РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року

Вінницький міській суд Вінницької області

в складі: головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, стягнення пені, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, стягнення пені, зазначивши, що 07.09.2016 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № CQ 2458, згідно умов якого відповідач зобов'язався організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій, а позивач зобов'язався сплатити вартість виробів у розмірі 40364 грн. Під час зустрічі позивач пояснила представнику відповідача, що має потребу в облаштуванні балкону «під ключ», що включає в себе: ряд підготовчих робіт (облаштування каркасу, стяжки), виготовлення віконної рами з пластика, встановлення віконної рами на місці, внутрішнє облаштування балкону вагонкою, проведення світла. Під час підписання договору позивач зауважила, що запропонована відповідачем угода не відповідає їх домовленості, а саме: влаштуванню балкону під ключ, на що отримала відповідь, що угода є типовою та іншої у нього при собі нема, після чого підписала запропонований договір та внесла завдаток у розмірі 4000 грн. 08.09.2016 року в офісі відповідача позивач в обмін на кошторис робіт передала відповідачу чергову суму коштів у розмірі 9364 грн. 28.09.2016 року відповідачем був надісланий майстер, який повідомив, що не є працівником відповідача, і його роботи по влаштуванню балкону повинні оплачуватися окремо. Після чого, позивач звернулася до відповідача та повідомила його, що відмовляється від його послуг, так як договір був укладений шляхом обману, а також просила повернути сплачені нею кошти, проте кошти їй ніхто не повернув. Позивач вважає, що діями відповідача порушенні її права передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХП, в силу чого вона змушена звернутись до суду та просить визнати договір недійсним, на підставі того що він укладений під впливом обману ст. 230 ЦК України, обмежує права позивача, як споживача шляхом застосування несправедливих умов; повернути позивачу сплачені кошти в порядку реституції ст. 216 ЦК україни у розмірі 13364,00 грн.; застосувати до відповідача відповідальність передбачену ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» і нарахувати на користь позивача пеню у розмірі 79855,2 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві, додатково зазначивши, що їй необхідно було провести ремонт балкону, вона зателефонувала по оголошенню, після чого прийшов представник і запевнив, що все влаштують. Домовились, що загальна сума буде становити 44364 грн. Дала йому 4000 грн. завдатку і підписала договір, який не читала. Наступного дня поїхала в офіс, там зустрілась із відповідачем і дала йому ще 9364 грн., їй видали квитанцію, а інші кошти сказали сплатити після проведення стяжки на балконі. Пізніше їй надали кошторис робіт, в якому були зазначені не ті роботи, які вона хотіла зробити, але запевняли, що все буде так як вона скаже. Потім прийшли працівники, які сказали, що їм необхідно окремо платити, однак вона не погодилась, так як платила за всі роботи відповідачу. Після чого вона прийшла до відповідача з вимогою повернути їй кошти. На уточнюючі питання суду позивач стверджувально зазначила, що не читала договір, який підписувала з відповідачем. Зазначила, що після непорозумінь з відповідачем - переїхала жити до дочки. В цей період їй повідомляли телефоном, що під вхідними дверима її квартири прийшов і чекає на неї майстер, але вона не приїхала до дому, оскільки її не попереджали про такий приїзд майстра. Підтвердила, що заяву відповідача про необхідність погашення боргу або розривання договору - отримувала по почті. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що уклав договір з позивачем, потім на прохання позивача із її сином виготовив та надав кошторис робіт, який узгоджували із сином позивача. Позивач не зрозуміла хід виконання робіт. До позивача двічі приходив майстер по зварювальних роботах, але його не допустили до роботи. Уклавши договір, відправив замовлення на завод для виготовлення деталей. Мав виконати роботи за 28 днів. Зазначив, що у зв'язку з тим, що позивач перешкоджав виконувати обсяг узгоджених робі, направив листа позивачу, в якому повідомив, що якщо не будуть допускати до роботи майстра, то завдаток повертатися не буде. Після чого зателефонувала позивач і повідомила, що буде звертатися до суду. Кошти не може повернути, оскільки вони вже витрачені на закупку матеріалів. Готовий договір із печаткою та його підписом був переданий довіреній особі на його укладення з клієнтом. Пояснив, що взяв 4000 грн. при укладенні договору. На кошти, які були отриманні від клієнта, видавались підтверджуючі документи. Зазначив, що усно домовились про інші будівельні роботи, які мав виконувати працівник на ім'я ОСОБА_4. Домовлятись про проведення інших будівельних робіт мав право, оскільки згідно КВЕДу має дозвіл на проведення монтажно-будівельних робіт. Готовий виконати договір і умови домовленостей щодо облаштування балкону, проте позивач у цьому перешкоджає. Просив в позові відмовити повністю.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Згідно Договору Індивідуальний номер замовлення CQ 2458 від 7.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_1, як замовником, та ФОП ОСОБА_2, як виконавцем, зазначено, що замовник доручає, а виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій, а замовник зобов'язується оплатити і прийняти готові Вироби і роботу відповідно до умов Договору. Вартість виробів становить 44364 грн. 00 коп., завдаток 4000 грн., борг «до передачі у власність» - 40364 грн. Відповідно до п. 3.1. та п. 3.1.1. Замовник зобов'язується сплатити вартість Виробів, що становить 44364 грн. Борг «до передачі у власність» повинен бути погашений Замовником не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку. Згідно пункту 3.2., лише після виконання п. 3.1., виконавець зобов'язується передати у власність Замовника виготовлені конструкції у продовж 28 робочих днів з моменту укладення договору. Пункт 4.1. прописує, що при внесенні Замовником завдатку і подальшим невиконанням п.3.1. чи п. 3.1.1. Договору, завдаток Замовнику не повертається (а.с. 4).

Товарний чек № CQ 2458 від 07.09.2016 року та товарний чек № CQ 2458 від 08.09.2016 року, підтверджують прийняття відповідачем коштів за металопластикові вироби згідно договору № CQ 2458 на суму 13364 грн. 00 коп., з яких 4000 грн. 00 коп. - завдаток. (а.с. 7).

Таким чином, суд встановив, що позивач уклала з відповідачем договір, який є різновидом договору побутового підряду, згідно якого відповідач зобов'язувався організувати роботи по виготовленню та по передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій, узгодивши умови виконання такого договору, зокрема: загальну вартість виробів, суму завдатку, передбачивши обов'язок відповідача передати у власність позивача виготовлені конструкції лише після сплати усієї вартості виробів, при цьому, відповідач на виконання умов договору отримав кошти на загальну суму 13364 грн. 00 коп., з яких 4000 грн. 00 коп. - завдаток.

Суд звертає увагу на те, що згідно укладеного між сторонами договору, відповідач, як виконавець по договору, не зобов'язаний проводити будь-яких будівельних робіт в житлі позивача, в тому числі і щодо облаштування балкону, - а зобов'язаний лише організувати роботи по виготовленню та по передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій.

При цьому, можлива наявність інших усних домовленостей між сторонами - повинна знайти своє відображення у відповідному договорі побутового підряду, що в послідуючому надасть можливість чіткого розуміння таких домовленостей та наслідків їх невиконання.

Комерційна пропозиція № 2458 від 07.09.2016 року, містись перелік замовлених металоконструкцій на загальну суму 13400,64 грн. (а.с. 23).

Суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач на виконання укладеного з позивачем відповідного договору направив до виробника ПВХ конструкцій зазначену вище комерційну пропозицію, що, виходячи із домовленостей відповідача та відповідного виробника ПВХ конструкцій, передбачає резервування необхідних вихідних матеріалів для подальшої можливості виготовлення відповідних ПВХ конструкцій.

Кошторис (Смєта) для обшивки і утеплення балкона визначає обсяг та вартість будівельних матеріалів і ремонтних робіт, які необхідно використати та виконати при здійсненні будівельних робіт щодо облаштування балкона, загальна вартість яких становить 19324 грн. (а.с. 5).

Суд звертає увагу на те, що наданий суду як доказ Кошторис (Смєта) для обшивки і утеплення балкона - не стосується оскаржуваного договору і не охоплюється предметом даного позову, оскільки позивач просить визнати недійсним саме укладений договір, а стосується інших договірних правовідносин позивача з відповідачем щодо здійснення будівельних робіт по облаштуванню балкона, які після узгодження - не оформлялись ними письмово у виді договору будівельного підряду.

Заява ФОП ОСОБА_2, зазначає, що останній звертався до ОСОБА_3 з вимогою виконання умов пункту 3.1.1 Договору № CQ 2458 від 07.09.2016 року та погашення боргу, інакше Договір буде розірвано згідно пункту 4.1. (а.с. 8).

Зміст копії вимоги про повернення коштів від 27.10.2016 року, вказує, що ОСОБА_1 зверталась до ФОП ОСОБА_2 з вимогою про повернення грошових коштів у сумі 13364 грн. на протязі 5-ти днів, оскільки Договір від 7.09.2016 року на влаштування балкону був укладений під впливом обману. У разі не повернення коштів, вона вимушена буде звернутися до суду з позовом про повернення коштів, відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Даний документ не містить особистого підпису ОСОБА_1 (а.с. 9).

Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12.11.2014 року та Витяг з реєстру платників єдиного податку від 14.11.2014 року № 037, підтверджують реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації 12.11.2014, 2 001778 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, назва виду господарської діяльності згідно КВЕДу: інші будівельно-монтажні роботи (а.с. 21, 22).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України зазначають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Поняття договору побутового підряду визначено в ст. 865 ЦК України, згідно якої за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Стаття 875 ЦК України визначає поняття договору будівельного підряду: за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Норма п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначає, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 230 ЦК України вбачається, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

При прийнятті рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Суд звертає увагу на те, що необхідно відмежовувати обман, як підставу для визнання правочину недійсним, від помилки щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки обман - це завжди результат умисних дій (бездіяльності) однієї із сторін правочину, поведінка якої в послідуючому підтверджує наявність обману.

За даних обставин, взявши до уваги позицію сторін, врахувавши, що позивач уклала з відповідачем відповідний договір навіть не прочитавши його зміст, що не може бути результатом обману і залежить виключно від обраної моделі поведінки та позиції позивача, при цьому в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач вчиняв перешкоди позивачу щодо ознайомлення із змістом такого договору, врахувавши те, що укладений сторонами договір, який позивач просить визнати недійсним, стосується організації відповідачем роботи по виготовленню та по передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій, з огляду на те, що після укладання відповідного договору відповідач вчинив дії, направлені на його реальне виконання, зокрема, звернувся до виробника ПВХ конструкцій із відповідною комерційною пропозицією, що передбачала резервування необхідних матеріалів для виконання укладеного договору, враховуючи і те, що відповідач вчинив дії щодо виконання усних домовленостей (хоча такі домовленості, враховуючи наданий суду Кошторис (Смєту), згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України повинні оформлятись письмово) із позивачем по здійсненню будівельних робіт, пов'язаних з облаштуванням балкона, забезпечивши явку відповідних майстрів, яким позивач не надала доступу до місця здійснення будівельних робіт, при цьому, в послідуючому відповідач направляв до позивача письмову заяву з роз'ясненням наслідків невиконання позивачем взятих на себе зобов'язань згідно укладеного договору, в силу чого суд приходить до висновку про відсутність у відповідача умисних дій, які направлені на обман позивача, а тому суд вважає, що позов із заявлених позивачем підстав - задоволенню не підлягає і в його задоволенні слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 230 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, стягнення пені - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя