_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4801/16-ц
Провадження № 2/520/5809/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

10.03.2017 року суддя Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - Департамент міського господарства Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Одеська міська рада, Виконавчий комітет Одеської міської ради, про поновлення житлових прав, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

27.04.2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до відповідачів, який 28.07.2016 року уточнили та просять поновити їх житлові права на житлову площу квартири 138 будинку 13 «а» по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі; усунути перешкоди у їх користуванні квартирою 138 будинку 13 «а» по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, шляхом виселення відповідачів; вселити позивачів на житлову площу квартири 138 будинку 13 «а» по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі.

03.03.2017 року позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову, а саме просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру 138 будинку 13 «а» по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі. Мотивуючи заяву тим, що невжиття вказаних заходів може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після предявлення вимоги чи подання позову до суду. Саме дише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що предмет даної справи стосується, зокрема, безпосередньо квартири житлові права на житлову площу квартири 138 будинку 13 «а» по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, суддя приходить до висновку, про можливість накладення арешту на квартиру до вирішення по суті. Оскільки, невжиття вказаних заходів у даній справі може призвести до ускладнення розгляду даної справи, зокрема, шляхом збільшення кола учасників. У зв'язку із чим, заява позивача підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру № 138 будинку 13 «а» по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, до вирішення спору по суті.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/ для негайного виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.