Справа № 462/4709/16-ц
УХВАЛА

24 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.,

з участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення заборгованості за договором позики та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що про розгляд справи судом 21.12.2016 року йому не було відомо, оскільки він за місцем своєї реєстрації за адресою: м.Львів-Рудно, вул.Мазепи, 68 не проживає. Тому він був позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях по даній справі та захищати свої права. Крім цього, за таких обставин він не мав можливості подати необхідні докази на спростування доказів позивача, зокрема докази, які спростовують укладення договору позики.

Суд, ухвалив заяву розглядати без участі сторін, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, проте в судове засідання не зявилися. Відповідач ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомив, а представник позивача ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить проводити розгляд заяви за її відсутності, при цьому проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечила. У відповідності до ч.1 ст.231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши подану заяву, додані до такої документи, матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст.228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 26800 дол. США, що на день звернення з позовом за курсом НБ України еквівалентно 687420 грн., заборгованості за договором позики від 18.12.2015 року, 3% річних в сумі 8588,04 грн. та 102453,81 грн. процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБ України, а всього - 798461,85 грн. та 7165,60 грн. судового збор. В решті позову відмовлено. (а.с.52-54).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Львівській області, отриманих за запитом суду, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13), на яку й були направлені повідомлення про виклик в суд та копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви із усіма додатками. За цією адресою відповідач отримував виклики в даній справі у судові засідання на 10.11.2016 року і 21.12.2016 року, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 39, 44).

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, як це передбачено ч.2 ст.77 ЦПК України, а отже не зявився в судові засідання, зокрема 21.12.2016 року, коли було ухвалено рішення у справі, без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи за місцем проживання це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідач ОСОБА_1 в жодний спосіб не повідомляв суд про зміну місця свого проживання, яке відмінне від місця реєстрації, протягом розгляду справи отримує рекомендовану кореспонденцію з суду за місцем реєстрації, заява про перегляд заочного рішення направлена в суд поштою із вказанням адреси відправника - м.Львів-Рудно, вул.Мазепи, 68, в самій заяві іншого місця проживання ОСОБА_1 не зазначає.

З огляду на наведене, суд критично оцінює і не приймає до уваги доводи відповідача, що він був позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях по даній справі та захищати свої права.

Також відповідачем заяві про перегляд заочного рішення не повідомлено суду доказів в обґрунтування заперечення проти вимог позивача, що могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Законом визначено, що суд може скасувати ухвалене ним заочне рішення лише за наявності одночасно двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. При цьому, для скасування заочного рішення необхідно переконатись, чи є достатні для цього підстави, передбачені законодавством, та провести оцінку поважності причин неповідомлення відповідачем про причини своєї неявки в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, і оцінити надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що, з огляду на вимоги ч.1 ст.232 ЦПК України, законні підстави для скасування заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2016 року і призначення справи до розгляду в загальному порядку відсутні.

Керуючись ст.ст. 208-210, 231, 232 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2016 року залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу, що залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не є перешкодою оскарження заочного рішення в загальному порядку, а саме до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.