Справа № 212/430/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді- Зіміна М.В.,

народних засідателів: В.Б.Костючок, О.Г.Коломоєць,

секретаря судового засідання- Борух Ю.К.,

за участі заявника ОСОБА_1,

представника заявника- Остапової С.В.,

опікуна ОСОБА_2,

прокурора -Плющакової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 про госпіталізацію громадянина ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без його згоди,-

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2017 року лікар-психіатр Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянина ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи за психічним захворюванням до березня 2017 року, з діагнозом шизофренія параноїдна форма. Спостерігається лікарем - психіатром з 1999 року. 19.12.2013 року ОСОБА_3 за рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області визнаний недієздатним та його опікуном призначено ОСОБА_2. 23.01.2017 року опікун ОСОБА_3- ОСОБА_2 звернувся до Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» із заявою про госпіталізацію останнього у звязку із погіршенням психічного стану. 24.01.2017 року ОСОБА_3 був оглянутий лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що останній потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки ОСОБА_3 з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без його згоди.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1, представник заявника ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених в заяві.

Опікун ОСОБА_2 у судовому засіданні просив госпіталізувати сина ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Недієздатний ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, зі слів лікаря ОСОБА_1 вказав на неможливість ОСОБА_3 приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя.

Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народився 07 жовтня 1980 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.6).

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 31 грудня 2013 року ОСОБА_3 визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_2. (а.с.8).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААГ № 026693 від 16.01.2015 року, ОСОБА_3 при повторному огляді встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням з 01.03.2015 року до березня 2017 року, з переоглядом 01.02.2017 року. (а.с.9).

Згідно висновку ЛКК №27, від 24.01.2017 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула ОСОБА_3 та при обстеженні встановлено, що останній контакту доступний, орієнтований правильно. Відповідає кратко, коротко, емоційно лабільний. Настрій нестійкий, дратівливий, агресивний до матері. Мислення вітіювате, по маячному трактує відношення до батьків. Критики до захворювання немає. На підставі огляду комісія дійшла висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії, параноїчної форми, та потребує лікування лише в умовах стаціонару. (а.с.3).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_3 страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_3- ОСОБА_2, просив госпіталізувати останнього до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що ОСОБА_3 внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, ст.ст.13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря-психіатра Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 про госпіталізацію громадянина ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без його згоди - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 до психіатричного закладу - Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Зімін

Народні засідателі: В.Б. Костючок

ОСОБА_5