Єдиний унікальний номер 725/68/17
Номер провадження 2/725/24/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Галичанський О.І., розглянувши заяву ТзОВ «Кей-Колект» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійснені права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування майном, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, яке розташоване за адресою м. Чернівці, вул. Білоруська, 1/2, шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до цього майна; визнати громадянина ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою м.Чернівці, вул. Білоруська, 1/2.

Одночасно з позовною заявою, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. Зокрема, в порядку забезпечення позову просив передати квартиру, яка розташована за адресою м.Чернівці, вул. Білоруська, 1/2 на зберігання ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ » (м. Київ, вул. Спаська, 39, літ. А, офіс3, ) шляхом надання безперешкодного доступу ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ » і встановлення охоронної сигналізації.

В обґрунтування вказаної заяви вказував на те, що позивач, як власник майна за адресою м. Чернівці, вул. Білоруська, 1/2, не може встановити стан вказаного майна, немає доступу до показників лічильників, у звязку з чим не має можливості встановити їх справність, що створює йому перешкоди у володінні власністю.

Вважає, що вказані перешкоди свідчать про можливість пошкодження або знищення зазначеної квартири, а тому належним видом забезпечення позову, з метою уникнення вказаних ризиків та забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову, є передача майна на зберігання ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ », яке має ліцензію на здійснення охоронної діяльності та яке надало згоду на зберігання вказаного майна за умови оплати послуг в сумі 5000 грн. щомісячно.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно розяснень, які містяться в абз. 2 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.02.2017 року відкрито провадження у вище вказаній справі.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаються на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом сьомим ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено окремий вид забезпечення позову - передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 976 ЦК України, річ, яка є предметом спору, може бути передана на зберігання за рішенням суду. Зберігачем у цьому разі може бути особа, призначена судом, або особа, визначена за домовленістю сторін, між якими є спір. Річ передається на зберігання іншій особі за її згодою, якщо інше не встановлено законом. Зберігач має право на плату за рахунок сторін, між якими є спір.

Так, згідно наявних в матеріалах справи доказів квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ТОВ «Кей-Колект» та це право в рамках судового розгляду даної справи не оспорюється, при цьому предметом даного спору є усунення перешкод в користуванні вказаною квартирою.

Як вбачається з розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, позивачем не наведено достатніх та належних доказів на підтвердження своїх доводів, що існує реальна загроза пошкодження або знищення належної йому квартири, а також використання її з порушенням технічних вимог і правил безпеки, необхідних для збереження якісних характеристик вказаного нерухомого майна.

Також, ні матеріалами справи ні матеріалами заяви не підтверджено того, що не вжиття такого заходу забезпечення позову як передача майна на зберігання може зробити неможливим або утруднити виконання рішення у разі задоволення позову про усунення перешкод в користуванні майном.

Крім того, виходячи зі змісту позовної заяви та заявлених позовних вимог, відповідач на даний час продовжує користуватись вказаною квартирою та питання щодо втрати ним права на таке користування є предметом спору і підлягає доказуванню в судовому засіданні, а тому передача вказаної квартири на зберігання третій осіб за судовим рішенням в даному випадку може призвести до порушення прав відповідача у разі недоведеності позову в цій частині вимог.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 152 ЦПК України, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Так, безпідставними є заявлені позивачем в порядку забезпечення вимоги щодо надання ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» безперешкодного доступу до вказаної вище квартири та встановлення охоронної сигналізації, оскільки такі вимоги мають характер позовних, підлягають доказуванню у встановленому законом порядку, не стосуються предмету спору та не можуть вважатись сукупністю процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, що є характерною ознакою поняття забезпечення позову.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.60, 151-153, 208-210, 293 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський