Справа №265/6889/16-ц
Провадження №2/265/265/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання її втратившею право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1998 року, зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 12 березня 2004 року за № 5009169. У вказаній квартирі зареєстрована колишня дружина ОСОБА_2 відповідачка по справі, шлюб з якою було розірвано рішенням Зарічного районного суду міста суми 18 грудня 2013 року. З листопада 2013 року, зібравши усі свої речі, відповідачка виїхала з Маріуполя до своїх родичів в місто Суми, де проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де їй належить частина квартири на праві приватної власності. Повертатися до міста Маріуполя відповідачка не має наміру, проти зняття її з реєстрації не заперечує, однак приїжджати з цією метою до міста Маріуполя не бажає. Її особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі вона не здійснює. Просили позов задовольнити, визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, та надала пояснення аналогічні викладеним у позовні заяві. Просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3, будучи повідомлена двічі про день та час розгляду справи за адресою фактичного проживання, до судового засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. У звязку з наведеним, суд розглядає справу у відсутності відповідачки на підставі доказів, які маються в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності позивачам по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19 січня 1998 року Управлінням міського майна, зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 12 березня 2004 року (а.с. 3,4).

З копії особистого рахунку, виданого 09 листопада 2016 року ПП «Ваш двір» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_4 значаться зареєстрованими квартиронаймач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та невістка ОСОБА_3 (а.с.6).

На підставі рішення Зарічного районного суду міста Суми від 18 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, розірвано (а.с. 7).

З акту ЖСН «Жемчужний» від 14 листопада 2016 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3, яка з 2013 року за даною адресою не проживає (а.с.5).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що позивачі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_4, колишня дружина ОСОБА_4 ОСОБА_3 не проживає в зазначеній квартирі біля 8 років, після розірвання відносин між нею та чоловіком, вона поїхала у місто Суми разом з сином до своїх батьків, особистих речей її у квартирі немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цим жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником квартири або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прописали у належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_5 невістку та дружину, відповідно, яка не проживає в зазначеній квартирі понад рік, не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, а тому суд вважає, що вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилою площею у спірній квартирі.

Аналізуючи вищевикладене суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втратившею право користування жилим приміщенням квартирі АДРЕСА_2.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_6.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.С. Адамова