АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/329/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Шкреба В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 6 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ОСОБА_7 звернулась до судуі з позовом до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа Кам'янського районного суду Черкаської області з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Неповнолітня донька знаходиться на утриманні позивачки та з 1 вересня 2016 року є студенткою 1-го курсу денної форми навчання Навчально-Наукового інституту міжнародних відносин Національного авіаційного університету. Термін навчання по 30 червня 2020 року.

Навчання та проживання за місцем навчання є платним, щомісячна вартість оплати за навчання складає 2 108 грн. за гуртожиток - 300 грн., отже за 10 місяців навчання і проживання в гуртожитку в період 2016 - 2017 роки необхідно сплатити 24 080 грн., що є додатковими витратами на дитину, яка продовжує навчання.

Позивачка не працює, являється інвалідом, щомісячна її пенсія складає 1230 грн.

Відповідач ухиляється від надання додаткової допомоги на навчання дочки, сплачує лише аліменти.

На підставі викладеного просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її користь додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_8, яка продовжує навчання, одноразово в розмірі 12540 грн. за перший рік навчання.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 6 грудня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що згідно зі ст. 185 СК України відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Колегія суддів не погоджуються з даним висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, де батьком записаний ОСОБА_6

На підставі виконавого листа, виданого Кам'янським районним судом Черкаської області від 7 лютого 2013 року №696/188/13-ц, ОСОБА_6 є платником аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Національного авіаційного університету №2298 від 28 вересня 2016 року ОСОБА_8, є студенткою 1 курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту міжнародних відносин Національного авіаційного університету IV рівня акредитації, з терміном навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 1 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року.

З угоди № 964 на проживання в гуртожитку № 4 Національного авіаційного університету від 1 вересня 2016 року та договору 16-1/ОФ-1029 про навчання від 1 вересня 2016 року вбачається, що за навчання та проживання в гуртожитку ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 сплачують кошти, а саме за навчання місячна плата становить 2108 грн., тобто 10 540 грн. за один навчальний семестр та 21 080 грн. за навчальний рік (10 місяців), також за гуртожиток місячна плата становить 300 грн., тобто 3000 грн. за навчальний рік (10 місяців). Загальна сума витрат за навчальний рік (10 місяців) становить 24 080 грн.

Відповідно до наданих суду квитанцій неповнолітньою донькою проведено оплату за навчання та проживання в гуртожитку з урахуванням комісій за прийняті платежі та адміністративного збору в розмірі 11 977 грн. 95 коп.

Позивач є інвалідом 3 групи загального захворювання та перебуває на обліку в Чигиринському ОУПФУ Черкаської області і одержує пенсію в розмірі 1 230 грн., до складу її сім'ї входить вона сама та неповнолітня донька ОСОБА_8 що підтверджується відповідними довідками наявними в матеріалах справи.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з підстав позову, зокрема, положень ст. 185 СК України, яким врегульовано участь батьків у додаткових витратах на дитину, встановивши при цьому, що дочка сторін ОСОБА_8 продовжує навчання у вищому навчальному закладі та обов'язок по сплаті за таке навчання несе позивач, залишив поза увагою, що предметом позову є стягнення додаткових витрат саме за навчання ОСОБА_8, в той час як положеннями даної статті передбачена участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а навчання останньої у вищому навчальному закладі до таких обставин не відноситься, оскільки вона фактично продовжує навчання з метою здобуття професійної освіти.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки, а після досягнення повноліття особисто вона чи в її інтересах позивач мають право на звернення до суду з позовом на підставі ст. 199 СК України.

За таких обставин ухвалене у справі рішення першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального права, із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 6 грудня 2016 року у даній справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :