Справа № 668/4313/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

при секретарі: Кліментовській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним посилаючись на ту обставину, що відповідно до кредитного договору №404 від 05.06.2008 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 15000,00 доларів США зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 13,80% річних терміном з 05.06.2008 року по 04.06.2030 року на придбання житлової нерухомості - однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 12.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 11481,64 доларів США, а також 15118,28 гривень штрафу та неустойки, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути вказану заборгованість та понесені судові витрати в сумі 4630,00 гривень.

В ході судового розгляду справи позивач уточнив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11481,64 доларів США, а також 15118,28 гривень штрафу та неустойки, а також судові витрати в сумі 4708,05 гривень.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені та уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, просила застосувати строк позовної давності, так як вважала, що позивач його пропустив щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язання по кредитному договору в сумі 96,77 гривень та заборгованості по пені за не своєчасну сплату процентів в сумі 7371,51 гривень. Зазначила, що заперечень до розрахунку кредитної заборгованості немає. Вказала також, що вважає заявлені позовні необгрунтованими, оскільки дружина позивача згоди на отримання ним кредиту та передачі в іпотеку спільного майна - квартиру не надавала. При укладенні кредитного договору були порушені вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", так як відповідачу не надано було повну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №404 від 05.06.2008 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 15000,00 доларів США зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 13,80% річних терміном з 05.06.2008 року по 04.06.2030 року на придбання житлової нерухомості - однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктами 5.3 та 5.8 Кредитного договору, укладеного між сторонами, сторони погодили, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежі від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності та строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов цього договору.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Відповідно до ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

ОСОБА_1 умови кредитного договору виконуються неналежним чином.

Так, згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 12.02.2016 року заборгованість за кредитним договором №404 від 05.06.2008 року, що складається із:

-строкової заборгованості по кредиту - 9756,00 доларів США, що станом на 23.03.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ 1 долар США = 26,919904 гривень еквівалентно 262630,58 гривен,

-простроченої заборгованості по кредиту - 140,93 доларів США, що станом на 23.03.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ 1 долар США = 26,919904 гривень еквівалентно 3793,82 гривень,

-поточної заборгованості по процентам - 48,05 доларів США, що станом на 23.03.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ 1 долар США = 26,919904 гривень еквівалентно 1293,50 гривень,

-простроченої заборгованості по процентах - 1536,66 доларів США, що станом на 23.03.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ 1 долар США = 26,919904 гривень еквівалентно 41366,74 гривень,

-заборгованості по неустойці (пені) за несвоєчасне повернення кредиту - 96,77 гривень,

-заборгованості по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату процентів - 7371,51 гривень,

-штрафу за невиконання п.3.3.13 Кредитного договору та п.3.3.4 Іпотечного договору - 7650,00 гривень.

Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що протягом розгляду справи позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4630,00 гривень згідно меморіального ордеру №9085-910 від 14.03.2016 року та в сумі 78,05 гривень згідно меморіального ордеру №9085-1074 від 17.06.2016 року.

У зв'язку з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в повному обсязі в загальній сумі 4708,05 гривень.

Разом з цим, доводи представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності щодо звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язання по кредитному договору в сумі 96,77 гривень та заборгованості по пені за не своєчасну сплату процентів в сумі 7371,51 гривень суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

З розрахунку, наданого позивачем, встановлено, що прострочення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 почалося з 11.03.2014 року, та у 2015 році припинилося погашення кредитної заборгованості.

З урахуванням визначеного сторонами строку позовної давності за даними правовідносинами, а також того, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав 15.03.2016 року, суд дійшов переконання, що позивачем не пропущено строк спеціальної позовної давності, а тому судом не встановлено підстав, зазначених представником відповідача для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання по кредитному договору в сумі 96,77 гривень та заборгованості по пені за не своєчасну сплату процентів в сумі 7371,51 гривень.

Крім того, інші доводи представника відповідача суд до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Щодо згоди дружини відповідача на отримання кредиту та передачу в іпотеку позитвачем нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири житловою площею 19,4 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м Херсон, вул Будьоного,12а, кв.21, судом встановлено наступне.

Згідно ст.578 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній власності, може бути передане у лише за згодою усіх співвласників.

Позивачем надано до суду копію нотаріально посвідченої заяви дружини відповідача - ОСОБА_2, якою остання 05.06.2008 року надала свою згоду на передачу в придбаної в період зареєстрованого шлюбу із відповідачем, однокімнатної квартири площею 19,4 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно вищевказаної заяви нею було стверджено, що отримання кредиту та виконання зобов'язання, за яким буде забезпечено іпотекою, а разом із цим і сама іпотека, здійснюється її чоловіком на умовах, які попередньо обговорили і вважали вигідними для себе.

У відповідності до ч 1, 2, 4 ст 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина та чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного, побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Крім того, відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначену в п. 24 Постанови ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» де за положеннями статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Таким чином, на момент укладання Кредитного договору із відповідачем діюче законодавство України не вимагає додатково окремої згоди дружини на отримання кредиту, лише має бути нотаріально посвідчена згода дружини на передачу в іпотеку майна, що є у спільній власності.

Крім цього, у відповідності до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла з 20.05.2008 року з дня звернення відповідача до позивача із заявою про отримання кредиту) та Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» позивач має надати споживачу попередню інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту перед укладанням кредитного договору та додати до кредитного договору детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживачів під час укладення кредитного.

Судом встановлено, що в матеріалах кредитної справи за Кредитним договором містяться Заява позичальника-фізичної особи (на отримання кредиту) від 20.05.2008 року та Анкета на отримання кредиту від 20.05.2008 року, в яких відповідач підтвердив, що позивач перед укладанням Кредитного договору надав йому в письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2006 р. (в редакції станом на 20.05.2008 року).

У відповідності до п.7.5. Кредитного договору та Додатку №1 до Кредитного договору, який є його невід'ємною частиною, позивач надав детальний розрахунок сукупної вартості кредиту, про що свідчить підпис відповідача на Кредитному договорі та в Додатку №1 до нього, в яких відповідач підтвердив, що йому наданий необхідний обсяг інформації про сукупної вартості кредиту та відповідач отримав свій примірник Кредитного договору тощо.

Таким чином, позивачем виконано вимоги законодавства України про захист прав споживачів.

На підставах вищевикладених, заявлені Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 611, 615, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №404 від 05.06.2008 року у розмірі 11481, 64 доларів США, що станом на 23.03.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ 1 долар США = 26,919904 гривень, еквівалентно 309084,65 гривень та 15118,28 гривень, що складається із строкової заборгованості по кредиту - 9756,00 доларів США, що еквівалентно 262630,58 гривен, простроченої заборгованості по кредиту - 140,93 доларів США, що еквівалентно 3793,82 гривень, поточної заборгованості по процентам - 48,05 доларів США, що еквівалентно 1293,50 гривень, простроченої заборгованості по процентах - 1536,66 доларів США, що еквівалентно 41366,74 гривень, заборгованості по неустойці (пені) за несвоєчасне повернення кредиту - 96,77 гривень, заборгованості по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату процентів - 7371,51 гривень, штрафу за невиконання п.3.3.13 Кредитного договору та п.3.3.4 Іпотечного договору - 7650,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» судовий збір у сумі 4708,05 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Суддя С.І. Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 30.03.2017 року.

Суддя С.І. Майдан