Справа № 161/1461/16-ц Провадження № 22-ц/773/127/17 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія: 34 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Черняк О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційними скаргами відповідачів ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 04.02.2016р. звернувся в Луцький міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі АТ «ПРОСТО-страхування») про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивує тим, що на праві власності йому належить автомобіль марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1. Вказаний автомобіль передав у користування ОСОБА_6, який 05 жовтня 2015 року о 19год. 45хв., керуючи зазначеним транспортним засобом по вул.Залізничній в с.Дачне Ківерцівського району Волинської області, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надав переваги в русі автомобілю марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, внаслідок чого відбулося зіткнення. О 19год. 50хв. в автомобіль марки «Фольксваген» вїхав в автомобіль «Джилі», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного спяніння. Внаслідок зіткнення, автомобіль «Фольксваген» протаранив його автомобіль. ОСОБА_6 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 та ст.130КУпАП. Внаслідок дій відповідача ОСОБА_3 йому було заподіяно майнову та моральну шкоду. Цивільна відповідальність відповідача забезпечена страховим полісом. Сума матеріального збитку становить 50655грн. 80коп., розмір моральної шкоди визначає в сумі 10000грн. Просить стягнути на його користь з відповідачів майнову шкоду в розмірі 50655грн. 80коп. та моральну шкоду у сумі 10000грн. солідарно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 листопада 2016 року в даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «ПРОСТО-страхування» в користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 49075грн. 80коп. та 551грн. 20коп. судових витрат, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 551,20грн..

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, яке вважає незаконним та необґрунтованим, прийнятим при неправильному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та з порушеннями норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

З апеляційною скаргою звернувся відповідач АТ «ПРОСТО-страхування». Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційні скарги підлягають до задоволення частково, а рішення суду - скасуванню із таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 жовтня 2015 року о 19 год. 45хв. ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1, по вул.Залізничній в с.Дачне Ківерцівського району Волинської області, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надав переваги в русі автомобілю марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_4, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України. На підставі постанови Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Постановою Луцького міськрайонного суду від 27 листопада 2015 року провадження у справі щодо ОСОБА_7 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

05 жовтня 2015 року о 19год. 50хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Джилі» д.н.з. НОМЕР_3, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, по вул.Залізничній в с.Дачне Ківерцівського району Волинської області, не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, не стежив за нею та допустив наїзд на автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, який стояв на проїзній частині дороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.12.1, 2.30, 2.5 Правил дорожнього руху України. Постановою Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124,130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400грн.

Внаслідок наїзду автомобілем «Джилі» під керуванням ОСОБА_3, на автомобіль «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_7, відбулося зіткнення автомобіля «Фольксваген» із автомобілем «Ауді». Автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «ОСОБА_6 А6» становить 50655грн. 80коп. За рахунок відповідача ОСОБА_3 автомобіль позивача частково був відремонтований, вартість запчастин становила 1580грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в АТ«ПРОСТО-страхування».

Стягуючи з АТ «ПРОСТО-страхування» матеріальну шкоду, а з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що із-за неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, який здійснив наїзд на автомобіль «Фольксваген», автомобілю «Ауді» були заподіяні механічні ушкодження. Під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2015р. настав страховий випадок, який є підставою для виплати страхового відшкодування позивачу відповідно до умов договору страхування.

Однак повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як вони зроблені без повного зясування обставин справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Апеляційним судом встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_5 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХХ 933416 є ТзОВ «Агропромислова група «ОСОБА_2 курчак».

Згідно наказу (розпорядження) №30-П від 01.04.2014р. ТзОВ «АПГ «ОСОБА_2 курчак» ОСОБА_3 з 01.04.2014р. по переводу з ТзОВ «СВБ-А» прийнято на роботу на посаду помічника начальника відділу безпеки та охорони.

Наказом від 04 березня 2015року за №1-1/07 закріплено та призначено ОСОБА_3 відповідальним за транспортним засобом марки «Джилі», реєстраційний номер НОМЕР_3, номер свідоцтва про реєстрацію СХХ 933416.

Подорожній лист службового службового легкового автомобіля серія ПЗС №4717106 від 05.10.2015року на автомобіль «Джилі виданий водію ОСОБА_3 у розпорядження «АПГ «ОСОБА_2 курчак» на маршрут Луцьк, по місту, Несвіч, Луцьк, Рожище, Луцьк, по місту. Згідно цього подорожнього листа час прибуття 20год., час вибуття 08год.

Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7892074 від 24.02.2015року АТ «ПРОСТО-страхування» видано ТОВ «СВБ-А», як власнику транспортного засобу «Джилі», реєстраційний номер НОМЕР_3.

Отже, ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з власником автомобіля «Джилі» «АПГ «ОСОБА_2 курчак». ТОВ «СВБ-А»,а не ОСОБА_3 застрахував свою цивільну правову відповідальність.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Положення ст.1172 ЦК України передбачають, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Не є таким субєктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Положення ч.1 ст.1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Покладаючи відповідальність за заподіяну позивачеві моральну шкоду на водія ОСОБА_3, суд посилався лише на наявність його вини в заподіянні цієї шкоди, а також ч.1 ст.1167 ЦК України, не врахувавши, що спірні правовідносини також регулюються ч.1 ст.1172 ЦК України. Крім того, у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Суд першої інстанції наведених обставинсправи не врахував, не вирішив у відповідності зі ст.33 ЦПК України питання про залучення «АПГ «ОСОБА_2 курчак» та ТОВ «СВБ-А» до участі у справі.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке є обовязковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Зазначені порушення не можуть бути усунуті апеляційним судом, оскільки відповідно до глави 1 розділу V ЦПК України при розгляді справи в апеляційному порядку не допускається залучення до участі у справі осіб, які не приймали в ній участь у суді першої інстанції.

У звязку з таким порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові у відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України.

Дане рішення апеляційного суду не перешкоджає позивачу ОСОБА_1 захистити свої права шляхом предявлення в суд відповідного позову до всіх належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: