23.01.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №533/1107/16-ц
Провадження №2/533/24/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М.М.,

при секретарі Шуліка Л.Г.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оренду житла, -

В С Т А Н О В И В :

29.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Козельщинського районного суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу, посилаючись на те, що вона 04 березня 2015 року з метою придбання у особисту приватну власність житлового будинку № 43 з господарськими будівлями, які розташовані по вулиці Короленка в с. Лутовинівка, Козельщинського району Полтавської області уклала з відповідачем ОСОБА_3 угоду у вигляді розписки, завіреної секретарем Лутовинівської сільської ради, реєстраційний № 29, у відповідності до якої вона передала, а відповідач отримала 15 000,00 грн., як аванс тобто платіж в рахунок оплати вартості зазначеного будинку. Остаточний розрахунок повинен був відбутися при укладанні між ними договору купівлі - продажу будинку. Одразу укласти договір купівлі-продажу вони не змогли, так як відповідач повинна була вирішити питання щодо оформлення права власності на земельну ділянку на якій розташований будинок, господарські будівлі та зняти з реєстрації всіх осіб, які були зареєстровані в її будинку.

04.03.2015 року відповідач ОСОБА_3 на підтвердження наміру продати позивачу житловий будинок зареєструвала її місце проживання у вищезазначеному житловому будинку, де вона ніколи не проживала, оскільки проживає в найманій квартирі в місті Кременчуці, так як працює вчителем початкових класів ЗОШ № 22 м. Кременчука.

В подальшому, протягом року, відповідач не змогла вирішити питання про право власності на землю та зняття з реєстрації осіб, яки були зареєстровані в її житловому будинку, у звязку з чим укладання договору купівлі-продажу будинку між ними стало неможливим.

В травні - червені 2016 року відповідач добровільно перерахувала їй на банківську картку частину авансового платежу в розмірі 1 100,00 грн. та запропонувала знятися з реєстрації. 15 липня 2016 року вона знялася з реєстрації та зареєструвалася в с. Чапаєвка, Козельщинського району в житловому будинку, якій належить її матері.

Далі, позивач в позові зазначила, що відповідач не повернула їй аванс в повному розмірі, який на даний час складає 13 900,00 грн., а тому вона прохає суд, стягнути з відповідача на її користь авансовий платіж в розмірі 13 900,00 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн., а також витрати понесені за надання правової допомоги в розмірі 500,00 грн.

04.01.2017 року відповідач ОСОБА_3 до початку розгляду справи по суті, звернулася до Козельщинського районного суду із зустрічним позовом до позивача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оренду житлового будинку в с. Лутовинівка по вул. Короленка, 43. в розмірі 13 720,00 грн., посилаючись на те, що вона у вересні 2014 року дозволила проживати позивачу у вищезазначеному житловому будинку. Між ними відбулася домовленість, що позивач сплачує їй орендну плату за місяць проживання в розмірі 980,00 грн., що також можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Позивач отримавши у вересні 2014 року ключі від житлового будинку завезла до нього особисті речі та меблі.

Далі відповідач в позові зазначила, що вона неодноразово зверталася до позивача з приводу сплати коштів за оренду житлового будинку. Позивач грошові кошти не сплачувала та завжди говорила їй, що віддасть їх трохи пізніше. Згодом, наполягаючи на оплаті заборгованості за користування житлового будинку, позивач запропонувала їй купити у неї житловий будинок, але при цьому 04.03.2015 року умовила її укласти безоплатно договір оренди житла терміном на 1 рік.

Цього ж дня, вони перебуваючи в Лутовинівській сільській раді Козельщинського району дізналися, що оформлення договору купівлі-продажу здійснює нотаріус, але при цьому їм для оформлення договору купівлі-продажу потрібно технічний паспорт на будинок і інші правовстановлюючі документи.

Наполягаючи на оплаті заборгованості за оренду, позивач передала їй грошові кошти в розмірі і 15 000,00 грн. завдатку за будинок, а решту позивач зобовязалась передати їй разом із заборгованістю по оплаті після оформлення договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, що підтверджується розпискою завіреною в Лутовинівській сільській раді Козельщинського району.

Згодом вона виконала всі поставлені позивачем умови для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, але в листопаді 2016 року позивач її повідомила, що вона не буде купувати вищезазначений житловий будинок, сплачувати за оренду житлового будинку в період часу з вересня 2014 року по листопад 2016 року грошові кошти в розмірі 13 720,00 грн., у звязку з чим прохала повернути їй сплачений завдаток в розмірі 15 000,00 грн.

Далі відповідач в позові зазначила, що позивач у звязку з орендою житлового будинку, заборгувала їй грошові кошти в розмірі 13 720,00 грн., а тому прохала стягнути з позивача на її користь зазначену суму заборгованості, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов в частині стягнення з відповідача грошових коштів уточнила та прохала стягнути 13 700,00 грн.

Також, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення, що первісний позов підтримує повністю, оскільки дійсно між нею та відповідачем виникла усна домовленість щодо придбання вищезазначеного будинку, так як після виходу на пенсію, мала намір переїхати ближче до своїх родичів в с. Лутовинівка. Відповідачу для підтвердження намірів укладання з нею в майбутньому договору купівлі-продажу, після виготовлення та підготовки нею всіх відповідних документів для нотаріального оформлення угоди, було сплачено грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. Відповідач тривалий час не вчиняла дій, які свідчили, що вона бажає укласти договір купівлі-продажу будинку. Відповідач добровільно повернула їй грошові кошти лише в розмірі 1300,00 грн., а тому вона прохає суд стягнути з відповідача на її користь неповернуту суму завдатку в розмірі 13 700,00 грн.

Вимогу відповідача щодо стягнення заборгованості за оренду житлового будинку в розмірі 13 720,00 грн. не визнає, оскільки вважає її безпідставною. За згодою відповідача вона дійсно була прописана разом зі своїм сином у вищезазначеному будинку. Домовленості щодо сплати грошових коштів за оренду житлового будинку між ними не було. Прописалася вона разом із сином в житловому будинку, так як здійснила продаж своєї квартири в м. Кременчуці та мала намір придбати будинок у відповідача. У будинку, ні вона, ні її син ОСОБА_6 не проживали, оскільки її син працює в м. Києві, а вона залишилася працювати вчителем в Кременчуці, у звязку з чим, після продажу квартири змушена винаймати для проживання інше житло. Відповідач ніяких збитків, у звязку з її пропискою та пропискою сина ОСОБА_6 не понесла

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні надала пояснення, що первісний позов позивача не визнає, оскільки позивач починаючи з 2014 року проживала разом зі своїм сином ОСОБА_6 в житловому будинку як квартиронаймач. Мала заборгованість з оплати за оренду житлового будинку. З часом, позивач запропонувала їй, купити у неї житловий будинок та сплатити заборгованість за оренду житла, у звязку з чим між ними виникла домовленість щодо укладання договору купівлі-продажу житлового будинку за 60 000,00 грн. Перебуваючи разом в сільській раді, вони дізналися, що для оформлення договору купівлі-продажу їй як власнику будинку необхідні документи, які підтверджують право власності на будинок та на земельну ділянку. На підтвердження наміру того, що позивач бажає купити будинок та розрахуватися з боргом за оренду житла, остання сплатила їй грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. та склала розписку про отримання нею від позивача зазначених грошових коштів. З часом, після виготовлення всіх документів, які необхідні для вчинення нотаріальної дії купівлі продажу, позивач відмовилася від придбання будинку, так як вважала, що раніше обумовлена ціна будинку є завеликою. Позивач та її син почали погрожувати та вимагали від неї повернути всі грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. Позивачу було повернуто лише 1 300,00 грн., оскільки позивачка та її син користувалися будинком.

Також, ОСОБА_3 в судовому засіданні надала пояснення, що зустрічний позов підтримує, оскільки позивач була разом з сином прописані в її житловому будинку, а тому повинні платити щомісячно за прописку в розмірі 980,00 грн.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідка ОСОБА_4 та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 досягнута усна домовленість щодо укладання в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований по вулиці Короленка, 43, в с. Лутовинівка, Козельщинського району Полтавської області, що також не заперечували в судовому засіданні сторони по справі.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Далі судом встановлено, що позивач передав, а відповідач отримала грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. в рахунок сплати та укладання в майбутньому договору купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку, решта обумовлена сума грошових коштів позивачем буде сплачено після укладання договору купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку (а.с. 9).

Відповідачем на виконання попередньої домовленості з позивачем було надано розписку про своє зобовязання продати будинок після виготовлення всіх необхідних правовстановлюючих документів, що також не заперечували в судовому засіданні сторони по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязанням може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно квитанцій про перерахування коштів вбачається, що в період з березня травня 2016 року відповідач повернула добровільно позивачу грошові кошти в загальному розмірі 1 300,00 грн.

Сума неповернутих відповідачем грошових коштів на час розгляду справи становить (15 000,00 грн. сплачені кошти позивачем відповідачу 1 300,00 грн. повернуті кошти відповідачем добровільно позивачу ) = 13 700,00 грн.

Також судом встановлено, що 04.03.2015 року та 28.04.2015 року відповідачем було укладено безоплатний (п.3.1.) договір (найму) оренди вищезазначеного житлового будинку з позивачем та її сином ОСОБА_6В.(а.с. 28-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача та свідка ОСОБА_4, що позивач повинна сплати відповідачеві за оренду житла та за її прописку грошові кошти в розмірі 13 720,00 грн., оскільки зазначене твердження спростовується пунктом п. 5 договору найму (оренди) житла від 04.03.2015 року (а.с.28).

Згідно ст.ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що первісний позов позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу підлягає до задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони домовились укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, але відповідним чином його не оформили, а тому сплачена в рахунок виконання договору сума грошових коштів в розмірі (15 000,00 грн. сплачені кошти позивачем відповідачу 1 300,00 грн. повернуті кошти відповідачем добровільно позивачу ) = 13 700,00 грн. визнається авансовим платежем та підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Зустрічний позов відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оренду житла з позивача ОСОБА_1 не підлягає до задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач прописала позивача та її сина ОСОБА_6 безоплатно в житловому будинку як квартиронаймачів тобто уклала договір (найму) оренди житлового будинку, яким визначила порядок проживання та безоплатне користуванням житловим будинком, а тому правові підстави, які передбачали можливість стягнути з позивача грошові кошти в розмірі 13 720 грн. за оренду житлового будинку в період часу з вересня 2014 року по листопад 2016 року та за прописку відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За змістом ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача

Згідно статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 1378,00 грн., з 1 травня 1450,00 грн., з 1 грудня 1600,00 грн.

З наведеного вбачається, що станом на 29.11.2016 року (час подачі позову позивачем) граничний розмір компенсації за одну годину роботи адвоката становить 580,00 грн. (1450х40/100).

Відповідно до розрахунку, який був наданий позивачем ОСОБА_1 від 25.11.2016 року вбачається, що останньою за домовленістю було сплачено, а адвокатом ОСОБА_7 отримано за складання позовної заяви про стягнення авансового платежу грошові кошти в розмірі 500,00 грн. Адвокатом на складання позовної заяви було затрачено 3 годин робочого часу.(а.с. 10-11).

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати за розгляд позовної вимоги про стягнення авансового платежу в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1), а також витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.(а.с.10-11), а всього в розмірі 1051,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 546, 570, 655, 657, 810 ЦК України, ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Негря, Котовського району, Молдова на користь ОСОБА_1 авансовий платіж в розмірі 13 700 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 051,20 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оренду житла відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги.

Рішення надруковане суддею і є оригіналом.

Розяснити сторонам, що повний текст рішення буде виготовлений 23.01.2017 року.

Повний текст рішення виготовлений 23.01.2017 року.

Суддя