Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-2585/11 головуючий у 1-й інстанції Дараган Л.В.
провадження № 22-ц/778/450/17 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянова Г.С.,

суддів: Кримська О.М.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року за заявою ОСОБА_3 про повернення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання дійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та встановлення постійного земельного сервітуту за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, треті особи відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», Комунальне підприємство «Водоканал», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання недійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту та стягнення судових витрат, за участю третіх осіб Центру Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам, приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, КП «Водоканал», ВАТ «Мелітопольгаз», приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення грошових сум, за участю третіх осіб ВАТ «Мелітопольгаз», КП «Водоканал», приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку, площею 600 кв. м, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, на якій розташований житловий будинок, загальною площею 25,2 кв. м, з моменту укладення договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 600,14 кв. м, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, що укладений 25 жовтня 2007 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 4427. Встановлено постійний земельний сервітут, а саме право ОСОБА_6 на експлуатацію трубопроводів з газопостачання, водопостачання по земельній ділянці, площею 55,972 кв. м, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1/1, та належить ОСОБА_9, для можливості експлуатації житлового будинку, який належить ОСОБА_6 і розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, із внесенням плати в розмірі ставки земельного податку, який повинен бути розрахований, виходячи із розміру даної земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 549 гривень 20 копійок. В іншій частині позову ОСОБА_6 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року у даній справі залишено без змін.

ОСОБА_3, вважає, що оскільки на час ухвалення судового рішення від 20 листопада 2012 року вона була інвалідом 2-ї групи, на тепер визнана інвалідом першої групи, тому на підставі Закону України «Про судовий збір» від 01.11.2011, року ч. 2 ст. 79 ЦПК України стягнуті з неї на підставі рішенням суду судові витрати повинні бути їй повернуті, в заяві просила повернути їй судові витрати в сумі 549 гривень 20 копійок.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року в задоволені заяви ОСОБА_3 про повернення судового збору відмовлено.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою заяву задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлену ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом встановлено, що Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року (справа № 2-421/2012) позов ОСОБА_6 задоволено частково, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати в сумі 549 грн. 20 коп. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року у даній справі залишено без мін.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в резолютивні частині рішення суд зазначає: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю або частково; висновок суду по суті позовних вимог; розподіл судових витрат; строку і порядку набрання рішення суду законної сили та його оскарження.

Отже, судові витрати понесені ОСОБА_6 в розмірі 549 грн. 20 коп., питання про повернення яких ставиться заявником, були стягнуті рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року з ОСОБА_3, як з відповідача, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, понесеним позивачем на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Зазначене рішення набрало законної сили та вже виконано.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі за заявою ОСОБА_3 про вирішення питання щодо судових витрат у вищезазначеній цивільній справі було встановлено, що ОСОБА_3 зверталася до суду, як із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, так і з позовом про скасування рішення суду в частині стягнення судових витрат. Рішення судів усіх інстанцій у задоволенні цих заяв було відмовлено ( а.с. 28-29 т. 8).

Тобто, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, яким було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові втрати по вищезазначеній справі у розмірі 549 грн. 20 коп. набрало законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заява ОСОБА_3 про повернення сплачених нею за рішенням суду суми судових витрат не може бути задоволена, оскільки призводить до позапроцесуальної зміни рішення по суті.

В даному випадку, якщо ОСОБА_3 вважає, що вона незаконно понесла судові витрати у вищезазначеній цивільній справі в сумі 549 грн. 20 коп., тобто фактично вважає, що рішення суду в цій частині не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвело до неправильного вирішення справи щодо розподілу судових витрат між сторонами, то це є підставою для його оскарження в апеляційному, касаційному порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про повернення судових витрат, які були стягнуті з останньої на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовим рішенням, яке набрало законної сили, у звязку із чим постановлена ухвала є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Аргументи апеляційної скарги, які зводяться до того, що ОСОБА_3, як інвалід другої групи звільнена від сплати судових витрат відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому фактично сплачені нею судові витрати в розмірі 549.20 грн. підлягають поверненню, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: