Справа № 461/6281/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/741/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К.О.,

з участю ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 28 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору, стягнення суми вкладу та процентів, -

в с т а н о в и л а:

28.09.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору банківського вкладу, стягнення суми вкладу та процентів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між сторонами укладено договір банківського вкладу, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, під 7,75 % річних. 12.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про розірвання договору, повернення коштів та процентів по ньому, однак їй було відмовлено. У звязку з відмовою банку звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір № SAMDN2882 від 15.10.2010 року (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 10000,00 доларів США та нараховані проценти у розмірі 2689,54 доларів США.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Розірвано договір № SAMDN2882 від 15.10.2010 року (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 за договором «вклад Стандарт» з щомісячною виплатою № SAMDN2882 від 15.10.2010 року суму вкладу з процентами у розмірі 12689,54 доларів США, яка складається з суми вкладу у розмірі 10000,00 доларів США та суми процентів у розмірі 2689,54 доларів США. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ «Приватбанк».

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не перевірено наявність оригіналів документів із зазначенням необхідних реквізитів, що підтверджують укладення договору вкладу між позивачем та відповідачем. Копія договору банківського вкладу та квитанції про внесення коштів, що знаходяться у матеріалах справи, не є належним доказами, оскільки не містять печатки банку. Вказує на те, що відповідач немає оригіналів вказаних документів та позбавлений доступу до інформації щодо клієнтів, які уклали договори з філією «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів знаходження спірних коштів на рахунках відповідача. Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо вимог про стягнення відсотків за договором банківського вкладу, оскільки позивачем не надано належних доказів укладення спірного договору, а також доказів щодо початку періоду не нарахування чи невиплати відсотків. Вказує на те, що після прийняття Правлінням Національного банку України Постанови № 260 від 06 травня 2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території автономної Республіки Крим і міста Севастополя» відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та м. Севастополя не має правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополь.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, її представника в заперечення доводів апеляційної скарги, представника відповідача на підтримання вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 15.10.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу № SAMDN2882 від 15.10.2010 року (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США, процентна ставка по вкладу складає 7,75 % річних. Строк депозитного вкладу сторонами погоджено до 15.01.2011 року (п. 1 договору) (а.с. 8-9).

12.07.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про розірвання договору банківського вкладу № SAMDN2882 від 15.10.2010 року та просила повернути належні їй кошти, що були предметом договору (а.с.13).

18.07.2016 року відповідач своїм листом повідомив позивача, що через політичні події в країні у банку виникли складнощі з обслуговуванням депозитів та рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.14-15).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що між сторонами укладено договір банківського вкладу, на підставі якого відкрито депозитний рахунок. ПАТ КБ «Приватбанк» порушено права позивача на вільне володіння та користування належними їй грошовими коштами, зокрема сумою вкладу та процентами, що є підставою для їх стягнення, а банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань за договором банківського вкладу.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Частиною першою статті 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського цей договір є нікчемним.

Відповідно до п. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні рахунки)(п. 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний депозитний рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківським правилам) і звичаям ділового обороту.

Пунктом 10.1 зазначеної Інструкції передбачено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред»явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зі змісту копії договору банківського вкладу № SAMDN2882 від 15.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», вбачається, що клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (вклад) на строк вкладу, в якості додаткового документа, підтверджуючого внесення коштів на депозит, банк видає клієнту електронну ощадну книжку № 396383, для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту депозитний рахунок № 8004.

Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 на підтвердження укладення договору банківського вкладу надано виключно ксерокопію договору та квитанцію, які не містять необхідних реквізитів, передбачених Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, а також не надано доказів на підтвердження наявності грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі спірного договору.

В судовому засіданні колегією суддів оглянуто представлені позивачкою оригінали: договору банківського вкладу № SAMDN2882 від 15.10.2010 року, квитанції № 7 від 15.10.2010 року та роздруківки від 08.07.2016 року. Наявні в матеріалах справи копії відповідають представленим суду оригіналам.

Обовязковою до застосування судами відповідно до застережень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України правовою позицією Верховного Суду України № 6-118цс14 від 29.10.2014 року передбачено: «Аналіз статті 1059 Цивільного кодексу України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за

№ 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дозволяє дійти такого висновку.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З оглянутої квитанції № 7 від 15.10.2010 року на суму 10000,00 доларів США вбачається, що на такій виконано рукописний підпис касира та зазначено електронний цифровий підпис (ЭЦП AGR28134), що не відповідає застереженням пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 яким визначено, що виконання рукописного підпису касира повинно завірятись відтиском печатки установи, а у випадку виконання касиром електронного цифрового підпису останній засвідчується електронним підписом САБ. З наведених підстав, квитанція № 7 від 15.10.2010 року на суму 10000,00 доларів США на переконання колегії суддів не можна вважати допустимим доказом, що свідчить про передання Банку коштів згідно договору вкладу.

Покликанням позивачки та її представника на ті обставини, що з дати укладення договору Банком проводились виплати відсотків за депозитним вкладом, колегія суддів надає критичної оцінки, оскільки згідно договору банківського вкладу № SAMDN2882 від 15.10.2010 року нарахування та виплата відсотків проводиться щомісяця, натомість, сторона позивача на власний розсуд розпорядившись правами сторони у спорі, жодної квитанції, яка б засвідчувала виплату відсотків за спірним депозитним договором, відтак, доводила укладення договору ні в розпорядження суду першої, ні апеляційної інстанції не представили.

Одночасно, позивач заявляючи до стягнення відсотки, стверджуючи про укладеність між сторонами договору положень останнього не застосовує. При обчисленні відсотків приймається за основу відсоткова ставка, що діяла на дату укладення договору, коли п. 6 договору банківського вкладу № SAMDN2882 від 15.10.2010 року, визначено перекладення договору за відсотковою ставкою діючою у Банку на момент лонгації.

Роздруківка від 08.07.2016 року на суму 618,70 доларів США також не приймається судом, як доказ, що свідчить про розміщення коштів в Банку, нарахування Банком належних до виплати відсотків, подальше знаходження коштів в Банку, оскільки з такої не вбачається, що така стосується рахунку чи договору саме позивачки.

Враховуючи, що договір банківського вкладу, квитанція про внесення коштів на рахунок без обовязкових реквізитів такої не можуть свідчити про дотримання письмової форми договору банківського вкладу № SAMDN2882 від 15.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення суми вкладу та процентів.

Також, матеріалами справи встановлено, що Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014 року Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» було передано в довірче управління майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» користується, володіє та розпоряджається всім майном ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться на території АРК та міста Севастополя.

Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 04.06.2014 року Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» призначено управляючим майном банку за всіма договорами (у тому числі депозитними, кредитними, іншим залученим коштам, орендними і т. д.), що свідчить про виконання Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» зобовязань за договорами за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополь.

Отже, зважаючи на припинення діяльності на території АРК Крим та м. Севастополь відокремлених структурних підрозділів банку ПАТ КБ «Приватбанк» та, як наслідок, оголошення Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» про придбання прав (вимог) за вкладами (рахунками), позивачем у разі підтвердження укладення договору з відповідачем має бути надано суду інформацію та документальне підтвердження відсутності проведення виплати належних коштів за спірним договором даною установою. Таких доказів матеріали справи не містять.

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору, стягнення суми вкладу та процентів відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 28 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору, стягнення суми вкладу та процентів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_6