Справа № 175/4288/16-ц
Провадження № 2/175/1757/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про продовження строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила продовжити їй, ОСОБА_1 строк у три місяці з дня набрання рішенням чинності для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер 23 січня 2016 року.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення (а.с.31).

Представник Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у відсутності їх представника (а.с.37).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що 23 січня 2016 року батько позивачки ОСОБА_3 у віці 85 років помер, що підтверджується актовим записом № 18 від 26 січня 2016 року зробленим Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №681837 від 26 січня 2016 року (а.с.13). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,242 га в межах та згідно з планом, що розташована на території с. Новоолександрівка, вул. Мостова, 77 Новоолександрівської сільської ради, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, яка належала батьку позивачки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП ДН 040483 виданого 12 жовтня 1999 року, на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради від 21 липня 1999 року, та житловий будинок № 77 по вул. Мостова в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належав батьку позивачки на підставі Свідоцтва на право власності на житловий будинок від 15 липня 1994 року.

Ще за часи життя, ОСОБА_3 склав заповіт від 22 листопада 1999 року, завірений секретарем виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, за яким ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він матиме право за законом заповідав своїй дочці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивачці по справі). У встановлений законом шестимісячний строк, ОСОБА_1 до нотаріальної контори не звернулася.

Встановлено, що у позивачки були поважні причини, з яких вона пропустила строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини. ОСОБА_1 юридично не обізнана, і не знала чинного законодавства України, а тому отримавши некваліфіковану юридичну консультацію була впевнена, що якщо заповіт складено на її імя, то вона є повноправною власницею спадкового майна. Однак, державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину не має за можливим, оскільки відповідно до п. 3 ст. 1268, п. 1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України та відповідно до п. 4.9, 4.11, 4.14 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), відсутній факт прийняття спадщини, а саме ОСОБА_1 не було подано заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця батька ОСОБА_3, а також фактично не прийняла спадщину, так як не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на день його смерті.

Встановлено, що ОСОБА_1 мала добрі стосунки з батьком, піклувалася про нього, постійно відвідувала своїх батьків. В останні роки, на прохання батьків, та безпосередньо весь час до смерті батька ОСОБА_3, позивачка разом з своїм чоловіком переїхали проживати в батьків в с. Новоолександрівка, оскільки мати та батько потребували постійного догляду та піклування.

Мати позивачки, яка за законом має право на обовязкову частку у спадковому майні, не претендує на свою частку спадщини та навпаки відмовилася від спадщини на користь дочки, бо ще за часи життя чоловіка, також склала заповіт на імя доньки ОСОБА_1. Спору про прийняття, розподіл чи фактичне користування спадщиною між сторонами не має.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка фактично прийняла спадщину так як на момент смерті батька проживала разом з ним, та не заявляла про відмову від прийняття спадщини.

У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання про визначення позивачці додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов'язані з об'єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цивільно-процесуальним кодексом України.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, призначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті батька ОСОБА_3, який помер 23 січня 2016 року - три місяці, починаючи з дня вступу рішення в законну силу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про продовження строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер 23 січня 2016 року, з дня набрання рішення законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.