Справа 688/3287/16-ц
№ 2/688/43/17
Рішення

іменем України

11 січня 2017 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в поданій суду позовній заяві просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 3650 грн. за договором позики від 11 лютого 2016 року та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 11 лютого 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого остання позичила в неї гроші в сумі 10 000 рублів чи російських рублів, і зобовязалася повернути кошти до 01 березня 2016 року, що підтверджується її гарантійною розпискою, яку ОСОБА_2 написала власноручно. Але до цього часу відповідач борг не повернула. Не дивлячись на неодноразові нагадування про необхідність повернення боргу, остання умов договору не виконує, уникає з нею зустрічей, борг не повертає, у звязку із чим вона змушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_3 позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В останнє судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутність суду не надала.

Вислухавши позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено письмову форму договору позики, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно норм ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в суді, 11 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким позикодавець (ОСОБА_1Ю.) передала у власність позичальникові (ОСОБА_2А.) грошові кошти готівкою у сумі 10 000 російських рублів, а позичальник зобовязувалася повернути таку ж суму грошових коштів до 01 березня 2016 року.

Факт отримання відповідачем у позивача в борг 10 000 рублів підтверджується розпискою від 11 лютого 2016 року.

Крім того, 10 квітня 2016 року ОСОБА_2 власноручно написала ще одну розписку для ОСОБА_1, в якій вказала, що не має змоги повернути вчасно останній позичені кошти, а тому зобовязується повернути їх за 3 місяці по нинішньому курсу, що складає 3650 гривень.

Враховуючи наявні письмові докази, суд вважає факт передачі грошей є безспірним, а договор позики укладеним.

Разом з тим, ОСОБА_2 умови договору не виконала, гроші не повернула.

Як вбачається із змісту ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Офіційний курс гривні до російського рубля станом на 11 січня 2017 року становить за 10 (десять) російських рублів 4,5347 грн., що підтверджується витягом із сайту Національного банку України.

З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, загальна сума боргу в сумі 2205 гривень 22 копійки.

Статею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому п.1 ч.2 ст.1049 ЦК України встановлює, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

На підставі наведеного, дана сума позики підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1, так як остання має право вимагати згідно вказаного договору повернення обумовленої договором суми.

Згідно ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

суд,

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 10 000 російських рублів, що еквівалентно сумі 2205 (дві тисячі двісті пять) грн. 22 к.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору в сумі 551 грн. к.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: