня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Ткаченко С.В.

при секретарі: Коптєвій К.М.

розглянувши подання державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,-

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ( паспорта ). Посилаються на те, що на виконанні у Довгинцівському відділі ДВС м. Кривий Ріг знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1 / 4 частини на користь ОСОБА_3, виконавчий лист № 210/27/16-ц від 22.06.2016 року виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов на виконання до Довгинцівського ВДВС за місцем мешкання боржника 01.11.2016 року, а 04.11.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 52776659.

Боржник в добровільному порядку виконавчий документ не виконує, аліменти не сплачує, державним виконавцем були надіслані запити до реєстраційної служби, ДАІ, та податкових органів для з»ясування майнового стану боржника. Відповідно до відповіді з державної міграційної служби України було встановлено, що боржник має закордонний паспорт, тому державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документу.

Державний виконавець відділу ДВС, в судове засідання не з'явився.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали додані до подання , суд вважає , що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов»язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в"їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року ( в ред.. від 8 березня 2011 року) (надалі Закон).

Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та громадянинові України, який має паспорт , може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, а він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу цих правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України, та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухиленні від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Враховуючи вимоги закону, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та інші факти, обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду не за сам факт невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа мала намір не виконувати належні до виконання зобов'язання в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів подання стягувачем до стягнення предявлено виконавчий лист 31.10.2016 року , виконавче провадження відкрито 4.11.2016 року, тобто з моменту початку стягнення аліментів за виконачим листом до моменту подання до суду клопотання про обмеження виїзду боржника за кордон минуло лише два місяці, державний виконавець не надає жодних підтверджень, що боржник був ознайомлений з тим, що він має сплачувати аліменти, що від нього відбиралися будь-які пояснення, підтверджень про те, що боржник умисно знаючи про борг ухиляється від його сплати та умисно не виконує рішення суду державним виконавцем не надано.

Отже, саме по собі невиконання боржником зобов'язань, тим більше протягом двох місяців, не може свідчити про ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду обов'язків.

В суді не доведено та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не має передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

При зверненні до суду з зазначеним поданням державний виконавець надає підтвердження, що боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, але не надав доказів про те, що боржник злісно ухиляється від сплати аліментів, про намір виїхати за кордон чи перебування за кордоном.

Звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не наддав суду доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до неможливості вчинення певних виконавчих дій, або боржник безпідставно та неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця.

Право на свободу пересування має первинне закріплення уст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Необхідно зазначити, що згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян ОСОБА_4 громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) або якщо щодо нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

За змістом п. 3 роз»яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 р. підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обов»язків, передбачених Законом про виконавче провадження.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов»язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Проте до подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не додано доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

Державним виконавцем не надано доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржникові, що свідчить про можливу необізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження на момент внесення до суду даного подання.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив, що боржник був повідомлений про перебування виконавчого листа на виконанні.

Кім того, саме подання державного виконавця не містить жодного посилання на докази, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та які дії чи бездіяльність вчинив боржник, які б свідчили про свідоме ухилення від виконання рішення суду.

Суд зазначає, що на теперішній час державним виконавцем не доведено належними та допустимими засобами доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.199 ч.2 п. п. 5, 6 ЦПК України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов'язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. 11, ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд ,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - відмовити .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення . У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ткаченко С. В.