Дата документу 27.03.2017
ЄУ № 420/2407/16-ц
Провадження №2/420/120/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Іванової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку з надвірними прибудовами і службами, розташованого за адресою: Луганська область, смт.Новопсков, вул. Леніна, буд.271.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1, деякий час спільно проживала з ОСОБА_2. В період спільного проживання на її особисті кошти був придбаний житловий будинок за адресою: Луганська область, смт.Новопсков, вул.Леніна, буд. 253. Згідно з довідкою №166 від 19.02.2016, виданою Новопсковською селищною радою Новопсковського району Луганської області, адреса даного будинку була змінена на: Луганська область, смт.Новопсков, вул.Леніна, буд.271. В договорі купівлі продажу покупцями вказані вона та ОСОБА_2 Право власності на житловий будинок було зареєстровано в БТІ за нею та ОСОБА_2 Вони зі співмешканцем зареєстровані в даному будинку, проте з 16.08.1978 ОСОБА_2 відбув у невідомому напрямку, на даний час його місцеперебування невідоме. Починаючи з 1978 року по теперішній час, вона відкрито і безперервно володіє як своєю часткою даного майна, так і частиною нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, сплачує за комунальні послуги, утримує будинок у належному стані, робить поточні ремонти будинку та надвірних споруд. Позивач вважає, що більше десяти років відкрито, безперервно володіє вказаним будинком з надвірними спорудами і просить визнати за нею право власності на ? даного нерухомого майна за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не зявилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача, Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, інвентаризаційну справу на домоволодіння, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

30 липня 1973 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у ОСОБА_3 житловий будинок житловою площею 25,8 кв. м. з надвірними спорудами і службами, який знаходиться за адресою: вул.Леніна, буд. 253, смт. Новопсков Ворошиловградської області, що підтверджується договором купівлі продажу від 30.07.1973, посвідченим державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1182 (а.с.26-27).

На підставі зазначеного договору купівлі продажу Старобільським міським бюро технічної інвентаризації домоволодіння було зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та записано в реєстрову книгу за №4/670 від 25.12.1973 (а.с.27), що підтверджується відповідними записами в інвентаризаційній справі №82.

Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння по вул. Леніна, буд. 271, квартал №70, смт.Новопсков Ворошиловградської області, від 13.07.1984, домоволодіння складається з: житлового будинку (позначеного на плані літ. А-1), сіней (а), вхідного ганку (а1), літньої кухні (В), сараю (Б), сараю (Д), погребу (Г), колодязю (к), воріт (N1), паркану (N-2); власником домоволодіння зазначено ОСОБА_1 (а.с.9-14).

Згідно довідки №266, виданої Новопсковською селищною радою Новопсковського району Луганської області 19.02.2016, рішенням виконкому Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області №95 від 15.07.1997, проведена перереєстрація житлового фонду (зміна нумерації будинків та зміна назви вулиць) (до перереєстрації був №253 по вул. Леніна, а після реєстрації будинок №271 по вул.Леніна) (а.с.8).

Вартість домоволодіння відповідно до звіту про оцінку майна за адресою: вул. Українська (Леніна), буд.№271, смт.Новопсков Луганської області, станом на 16.01.2017 становить 96505 грн. (а.с.33-34).

Як вбачається з погосподарської книги, за вищезазначеною адресою з 08.02.1974 був зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був знятий з місця реєстрації 13.07.1977, що підтверджується відміткою Відділу внутрішніх справ Новопсковського райвиконкому Ворошиловградської області (а.с.15 -22).

Крім того, згідно листа №237 від 15.02.2017 Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за даними діючої та архівної картотек з реєстрації місця проживання інформація щодо реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: Луганська область, смт.Новопсков, вул. Леніна, буд.271, не значиться (а.с.47).

Позивач, ОСОБА_1, починаючи з 07.10.1974 по теперішній час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відміткою в її паспорті серії ЕН №285016, виданому Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 18.12.2003 (а.с.5).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).

Отже, позивач станом на 21.12.2016 (дата звернення до суду з позовною заявою) зареєстрована та проживає у зазначеному домоволодінні більше пятнадцяти років.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 уклала відповідні договори та забезпечила будинок електро- та газопостачанням, про що свідчать відповідні договори (договір №850906085 від 27.09.2013 про користування електричною енергією побутовим споживачем, укладений між ОСОБА_1 та Новопсковським РЕС, договір №301767 купівлі продажу природного газу неаселення від 29.07.1999 між Новопсковською дільницею ЛФДК Торговий дім «Газ України» та ОСОБА_1 (а.с. 6-7, 23-25), робить поточні ремонти, сплачує за комунальні послуги, тобто позивач належним чином дбає про утримання домоволодіння в житловому стані.

Таким чином, починаючи з 07 жовтня 1974 року та по теперішній час позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в житловому будинку за адресою: вул.Леніна, буд.271, смт.Новопсков Луганської області, крім того, з 13 липня 1977 року вона добросовісно, відкрито та безперервно володіла всім домоволодінням, у тому числі і ? частиною, яка належала ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, згідно положення ст.344 ЦК України ОСОБА_1 набула право власності на це майно в порядку набувальної давності, а тому, суд прийшов до висновку що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності в порядку набувальної давності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У звязку з чим позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,8,10,11,12-15,33,88,212-215,223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку з надвірними прибудовами і службами, розташованого за адресою: Луганська область, смт.Новопсков, вул. Леніна, буд.271.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко