Справа № 214/4828/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

11 січня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.

за участю секретаря Соколовської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при заочному розгляді справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням.

Позов обґрунтувала тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю-квартиру від 10.08.1993, виданого виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів м. Кривого Рогу. Відповідач є колишнім зятем позивача, однак з жовтня 2007 року не мешкає у вищевказаній квартирі. З того часу, відповідач не мешкає в квартирі, жодного разу не зявився за її адресою, комунальні послуги не сплачує. Позивач змушена сплачувати комунальні платежі, які нараховуються також і на відповідача та якими він не користується і не сплачує, проте є зареєстрованим в цій квартирі, чим чинить перешкоди позивачу у здійсненні свого законного права як власника квартири на вільне користування, володіння та розпорядження.

В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтриманням позову в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про щосвідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про виклик. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив.

Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю-квартиру від 10.08.1993, виданого виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів м. Кривого Рогу, яке видане на дівоче прізвище позивача ОСОБА_3 (а.с. 9).

05.05.2001 позивач зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно довідки про склад сім'ї та зареєстрованих в приміщенні/будинку осіб № 169 від 25.08.2016 засвідченої головою ЖБК «Рассвет-10» у вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19.11.2001, але фактично не проживає з жовтня 2007 року (а.с. 12).

Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується ОСОБА_4 про непроживання мешканців будинку № 45 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі від 15.08.2016, засвідченого печаткою головою правління ЖБК «Рассвет-10», відповідно до якого відповідач з жовтня 2007 року в квартирі не мешкає (а.с. 10).

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність реєстрації відповідача за місцезнаходженням у квартирі АДРЕСА_3, позбавляє позивача права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і примушує нести зайві витрати, повязані зі сплатою квартирної плати та витрат на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та інше.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав додатково вирішувати питання про відміну реєстрації відповідача в квартирі належній позивачу, оскільки уже на підставі визнання його таким, що втратив право на користування житлом позивача він повинен бути знятий з реєстрації в житловому помешканні, що належить позивачу.

За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Судові витрати між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст.. 71, 72 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 16 у будинку № 45 по вулиці Співдружності в м. Кривому Розі.

В іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляд заочного рішення.

Суддя Хомініч С.В.