Справа № 569/7250/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Корнійчук А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) просить розірвати шлюб з ОСОБА_3 (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. Також, враховуючи перебування неповнолітніх спільних дітей сторін на утриманні позивача просить залишити їх проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.

У судовому засіданні представник позивача, за погодженням із позивачем, зменшив позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просив їх стягнути з 23 січня 2017 року, оскільки до даного часу відповідач сплатив аліменти на обох дітей добровільно. Окрім того пояснив, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, а тому збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам позивача. Також, між сторонами відсутня домовленість щодо сплати аліментів, а тому їх слід визначити за рішенням суду в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що є для нього посильними витратами.

Позивач позов підтримала з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з позивачем, однак просив спочатку аліменти стягнути в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), а потім в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. на місяць на двох дітей. Також вказував, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, та він має незадовільний стан здоров`я, нещодавно визнаний обмежено придатним до військової служби.

Представник відповідача в судовому засіданні просив позов задовольнити частково, а саме розірвати шлюб, залишити проживати дітей разом із позивачем однак не стягувати аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки він несе витрати по утриманню орендованого житла, має незадовільний стан здоров`я та має на утриманні непрацездатних батьків.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 440, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 22 листопада 2003 року (а.с.4).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27 березня 2006 року (а.с.7) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 16 червня 2015 року (а.с.8).

З пояснень сторін вбачається, що сторони спільним побутом на даний час не пов`язані, проживають окремо близько двох років, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.

Ухвалою Рівненського міського суду від 29 вересня 2016 року сторонам був наданий строк для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивних наслідків не дали.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

В судовому засіданні сторонами вказано, що ними досягнуто згоди в питанні щодо місця проживання їхніх неповнолітніх дітей - з їх матір`ю, позивачем по даній справі. Враховуючи думку сторін, а також те, що на час розгляду справи діти сторін проживають разом з позивачем, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільних дітей сторін проживати разом з позивачем.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивача та своїх дітей, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною третьою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідач перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28 липня 2016 року №ВП/50 та свідчить про необхідність стягнення аліментів саме в частці від заробітку (доходу). Підстави для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, як на тому наполягає відповідач, відповідно до ст. 184 СК України у суду відсутні. Також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у дітей та відповідача захворювань, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Доказів про перебування батьків відповідача на його утриманні відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року визначений у розмірі 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Згідно довідки про доходи, виданої Рівненським обласним військовим комісаріатом від 29 липня 2016 року №160, розмір доходу відповідача за період з січня 2016 року по червень 2016 року включно становить 69 473 грн. 30 коп., тобто в середньому за місяць по 11 500 грн., а з вирахуванням податку з доходів фізичних осіб близько 9 000 грн.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), враховуючи, що відповідач спочатку погоджувався сплачувати 1/3 частину від свого заробітку, а потім 3 000 грн. в твердій грошовій сумі щомісячно, що і складає 1/3 частину його заробітку, та дорівнює прожитковому мінімуму на двох дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів частково.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, однак враховуючи, що позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти з 23 січня 2017 року, оскільки відповідач до даного часу добровільно сплатив аліменти на дітей, суд приходить до висновку про стягнення аліментів саме з 23 січня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 23 січня 2017 року по 22 лютого 2017 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 551 грн. 20 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню повністю, за відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 105, 110-112, 160, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 22 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 440, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 23 січня 2017 року по 22 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення суду виготовлено 24 січня 2017 року.
Суддя О.О. Першко