Справа № 182/7758/15-ц
Провадження № 2/0182/1018/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.01.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Рунчевої О.В.

секретаря Власенко Ю.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу, суд ,-

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу та просить стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок скоєння злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.З ст.209, ч.З ст.365 Кримінального кодексу України в розмірі 1 003 654,00 гривень та судовий збір на користь держави.

В обгрунтування позову позивач послався на те, що відповідач - ОСОБА_2 є колишнім працівником ПАТ «Промінвестбанк», працювала на посаді керуючого Філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Нікополі Дніпропетровської області».

Предметом позовних вимог за цією позовною заявою є відшкодування відповідачем позивачу матеріальної шкоди в сумі 1 003 654,00 грн, завданої в результаті дій відповідача по заволодінню коштами Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» (ПАТ «НГК»).

Так 14 серпня 2013 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 1-296/2011 провадження №1/0182/61/2013, ОСОБА_2 визнана винною в скоєні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України та їй призначено покарання за:

- ч. 5 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 300 000,00 грн. з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки з конфіскацією всього особистого майна;

- ч. 3 ст. 209 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 280 000,00 грн., з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно - розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна;

- ч. 3 ст. 365 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 250 000,00 грн., з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно- розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна; (в редакції КК України на момент вчинення злочину)

- ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 500 грн. та звільнити від відбування покарання у зв'язку із закінченням строку давності.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 остаточно призначено покарання у вигляді 300 000,00 грн. штрафу в дохід держави з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна.

Серед інших епізодів, вироком встановлено факт незаконного заволодіння з боку ОСОБА_2 коштами Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр», шляхом перерахування вказаною юридичною особою суми 1 000 000,00 грн. на рахунок банку № НОМЕР_1 на підставі платіжного доручення № 558 від 16 травня 2008 року.

Заявлені в межах кримінального провадження цивільні позови ПАТ «Промінвестбанк», ОСОБА_4, ПАТ «НГК» були залишені без розгляду.

15 травня 2014 року Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишений без змін в частині засудження ОСОБА_2 за вищевказаними статтями Кримінального кодексу України, проте скасований в частині залишення без розгляду цивільних позовів, в тому числі й цивільного позову Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр», справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

20 листопада 2014 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а саме: стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк», на користь Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» матеріальні збитки, завдані злочином, в розмірі 1 000 000,00 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» на користь Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» 1 000 000,00 грн., суд зазначив на встановлений вироком факт, що ОСОБА_2, будучи посадовою особою, вчинила перевищення службових повноважень і заволоділа майном Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Ухвалою від 12 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області відхилила апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк», а рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року залишила в силі.

Ухвалою від 19 березня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» відхилив, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року залишив без змін.

08 червня 2015 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_5 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47766754 щодо примусового виконання виконавчого листа № 182/4419/14-ц від 13 травня 2015 року, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» на користь Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» збитків, завданих злочином, в сумі 1 000 000,00 грн.

18 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47766754 від 08 червня 2015 року виконало рішення Нікопольського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року по справі № 182/441914-ц в частині сплати на користь Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» 1 000 000,00 грн., що підтверджується банківським розрахунковим документом - меморіальним ордером №92508 від 18 червня 2015 року на суму 1 000 000,00 гривень.

Також Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк» було сплачено за рахунок власних коштів судовий збір в сумі 3 654,00 грн., стягнутий Рішенням Нікопольського міськрайонного суду, зокрема:

28 серпня 2015 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_6 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №448564361 щодо примусового виконання виконавчого листа № 182/4419/14-ц від 13 травня 2015 року, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» на користь держави боргу в сумі 3 654,00 грн.

07 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №448564361 від 28 серпня 2015 року виконало рішення Нікопольського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року по справі № 182/441914-ц в частині сплати на користь держави 3 654,00 грн., що підтверджується банківським розрахунковим документом - платіжним дорученням № 99075 від 07 вересня 2015 року на суму 3 654,00 гривень.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» виплатило на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року за рахунок власних коштів на користь Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» матеріальну шкоду в сумі 1 000 000,00 грн., завдану злочином колишнього працівника Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» - ОСОБА_2, та на користь держави судовий збір в сумі 3 654,00 грн., всього 1 003 654,00 гривень.

Відповідно до імперативних приписів ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року та Ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року, ОСОБА_2 на дату скоєння злочинів працювала керуючою філією «Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області» та була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками, тобто була посадовою особою.

ОСОБА_2 була призначена на посаду керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області» наказом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) від 05.02.1997 р. №77-к і займала цю посаду в період з 05 лютого 1997 року по 25 лютого 2009 року.

Відтак, факт трудових відносин між позивачем та відповідачем в період незаконного заволодіння відповідачем коштами Публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний карєр» не потребує доказування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Абз. З ч. 1 статті 134 Кодексу законів про працю визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 Кодексу законів про працю, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно з абз. З пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Моментом виникнення майнової шкоди у позивача - ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 1 000 000,00 грн. є дата перерахування коштів на виконання Рішення Нікопольського міськрайонного суду в межах виконавчого провадження № 47766754, а саме - 18 червня 2015 року; моментом виникнення майнової шкоди у ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 3 654,00 грн. є дата перерахування коштів на виконання Рішення Нікопольського міськрайонного суду в межах виконавчого провадження №448564361, а саме - 07 вересня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_3 проти позову заперечували, просили відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року відповідач від імені позивача уклала договір позики (поворотно - фінансової допомоги).

Відповідно до пп.2.1-2.4 Договору сума поворотно-фінансової допомоги становить 3 млн. грн., які ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр» в особі ОСОБА_4 зобовязався передати банку на строк до 18 травня 2008 року під 30 відсотки річних (а.с.137-138).

На виконання умов договору ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр» платіжним дорученням № 558 від 16 травня 2008 року перерахував на рахунок банку 1 млн.грн.(а.с.135).

В той же час, банком Договір в частині повернення коштів у визначені сторонами строки виконано не було.

Відповідно до п.5.1 Договору за порушення умов договору винна сторона відшкодовує завдані збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством. Усі спори між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, розвязуються у відповідності до чинного законодавства України у господарському суді ( п.6.1. Договору). У цивільному-правово порядку та за правилами господарського судочинства сторони спірні правовідносини не вирішували.

Як на доказ вини відповідача ОСОБА_2 у спричиненні матеріальної шкоди банку позивач посилається на вирок Нікопольського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 року у кримінальній справі № 1-296/2011, яким засуджено ОСОБА_2 за ст.ст.191 ч.5, 366 ч.1, 365 ч.3, 209 ч.3 КК України, а саме: за укладення договорів позики з фізичними та юридичними особами; незаконне перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб, а також незаконне надання кредитів юридичним особам (а.с.9-102).

Внаслідок вказаних злочинних дій відповідачем ОСОБА_2 по договору позики (поворотно-фінансової допомоги) від 16 травня 2008 року фактично було завдані збитки ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр» та ОСОБА_4 на загальну суму 3 млн.грн. та вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.3 ст. 365, ч.5 ст.191 КК України.

На підставі цього, Публічне акціонерне товариство «Новопавлівський гранітний карєр» звернулося до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих злочином.

Рішенням Нікопольского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року у справі № 182/4419/14- ц на підставі ст.1172 ЦК стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 1 млн.грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат. В стягненні збитків з ОСОБА_2 відмовлено (а.с.103-106).

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» посилалося на те, що ОСОБА_2, як посадовою особою не вчинялись дії, які повязані з виконанням трудових обовязків при проведенні ВАТ «Нікопольський гранітний карєр» платежу в 1 млн.грн., бо проведення платіжних операцій клієнтами банку на підставі їх власних розпоряджень здійснюється без участі керівника обслуговуючого банку (а.с.107-110).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишено без змін (а.с.107-111).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року залишено без змін (а.с.112-114).

Відповідно до розяснення Верховного Суду України, яке міститься у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду від 18 грудня 2009 р. №14, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обовязкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З огляду на положення ст.22 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно із ст. 204 Цивільного Кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він визнаний судом недійсним.

В судовому порядку сторонами, органами прокуратури питання про визнання договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст 227,230,234 Цивільного Кодексу України та з інших не вирішувалося, не доведено, що саме банку завдані збитки діями відповідача ОСОБА_2

Згідно з вироком Нікопольського міськрайонного суду у справі № 1-296/2011р. судом встановлено, що внаслідок дій керуючої Нікопольською філією «Промінвестбанк» ОСОБА_2 по договору позики (поворотно-фінансової допомоги) від 16 травня 2008 року фактично було завдані збитки ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр», а не філії банку (а.с.9-112).

Як зазначено в Ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року у справі № 1-296/2011 (а.с. 205-221) суд першої інстанції не виконав вимог закону, а саме: згідно із статтями 291 та 328 КПК 1960 року при постановленні вироку суд вирішує в ньому питання про заявлений позов у повному чи частковому розмірі або відмовляє у його задоволенні, а цивільний позов при постановленні вироку може бути залишено без розгляду лише у випадках виправдання підсудного за відсутністю в його діях складу злочину.

Суд у вироку в порушення вимог ст.334 КПК 1960 року не зазначив, якою дією чи бездіяльністю ОСОБА_2 цивільному позивачеві заподіяно матеріальну шкоду, якими доказами це підтверджується, а також не навів відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, не вказав матеріальний закон, на підставі якого було вирішено питання щодо позову.

Відтак, у суду немає підстав вважати зазначені обставини доведеними та такими, що не підлягають доказуванню.

Позивач не врахував зазначені вимоги апеляційного суду та не надав переконливих доказів того, що у звязку із укладенням та виконанням договору позики від 16 травня 2008 року банку відповідачем ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає заявлені позивачем вимоги не доведеними та такими що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,57,60,88, 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_7