УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на майно від 11 січня 2005 року їй належить житловий будинок № АДРЕСА_1. Дане нерухоме майно придбано нею з прилюдних торгів.

Зазначала, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 січня 2005 року визнано неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції (далі - ВДВС Цюрупинського РУЮ) Єремець О.О. при складанні акту від 23 грудня 2004 року по виконанню виконавчого напису № 653 від 28 лютого 2002 року про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 6 875 грн та скасовано акт державного виконавця від 23 грудня 2004 року.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 19 квітня 2005 року рішення місцевого суду в частині визнання неправомірними дій державного виконавця ВДВС Цюрупинського РУЮ при складанні акту від 23 грудня 2004 року у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису № 653 від 28 лютого 2002 року скасовано та в задоволенні цих вимог відмовлено. В частині звернутого до негайного виконання рішення суду першої інстанції допущено поворот виконання. В решті це ж рішення залишено без змін.

Вважала, що оскільки акт державного виконавця про передачу їй будинку від 23 грудня 2004 року не скасований, то вона і надалі є його власником, однак відповідачі, які зареєстровані та проживають в ньому, порушують її право власності.

Враховуючи викладені обставини, просила усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності будинком шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 316, 319 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 23 грудня 2014 року), належним чином оцінивши докази в справі (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, з урахуванням рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 17 серпня 2005 року, яким скасовано виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_5 боргу в сумі 6 750 грн, визнано неправомірними дії державного виконавця, постанову про відкриття виконавчого провадження, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане ОСОБА_4, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для виселення відповідачів зі спірного жилого приміщення.

Колегія погоджується з такими висновками.

Судами надана оцінка факту повторної реєстрації ОСОБА_4 права власності на підставі акту проведення прилюдних торгів від 23 грудня 2004 року на виконання виконавчого напису, який скасований судом.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик