Справа № 750/8342/16-ц Провадження № 22-ц/795/136/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Логвіна Т. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Тагієва С.Р., Харечко Л.К.,
при секретарі:Халимон Т.Ю.,
за участю:ОСОБА_5, адвоката Могілевець О.С., представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства „Акцент-Банк" про розірвання кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2016 року, яким відмовлено в задоволенні його позову до ПАТ "Акцент-Банк" про розірвання кредитного договору, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

ОСОБА_8 вважає оскаржуване рішення суду таким, що підлягає скасуванню внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи. Висновки суду першої інстанції, на думку ОСОБА_8, зроблені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору; обставини, які є суттєвими для правильного вирішення спору між сторонами, у повній мірі не були з'ясовані та досліджені судом першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_8 зазначає, що лише після того, як Банк звернувся до нього з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, він дізнався про неодноразове збільшення процентної ставки. В порушення норм матеріального права суд першої інстанції дійшов висновку, що таке підвищення Банком в односторонньому порядку процентної ставки не є істотним порушенням умов договору. Звертає увагу, що укладаючи кредитний договір, він погоджувався на встановлення фіксованої процентної ставки. Зміну Банком процентної ставки вважає порушенням його прав і істотним порушенням умов договору. Крім того, ОСОБА_8 звертає увагу апеляційного суду на те, що в ході судового розгляду представник відповідача визнав ту обставину, що з 08.01.2015 року його картковий рахунок знаходиться в обмеженому доступі. Таким чином, відповідач припинив виконання зобов'язання за договором, що є порушенням зобов'язання. Ця обставина взагалі не була взята до уваги судом першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_5, адвоката Могілевець О.С., яка представляє інтереси позивача, представника відповідача ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 12 березня 2013 року ОСОБА_8 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ „Акцент-Банк", чим він погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Таким чином, 12.03.2013 року між ОСОБА_8 та ПАТ „Акцент-Банк" був укладений договір банківського обслуговування та видана кредитна картка „Універсальна" НОМЕР_1, яка в подальшому була перевипущена на картку НОМЕР_2 з лімітом 300,00 грн.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою, в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення Клієнта.

Кредитний ліміт на картковому рахунку позивача неодноразово змінювався банком, а саме: 12.03.2013 року - 300,00 грн.; 12.03.2013 року - 8000,00 грн.; 17.08.2013 року - 9000,00 грн.; 02.12.2013 року - 10000,00 грн.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до пунктів 5.5; 5.5.1; 5.5.2 Умов та Правил надання банківських послуг за користування Кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. За несвоєчасне виконання зобов'язань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) клієнт сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Проценти за користування кредитом (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), які передбачені Тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту коштів, з дня списання суми з карткового рахунку.

Згідно п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9. даного договору. Якщо на протязі 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

У відповідності до пунктів 6.3; 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та / або Тарифів Банку звернутись в Банк для розірвання цього Договору та погасити перед Банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Держателю і його Довіреною особам.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 в місяць або 30,00 % на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується відповідними наказами банку. 01.10.2014 року відповідно до Наказу Банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року відсоткова ставку була підвищена до 38,40%, 01.04.2015 року згідно Наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року відсоткова ставка була підвищена до 46,80%.

Згідно виписки про рух коштів по картковому рахунку, банк у відповідності до умов договору інформував позивача про нарахування процентів за користування кредитними коштами та зміну процентної ставки за договором.

З часу отримання повідомлень про підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами (в виписках по картковому рахунку) позивач не звертався до банку з заявою про незгоду з зміною Тарифів та розірвання в зв'язку з цим договору, а лише звертався 14.08.2015 року та 08.10.2015 року до банку із заявами про розірвання договору у зв'язку з винесенням рішення суду від 14.08.2015 р. про стягнення з нього заборгованості (а.с.15, 87-88, 91). Зазначеним рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 14.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.09.2015 року, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ „А-Банк" заборгованість за кредитним договором від 12.03.2013 року з урахуванням розмірів кредитних лімітів, які встановлювалися банком за час дії договору, та з урахуванням збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами (а.с.39-42).

Підстави для розірвання договору визначені статтями 651 та 652 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити. Вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до частини другої статті 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності однос/часно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони вихродили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несу заінтересована сторона.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів суду належними та допустимими доказами вчинення другою стороною істотного порушення договору, передбаченого частиною другою статті 651 ЦК України та/або наявності одночасно вказаних вище чотирьох умов для розірвання кредитного договору, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України; що сама по собі істотна зміна обставин не є підставою для розірвання договору. При цьому суд першої інстанції правильно відзначив, що дії Банку щодо зміни розміру кредитного ліміту та збільшення відсоткової ставки передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ „Акцент-Банк", такі дії в установленому законом порядку неправомірними або незаконними не визнавалися, і позивачем такі позовні вимоги заявлені не були, а тому відсутні правові підстави для розірвання кредитного договору. Доводи апеляційної скарги не містять підстав для висновку про доведеність позивачем наявності підстав для розірвання кредитного договору, передбачених статтями 651 та 652 ЦК України та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що з 08.01.2015 року картковий рахунок позивача знаходиться в обмеженому доступі, також не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки по справі встановлено, що кредитна карта ОСОБА_8 НОМЕР_2 з 08.01.2015 року була заблокована у зв'язку з довгостроковим порушенням ним зобов'язань за договором (а.с.111), проте таке блокування відповідало Умовам та Правилам надання банківських послуг та перешкоджало лише зняттю кредитних коштів, в той же час не позбавляло ОСОБА_8 можливості погашати наявну заборгованість перед банком. При цьому наявність заборгованості ОСОБА_8 перед банком встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили. Отже, необгрунтованими є доводи ОСОБА_8 про те, що відповідач припинив виконання договірних зобов'язань, обмеживши йому доступ до карткового рахунку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: