Провадження №22-ц/784/53/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 477/1462/16-ц Головуючий І інстанції Семенова Л.М.
Провадження № 22-ц/784/53/17 Доповідач Темнікова В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

при секретарі Лівшенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що 06.08.1999 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, в період якого в них народились спільні діти : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 На теперішній час в провадженні Братського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Оскільки вже тривалий час відповідач не цікавиться життям дітей, не допомагає матеріально, хоча має стабільний заробіток, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини на кожну дитину від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/2 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але на кожну дитину не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду допущено до негайного виконання в межах платежу за один місяць та стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

До судового засідання відповідач та його представник не з,явилися, просили справу розглянути без їх участі, доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивачка не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що сторони по справі згідно свідоцтв про народження мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.За даними Калинівської сільської ради, неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Також суд виходив з того, що з наданої копії запису лікарняної картки слідує, що такий діагноз як захворювання на цукровий діабет ІІ ступеню, відповідач мав ще у 2010 році, а на підтвердження наявності нині такого захворювання, відповідачем відповідних доказів суду не надано. Також відповідачем не було надано доказів щодо перебування його матері на його утриманні, а аргументи відповідача про проживання дітей у період з 2011 по червень 2016 року із ним, не дають підстав для звільнення його від обовязку з їх утримання.

Тому, посилаючись на положення ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його доходу, що сприятиме забезпеченню належних умов утримання дітей.

Втім, проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, та вислухавши пояснення позивачки в судовому засідання в апеляційній інстанції, апеляційний суд вважає, що встановивши дійсні обставини по справі, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей саме в розмірі ? частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно і вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі, а відповідно до ч. ч.2,3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Як стверджує відповідач в апеляційній скарзі, він працює, даний факт підтвердила і позивачка, зазначивши про те, що відповідач працює вчителем в Новомарївській загальноосвітній школі 1-111 ступенів. Зазначе свідчить про те, що він має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання неповнолітніх дітей. У звязку з цим суд правильно визначив розмір аліментів у єдиній частці від доходу відповідача на утримання обох дітей.

Проте, визначаючи конкретний розмір частки, суд не в повній мірі врахував положення ст. 182 СК України яка передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач має захворювання - цукровий діабет 11 типу, тому йому потрібне постійне лікування та профілактика, що підтверджується записами за 2010р. в лікарняній картці відповідача. Доказів того, що на даний час він вилікувався від цього захворювання суду надано не було. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Тому висновок суду про те, що в справі відсутні докази про те, що відповідач має дане захворювання на даний час фактично є припущенням суду. Не зважаючи на те, що суд першої інстанції посилався в рішенні на те, що відповідачу в 2010р. встановлено даний діагноз, належної правової оцінки суд цим обставинам у сукупності з другими доказами по справі не дав.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей підлягає зменшенню з ? частини до 1/3 частини заробітку та іншого доходу.

Водночас, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом не досліджено та не враховано матеріальний стан позивачки, розмір її доходу, оскільки встановлення даних обставин не має вирішального значення для розгляду спору по даній справі.

Не мають значення для розгляду спору також посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що до літа 2016року діти проживали з ним і він сам ніс всі витрати по їх утриманню, що саме він купує сезонний одяг для дітей, так як аліменти по даній справі присудив суд саме з моменту звернення позивачки до суду, а саме з серпня 2016р., коли діти вже проживали з позивачкою.

Інші доводи також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зроблених у рішенні суду щодо необхідності стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, а тому не є підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після його проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді