29.03.2017 Справа № 363/214/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Купрієнка С.І.
секретаря: Рибки І.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зацікавлена особа Вишгородський районний відділ УДМСУ в Київській області про встановлення факту постійного проживання,
ВСТАНОВИВ:
Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України їхнього батька ОСОБА_3 станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування своєї заяви вказали, що вони народилися у м. Єреван (республіка Вірменія) та у 1990 році переїхав зі своїми батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в Україну та з того часу постійно проживає на її території, батько проживає в Україні з 1988 року. Його батько є громадянином України, з 23.08.2002 року до сьогоднішнього часу він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Встановлення юридичного факту мешкання їхнього батька на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявникам для оформлення громадянства України.

У судовому засіданні заявники та їх представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Крім того, представник заявників пояснив, що Свасян Авет з 1990 року проживає на території України, а Свасян Ашот 1993 року, тривалий час заявники намагаються отримати громадянство України, але у зв`язку із тим, що відсутні деякі документи не можуть цього зробити, у зв`язку із чим просив суд задовольнити заяву у повному обсязі, оскільки встановлення даного факту є необхідної умовою, для того, що б заявники мали змогу звернутися до компетентних органів з заявою передбаченою Законом України «Про громадянство України».

Представник Вишгородського районного відділу УДМС в Київській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином.

Суд, вислухав пояснення заявників, їх представника, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єреван Вірменської РСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 07.06.1989 року зроблено актовий запис №1049, та батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження заявника та його переклад (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 у м. Єреван Республіка Вірменія, про що в книзі реєстрації актів про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено актовий запис №1009, та батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження заявника та його переклад, засвідчений нотаріально (а.с. 35-36).

З копії паспорта громадянина СССР серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 з 21.11.1988 року по 10.07.2001 року був прописаний за адресою радгосп «Дергачівський» вул. 23 серпня, 7 (гуртожиток) (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України та отримав паспорт виданий Камянець-Подільському РВ УМВС України в Хмельніцькій області 22.08.2002 року відповідно до форми №1 щодо надання паспорту він був виданий в обмін на паспорт старого зразку (а.с. 6-8).

Згідно довідки з військового комісаріату Оболонського району м. Києва від 18.12.2008 року, Свасян Авет 24.10.2008 року призовною комісією визнаний непридатним для військової служби (а.с.29 зворот).

З листа Державної міграційної служби України від 20.02.2017 року № 6-1024/3.1-17 вбачається, що ОСОБА_5 постійно проживав на території України з 1988 року (а.с. 28).

Статтею 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Законом України «Про громадянство України», зокрема статтею 3 визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом країни «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлені факти. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Враховуючи те, що заявниками до суду надано належні та допустимі докази того, їх батько з 1988 року проживає на території України, суд вважає і доведеним у судовому засідання факт проживання в Україні батька заявників, ОСОБА_3 станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, Законом України «Про громадянство України», ст.ст.3, 10, 11, 256, 257, 258, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Заяву задовольнити. Встановити факт постійного проживання в Україні батька заявників, ОСОБА_3 станом на 24 серпня 1991 року.
На рішення на протязі 10 днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.
Суддя