Провадження № 2/712/219/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТИМОШЕНКО Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до цього договору 04 грудня 2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 7200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 31 серпня 2016 року складає 12895,20 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував факту існування заборгованості по тілу кредиту, в той же час заперечував проти стягнення відсотків та пені, посилаючись на статтю 614 ЦК України у звязку з відсутністю вини у своєчасній сплаті кредиту. Відсутність вини обґрунтовує тим, що йому своєчасно не виплачувалась індексація зарплати, тому звертався до суду про її стягнення. Рішення суду тривалий час не виконувалось, в нього були відсутні кошти для сплату кредиту.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

04 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до цього договору 04 грудня 2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 7200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Ч.2 ст.1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати належних йому відсотків.

У порушення умов даного договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка становить: 6628,31 грн. заборгованість за кредитом; 4576,64 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 600 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина), 590,25 грн. штраф (процентна складова), а всього 12895,20 грн.

Що стосується доводів відповідача щодо звільнення його від сплати відсотків, штрафу та неустойки, суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону.

Так, відповідно до ст. 607 ЦК зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Згідно зі ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 617 ЦК).

Таким чином посилання відповідача на відсутність його вини у виникненні заборгованості за договором внаслідок відсутності у нього коштів є безпідставними.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги банку такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір судового збору складає 1378 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12895,20 грн. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 14 273 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 12895,20 грн. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 14 273 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ