У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Ткачука О.С., Фаловської І.М.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Одеський завод поліграфічних машин», третя особа - Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про стягнення середнього заробітку за несвоєчасно виплачену заробітну плату, компенсацію втрати частини заробітної плати і відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та Відкритого акціонерного товариства «Одеський завод поліграфічних машин» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 22 січня 1979 року він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Одеський завод поліграфічних машин» (далі - ВАТ «Поліграфмаш»). 12 січня 2004 року звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Зазначав, що за період його роботи у ВАТ «Поліграфмаш» виникла заборгованість з заробітної плати у розмірі 54 926 грн 39 коп., яка була виплачена йому лише в квітні 2015 року.

Позивач вважає, що відповідно Закону України «Про компенсацію громадянам збитку частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159 сума індексації за період з лютого 2004 року по квітень 2015 року складає 141 007 грн 57 коп.

Також вказував, підприємство не надало йому довідку про заробітну плату за період його роботи для нарахування розміру пенсії, його заяви на адресу ВАТ «Поліграфмаш», прокуратуру в Малиновському районі м. Одеси про надання довідки залишились без уваги, чим грубо порушено його права на достойну пенсію, чим завдано йому моральну шкоду.

Крім того, у серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Одеський завод поліграфічних машин» про стягнення компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату, затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в квітні 2015 року відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2010 року та на підставі виконавчого листа від 28 березня 2011 року йому була сплачена заборгованість з заробітної плати з січня 2004 року, тобто через 136 місяців.

Позивач вважає, що за період часу з лютого 2004 року по травень 2015 року сума заборгованості становить 80 784 грн і індексація на розраховану суму складає 78 464 грн 93 коп.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2016 року позови було об'єднано в одне провадження.

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь: середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати сумі 159 248 грн 93 коп.; компенсацію за несвоєчасну виплату заборгованості у сумі 131 105 грн 19 коп.; відшкодувати моральну шкоду в сумі 150 000 грн за нанесену йому моральну травму; витрати на юридичні послуги 15 000 грн, а всього стягнути з ВАТ «Поліграфмаш» 455 354 грн 12 коп.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Одеський завод поліграфічних машин» на користь ОСОБА_4 компенсацію втрати частини заробітної плати у сумі 131 105 грн 19 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ВАТ «Поліграфмаш» просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (зі змінами і доповненнями), сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Частково задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що заборгованість з заробітної плати стягнута з ВАТ «Поліграфмаш» на користь ОСОБА_4 лише 06 квітня 2015 року на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2010 року, що не заперечувалось сторонами у справі. Цим же рішенням було встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача складає 594 грн, що не підлягає доказуванню згідно з положенням ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, взявши до уваги розрахунок компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, наданий позивачем, суди дійшли правильного висновку про стягнення компенсації у сумі 131 105 грн 19 коп.

Крім того, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4, судами зроблено правильний висновок про пропущення позивачем тримісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Відкритого акціонерного товариства «Одеський завод поліграфічних машин» відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.С. Ткачук

І.М.Фаловська