АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3385/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_4 про визнання нікчемного правочину недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2016 у задоволенні позову ПАТ «Банк національний кредит» до ОСОБА_4 про визнання нікчемного правочину недійсним відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2011 між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_4 було укладено Договір №DF994/2011-1 банківського вкладу в національні валюті без капіталізації процентів та додаткову угоду №1, строком до 09.11.2016 з відсотковою ставкою 15 % річних. 16.02.2015 між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_4 було укладено Договір про внесення змін №1 до Договору № DF994/2011-1 банківського вкладу від 26.12.2011, відповідно до умов якого сторони домовились, що у випадку розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 25% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку без перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2016 було відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Банк національний кредит» до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів за договором про внесення змін до договору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016 дане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким зобов'язано ОСОБА_4 повернути ПАТ «Банк національний кредит» 2 487 891,86грн отриманих за нікчемним договором про внесення змін №1 від 16.02.2015 до договору банківського вкладу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням апеляційного суду визнано додаткову угоду нікчемним правочином та повернуто сплачені за ним кошти, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк національний кредит» просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2016 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній доводів. Відповідач у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, вірно встановив спірні правовідносини та правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Предметом спору у даній справі є визнання нікчемного правочину недійсним. В обґрунтування таких вимог позивач посилався на ту обставину, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016 відповідач не виконав, а іншого способу захисту своїх прав позивач не знайшов.

Встановлені судом обставини щодо укладення сторонами Договору №DF994/2011-1 від 26.11.2011 банківського вкладу та Договору№1 від 16.02.2015 про внесення змін до нього, їх умов, а також щодо запровадження тимчасової адміністрації та проведення процедури ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» представником позивача не заперечується.

Правильно встановлено судом першої інстанції, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016 скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2016 та зобов'язано ОСОБА_4 повернути ПАТ «Банк національний кредит» грошові кошти у розмірі 2 487 891,86грн одержані за договором про внесення змін від 16.02.2015 до Договору банківського вкладу №DF994/2011-1 від 26.11.2011 та вирішено питання розподілу судових витрат.

Даним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016 встановлено, що ПАТ «Банк національний Кредит» 16.02.2015, укладаючи з відповідачем Договір про внесення змін до Договору № DF994/2011-1 банківського вкладу без капіталізації процентів від 26.12.2011, яким було внесено зміни до п. 2.3 Договору, що є порушенням вимог п.1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки Банк відмовився від власних майнових вимог, а тому Договір про внесення змін до Договору № DF994/2011-1 банківського вкладу ( в національній валюті) без капіталізації процентів від 26.12.2011 від 16.02.2015 є нікчемний в силу Закону (ас49-55).

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду країни від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» дано роз'яснення, що у разі, якщо під час розгляду судом спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного буде встановлено, що правочин є нікчемним, суд в мотивувальній частині рішення повинен констатувати факт нікчемності такого правочину, а в резолютивній - відмовити в позові про визнання правочину недійсним. Якщо одночасно позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків недійсного правочину, то вона у разі встановлення нікчемності правочину або визнання його недійсним підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, не виконуючи рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016, фактично не погоджується із нікчемністю правочину, у зв'язку з чим потрібно визнати його недійсним, не заслуговують на увагу та спростовуються встановленими судом обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які представник позивача посилався в обґрунтування своїх вимог, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав для скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна