АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Шумко А.В.
№ 22-ц/796/714/2017 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали суду про визнання мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року про визнання мирової угоди, у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2016 року у задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року про визнання мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на те, що в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року, якою було визнано мирову угоду між сторонами у справі зазначено, що загальна площа земельної ділянки та площа земельних ділянок кожного з власників будинку будуть уточнені за висновками Головного управління Держземагенства у м. Києві при оформленні державних актів на право власності на земельні ділянки за вищевказаними межами.

Проте, згідно з ст.116 ЗК України земельна ділянка ні у власність, ні у користування сторонам не надавалася. В даному випадку, ні про яку приватизацію без виділення в користування ділянки з зазначенням конкретної її площі, не могло й бути мови.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача, представник відповідача ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року про визнання мирової угоди у зв'язку з нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що обставина на яку посилався заявник, не є нововиявленою обставиною згідно з положеннями ст.361 ЦПК України, оскільки існувала і була відома сторонам, у тому числі і заявнику на час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з п.п.1,2, 3, 4 ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для скасування рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду не виконане.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.п.3, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень, у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 року нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2015 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за якою сторони домовились про наступне:

ОСОБА_2, власнику квартири № 2, згідно технічного паспорту, виданого ОСОБА_1 14.02.2014 року, визначається в користування земельна ділянка від загальної площі 1467 кв.м приблизно 888,8 кв.м:

-з боку провулка Бурмистенка - 20 м.

-По правій межі 51,50 м.

-По лівій межі на межі - 2,60 м.; 4,60; 0,67; 0,63; 3,0; 3,38; 34,76.

-По тильній межі - 16,40

Власникам квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4 визначається в користування земельна ділянка від загальної прощі 1467 кв.м приблизно 296,8 кв.м:

-з боку вул.Бурмистенка - 7,00 м;

-По лівій межі 51,00 м;

-По тильній межі - 12,50 м;

-По правій межі - 17,76 м;

-По внутрішній тильній межі - 12,50 м;

-По внутрішній правій межі - 33,24 м.

Власниці квартири №3 ОСОБА_1, якій належить 3/20 будинку АДРЕСА_1 у м. Києві визначається в користування земельна ділянка від загальної площі 1467 кв.м приблизно 281,4 кв.м:

-По правій межі - 17,00.м;

-По лівій межі - 17,00 м;

-По тильній межі - 11,00 м;

-По межі біля будівель літ. А2, а2, а1 - 11,00 м.

У зв'язку із сумісними газопостачанням та водопостачанням власників квартир №1 та №3, а також з необхідністю проходу до провулку Бурмистенка власниці вартири №3 вважається, що землекористувачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 уклали договір на становлення сервітуту, згідно якого ОСОБА_1 безкоштовно користується земельною ділянкою для проходу на провулок Бурмистенка в межах 2,00 м, 9,60 м, 8,82 м, 2,00 м.

Загальна площа земельної ділянки та площа земельних ділянок кожного з власників будинку АДРЕСА_1 у м. Києві будуть уточнені за висновком Головного управління Держземагенства у м.Києві при оформлені державних актів на права власності на земельні ділянки за вищезазначеними межами.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою закрито.

В матеріалах справи наявні, зокрема, копія плану земельної ділянки АДРЕСА_1 у м. Києві, плану земельної ділянки, доданого до висновку судової будевельно-технічної експертизи №470 від 09.03.1994 року згідно з яким, земельна ділянка має площу 1409,4 кв.м.

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Києві, виготовленого 14.02.2014 року комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» на замовлення відповідача ОСОБА_1 вбачається, що зазначена земельна ділянка має різну конфігурацію та площу. Конфігурація та площа земельної ділянки підлягають уточненню за висновком Головного управління Держземагенства у м.Києві.

Я вбачається зпланурозташування земельних ділянок, складеного КП «Київський інститут земельних відносин» загальна площа вказаної земельної ділянки складає1428,24 кв.м(а.с.212 том 1).

Разом з тим, з резолютивної частини ухвали від 21.01.2015 року вбачається, що загальна площа земельної ділянки та площа земельних ділянок кожного з власників будинку АДРЕСА_1 у м. Києвібудуть уточнені за висновком Головного управління Держземагенства у м.Києві при оформлені державних актів на права власності на земельні ділянки за вищезазначеними межами.

А тому, обставина на яку посилається ОСОБА_1 не є нововиявленою обставиною в розумінні ст.361 ЦПК України.

Крім того, згідно зрішенням Європейського Суду з прав людини від 09.06.2011 року, яке набуло статусу остаточного 09.09.2011 року у справі «Желтяков проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказана заявником обставина для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами не є нововиявленою, оскільки існувала і була відома заявнику на час розгляду справи.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування ухвали суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді