Справа № 382/1039/16-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/155/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 18.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Білоконь О.В., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Національної телекомпанії України на рішення Яготинського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національної телекомпанії України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він працював в Національній телекомпанії України з 1 червня 1998 року на посаді електромеханіка, 20 грудня 2000 року був переведений на посаду інженера, 17 квітня 2006 року переведений на посаду старшого інженера, а 01 жовтня 2007 року - на посаду інженера 1 категорії.

Наказом № 364-к від 21 червня 2016 року він був звільнений з займаної посади 30 червня 2016 року за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із змінами в організації виробництва і праці а саме, у звязку із скороченням штату працівників. Разом з тим, вважає своє звільнення незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст. 42 КЗпП України.

В НТКУ працює понад 1200 працівників, та при скороченні чисельності працівників не була створена комісія для визначення ступеня кваліфікації та продуктивності праці працівників, які підлягають звільненню. Він виконував обов"язки інженера 1 категорії в п"яти апаратних відеомонтажу, в апаратній оцифровки відеоматеріалів, в студійній апаратній та надавав сервіс для робочих місць журналістів, та виконувана ним робота за обовязками була складнішою, ніж у інших інженерів. Крім отриманої неповної вищої освіти в Київському коледжі звязку, він підвищував свою кваліфікацію в Укртелерадіопресінституті, а відтак, вважає ступінь своєї кваліфікації та продуктивності такими, що надають йому переважне право на залишення на роботі.

Окрім того, на утриманні позивача перебувають двоє неповнолітніх дітей, а дружина не працює. Безперервний трудовий стаж в НТКУ складає 19 років. Протягом всього періоду до нього з боку керівництва не було жодних зауважень та до дисциплінарної відповідальності він не притягувався. На засіданні профкому з приводу скорочення штатної чисельності працівників від 08 червня 2016 року профком згоди на його звільнення не надав, однак роботодавець прийняв рішення про його звільнення з порушенням вимог трудового законодавства.

На підставі викладеного просив суд поновити його на роботі на посаді інженера 1 категорії та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Генерального директора Національної телекомпанії України №364к від 21 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з 30 червня 2016 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді інженера 1 категорії цеху техніки відео-монтажу творчо-виробничого обєднання інформаційно-аналітичних програм Національної телекомпанії України з 30 червня 2016 року.

Стягнуто з Національної телекомпанії України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року у розмірі 18370 грн. 86 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Національна телекомпанія України подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим, але в рішенні профспілкового комітету немає обґрунтованої відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2, у звязку з чим звільнення позивача відбулося без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Також скаржник зазначає, що ОСОБА_2 не було запропоновано переведення на іншу посаду, оскільки на момент попередження працівника про його звільнення у роботодавця не було вакантних посад.

При вирішенні питання про пріоритетність залишення на посаді інженера 1 категорії було порівняно двох працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та під час аналізу професійних характеристик було прийнято рішення про залишення на посаді ОСОБА_3, оскільки він має більший безперервний стаж та повну вищу освіту на відміну від ОСОБА_2

Доводи позивача про те, що на його утриманні двоє неповнолітніх дітей та непрацююча дружина, а тому він має право на перевагу в залишенні на роботі є безпідставними, оскільки в даному випадку будуть відсутні рівні умови продуктивності праці та кваліфікації.

Таким чином роботодавцем під час звільнення позивача з займаної посади було дотримано повного алгоритму дій, повязаного зі скороченням чисельності або штату працівників.

На підставі викладеного, відповідач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з диплому молодшого спеціаліста, виданого 24 квітня 1998 року вбачається, що ОСОБА_2 закінчив Київський коледж зв"язку за спеціальністю радіозв"язок, радіомовлення та телебачення та присвоєно кваліфікацію радіотехніка.

ОСОБА_2 01.06.1998 прийнятий на посаду електромеханіка відділу техніки відеомонтажу ЦТЗ ТВО «УТН», 20.12.2000 переведений на посаду інженера цеху технічного забезпечення ТВО «УТН», 17.04.2006 переведений на посаду старшого інженера комплексу технічного забезпечення інформаційних програм ТВО «Новини», 01.10.2007 переведений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення інформаційних програм ТВО «Новини».

У 2009 році ОСОБА_2 пройшов курс навчання в Укртелерадіопресінституті за тематикою поширення сигналів мовлення волоконно-оптичними лініями зв"язку.

01.07.2010 ОСОБА_2 переведений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення ТВО інформаційно-аналітичних програм, 01.07.2015 переміщений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу ТВО інформаційно-аналітичних програм.

З наказу № 123 від 29 березня 2016 року щодо змін в організації виробництва і праці, а саме, скорочення штату та внесення змін до штатного розпису НТКУ (а.с.22-23) вбачається, що враховуючи пункт 8 доручення Прем"єр-Міністра України ОСОБА_4 від 25.01.2016 року № 267/1/1-16 до Закону України від 24.12.2015 р. № 911-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», лист Держкомтелерадіо України від 09.02. 2016 р. № 404/29/6, у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скорочення з 01 липня 2016 року штату працівників, з 01 липня 2016 року штати працівників НТКУ відповідно до посад, перелік яких затверджений Додатком 1 цього Наказу.

В Додатку № 1зазначений перелік посад Національної телекомпанії України, які скорочуються по окремим структурним підрозділам, тобто в окремому підрозділі скорочуються конкретні посади. З цього документа вбачається, що з Творчого об»єднання публіцистичних та соціальних програм скороченню підлягали 2 посади «інженер 1 категорії», 3 посади «інженер». (а.с.24-26)

В Додатку № 2 до наказу № 123 від 29 березня 2016 року міститься список працівників, які підлягають звільненню 30 червня 2016 року у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скороченням штату працівників, (а.с.27-28) Згідно вказаного додатку вбачається, що по підрозділу ТВО інформаційне-аналітичних програм звільненню підлягали інженер І категорії ОСОБА_2, інженер ОСОБА_5, інженер І категорії ОСОБА_6, інженер ОСОБА_7, інженер ОСОБА_8

З попередження від 8 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлений про майбутнє звільнення з роботи у відповідності до вимог пункту 1 ст. 40 КЗпП України, у зв"язку зі змінами в організації праці, а саме, скороченням штату працівників, відповідно до наказу НТКУ від 29 березня 2016 року № 123 та штатним розписом НТКУ, який набуває чинності з 01 липня 2016 року, згідно з вимогами ст. 49-2 КЗпП України.

30 травня 2016 року телекомпанія запропонувала позивачу працевлаштуватись на вакантну посаду охоронця з окладом 1612 грн., проте ОСОБА_2 відмовився, оскільки посада не відповідає його кваліфікації.

З копій наказу № 287-к від 24 травня 2016 року, наказу № 285-к від 23 травня 2016 року, з штатного розпису по цеху техніки відеомонтажу станом на 30.06.2016, повідомлення про вакантну посаду, заяви ОСОБА_2 (а.с.29,30,31, 38,39), судом встановлено, що посадовий оклад ОСОБА_2, як інженера 1 категорії становив 2690 грн., заробітна плата - 4169,50 грн.

З витягу з протоколу № 32 засідання профкому НТКУ від 08.06.2016 вбачається, що профком не надав згоди на звільнення працівника ТВО «Інформаційно-аналітичних програм» ОСОБА_2 на підставі п.1 ст. 42 КЗпП України.

30.06.2016 ОСОБА_2 звільнений у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скорочення штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. (наказ № 364к від 21.06.2016).

З довідки про заробітну плату (а.с.3) вбачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_2 за період з липня 2015 року по червень 2016 року склав 76 025, 84 грн. За останні два місяці, що передували звільненню заробітна плата ОСОБА_2 становила: травень 2016 року - 6245,9; червень-19815,09 грн.

Позивач має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, 19 серпня 2007 р. н.

З довідки Яготинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України від 18.07.2016 № 235 вбачається, що інформація в державному реєстрі загальнообов"язкового державного соціального страхування по застрахованій особі ОСОБА_11 за 2015-2016 роки відсутня.

З довідки Яготинського районного центру зайнятості від 11.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_11 станом на 11.04.2016 не зареєстрована в Яготинському РЦЗ, як така, що шукає роботу та не отримує допомогу по безробіттю.

Встановлюючи названі вище обставини справи, суд першої інстанції також порівняв освіту, кваліфікацію, сімейний стан та інші обставини. які надають перевагу для залишення на роботі ОСОБА_11 та ОСОБА_3

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, інженер 1 категорії, має неповну вищу освіту, Київський коледж зв"язку, спеціальність: «Радіозв"язок, радіомовлення та телебачення», кваліфікація: радіотехнік, стаж роботи в НТКУ: 18 р. 1 міс., одружений, має двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_3, інженер 1 категорії, ІНФОРМАЦІЯ_3, Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут», спеціальність: «Телекомунікаційні системи та мережі», кваліфікація: інженер з телекомунікацій, стаж роботи: 23 р. 2 міс., одружений, має повнолітнього сина, має пільги по інвалідності 2 групи до 01.07.2018 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні звільнення позивача відповідач порівнював між собою кваліфікацію лише двох працівників структурного підрозділу в якому працював позивач, а саме кваліфікацію позивача ОСОБА_2 та інженера 1 категорії ОСОБА_3, хоча мав порівнювати інженерів 1 категорії не окремого структурного підрозділу, а усієї телерадіокомпанії. Після проведення скорочення штату працівників в телерадіокомпанії залишилось працювати 19 інженерів 1 категорії і їх кваліфікація не порівнювалась із кваліфікацією позивача. Відповідачем не було враховано, що позивач є єдиним працюючим членом сімї на утриманні якого двоє неповнолітніх дітей, а тому, на думку суду, позивач мав переважне право на залишення на роботі. Також суд виходив з того, що профком не надав своєї згоди на звільнення позивача.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Згідно із ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства. Установи, організації), 2.5,7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Як вбачається із п.2 витягу з протоколу № 32 засідання профкому НТКУ від 08.06.2016 року, який знаходився у відділі кадрів на момент звільнення позивача ОСОБА_2, профспілковий орган не надав своєї згоди на звільнення ОСОБА_2 в дужках зазначивши правову норму для такої відмови ( ст.. 42 п.1 КЗпП України).

Судова колегія не погоджується із відповідачем в тому, що ця відмова профкому у наданні згоди на звільнення не була мотивована. Підставою відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 з роботи було зазначено п.1 ст. 42 КЗпП України.

Пункт 1 ч.2 ст. 42 КЗпП України зазначає, що переважне право на залишення на роботі при вивільнені працівників у зв»язку із змінами в організації виробництва при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається сімейним при наявності двох або більше утриманців.

Працівники відділу кадрів, в розпорядженні яких був переданий вказаний висновок мали можливість встановити, яку причину для відмови зазначив профком. Крім того, як пояснила свідок ОСОБА_12, яка є членом профкому, обговорення подання адміністрації на звільнення відбувається у присутності керівника структурного підрозділу та представника відділу кадрів, а тому їм було достеменно відомо про причину відмови у наданні згоди на звільнення., а саме наявність у ОСОБА_2 двох або більше утриманців.

З врахуванням наведеного, судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що профспілковий комітет на дав своєї згоди на звільнення ОСОБА_2 із займаної посади і ця відмова була обґрунтованою. Ця обставина сама по собі вже унеможливлювала звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Судова колегія, перевіряє доводи апеляційної скарги щодо неприйняття судом першої інстанції до уваги ч.2 ст. 42 КЗпП України .

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Відповідач, заперечуючи позов, надав суду посадові інструкції інженерів 1 категорії по іншим структурним підрозділам підприємства і наголошував на тому, що їх посадові обов»язки значно відрізняються між собою , а тому при проведенні скорочення штату працівників, мають бути порівняні між собою працівники одного структурного підрозділу, які займають однакові посади.(а.с.50-60) Також відповідач наголошував на тому, що додатком № 1 до наказу № 123 від 29 березня 2016 року передбачалось звільнення не загальної кількості посад на підприємстві, а окремо по кожному підрозділу. Тобто при проведенні звільнення мали порівнюватись працівники, які виконували однакову роботу в одному підрозділі.

Однак таким доводам відповідача суд першої інстанції дав оцінку у своєму рішенні, правильно зазначивши, що неприпустимо порівнювати кваліфікацію працівників лише в окремому структурному підрозділі,а не на всьому підприємстві в цілому.

Взагалі матеріали справи не містять даних по усіх працівниках, які обіймали посади інженера 1 категорії зі спеціальності радіозв»язок, радіомовлення та телебачення на підприємстві і їх порівняльні дані, а саме стаж роботи, кваліфікація, наявність утриманців та інше. Як пояснювала свідок ОСОБА_12 таких даних профкому також не надавалось.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну правову оцінку і ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а є аналогічними тим запереченням, які надавались відповідачем в суді першої інстанції. Суд першої інстанції у своєму рішенні спростував всі заперечення відповідачів і належним чином обґрунтував свої висновки.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доказам, що містяться в матеріалах справа надана належна правова оцінка, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Національної телекомпанії України відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді