Єдиний унікальний номер 225/6941/16-ц Номер провадження 22-ц/775/226/2017
Головуючий у 1 інстанції: Геря О.Г.
Доповідач: Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Курило В.П., Кішкіна І.В.

при секретарі: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську на ухвалу Дзержинського міського суду від 19 грудня 2016 року у справі за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську до ОСОБА_1 про стягнення капіталізованих платежів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що фізична особа -підприємець ОСОБА_1 був зареєстрований як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і віднесений до 33 класу ризику та мав страховий тариф у розмірі 37,66% від сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інших заохочувань і компенсаційних виплат, у тому числі і в натуральній формі, з яких 3,6354% перераховувались Пенсійним Фондом України до Фонду.

Як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 мав трудові договори з найманими працівниками, зокрема з ОСОБА_2, який під час виконання своїх обов'язків, передбачених трудовим договором, ушкодив здоров'я.

Згідно висновку міжрайонної МСЕК від 21.12.2005 року відносно ОСОБА_2 було встановлено 100% втрати ним професійної працездатності та І група інвалідності по трудовому каліцтву. Відділенням Фонду у м. Дзержинську були призначені та виплачуються потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати по відшкодуванню шкоди у зв'язку з виробничою травмою.

З 14 квітня 2015 року ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність та на даний час не має статусу підприємця, проте відповідно до ст.ст.51, ч.2 ст. 1205 ЦК України він повинен відповідати перед Фондом за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю. Згідно до розрахунку потреби в капіталізації коштів ФОП ОСОБА_1 станом на 10.11.2016 року відділення Фонду здійснює страхові виплати потерпілому на виробництві ОСОБА_2 Загальна потреба в капіталізації складає 3303,60 грн..

Відділенням Фонду у м. Дзержинську 11.11.2016 року було направлено ОСОБА_1 кредиторські вимоги на суму 3303,60 грн., яку він отримав 18.11.2016 року, проте відповіді на дану кредиторську вимогу не отримано. Фонд просив суд стягнути з ОСОБА_1 капіталізовані платежі у сумі 3303 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Дзержинського міського суду від 19 грудня 2016 року відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську повернуто позовну заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами в зв'язку з тим, що розгляд таких справ належить до юрисдикції адміністративних судів.

В апеляційній скарзі в.о. начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Дзержинськ, просила скасувати ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначила, що відповідно до розділів І і ІІ Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд не здійснює владні управлінські функції, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання сторони не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення повістки. Фонд звернувся із заявою про слухання справи у відсутність його представника.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя першої інстанції виходив з того, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується захисту порушеного права позивача, який є суб'єктом владних повноважень у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, такий висновок суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.5 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична або юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем ? орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої цієї статті свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала б право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

За змістом статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Тобто не наділений управлінськими функціями

В пунктах 3 та 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 1 березня 2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Завданням страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" є проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоров'ю застрахованих, викликаним умовами праці; відновлення здоров'я та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійного захворювання на виробництві; відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей. Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 вказаного Закону).

Відповідно до положень розділів I і II зазначеного Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не здійснює владні управлінські функції, тому з урахуванням наведеного та враховуючи суб'єктний склад сторін такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Дзержинську звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1про стягнення капіталізованих платежів що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Таким чином, суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви у зв'язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин,ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.312 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України задовольнити.

Ухвалу Дзержинського міського суду від 19 грудня 2016 року скасувати, справу повернути до того ж суду для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді: