АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2403/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника заявника Демченко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед Ексім» - Демченка Костянтина Миколайовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед Ексім» про встановлення факту неправдивості інформації та її спростування.

в с т а н о в и л а :

Заявник звертаючись в листопаді 2016 року до суду з вищевказаною заявою (в порядку окремого провадження) враховуючи неможливість встановлення осіб, які поширили дану недостовірну інформацію, з метою захисту ділової репутації заявника, ставив питання про встановлення факту недостовірної інформації по відношенню ТОВ «Мед Ексім» поширену у мережі Інтернет в частині розміщення тверджень по те, що: «ТОВ «Мед Ексім» навмисно завищує ціни на продаж медичного обладнання для бюджетних установ»; «ТОВ «Мед Ексім» веде подвійну бухгалтерію, співпрацює з офшорними компаніями, що призвело до нанесення збитків державі у розмірі 5 мільйонів гривень»; «органами ДФС України відкритті кримінальні провадження щодо ТОВ «Мед Ексім».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник заявника подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник звертаючись до суду з заявою на підтвердження своїх вимог вказував на те, що у жовтні 2016 року в мережі Інтернет на сайті, доступ до якого є вільним, невстановленими особами в режимі відкритого доступу була розміщена недостовірна інформація про ТОВ «Мед Ексім» у вигляді статті за електронною адресою: http://timer- odessa.net/news/odesskiy meduniversitet za 2 milliona kupil tehniku u firmi s imolovn ov istoriev 367.html під назвою «ОДЕССКИЙ МЕДУНИВЕРСИТЕТ ЗА 2 МИЛЛИОНА КУПИЛ ТЕХНИКУ У ФИРМЫ С УГОЛОВНОЙ ИСТОРИЕЙ»

Вказуючи при цьому, що недостовірність викладеної інформації підтверджується проведеним досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню, що здійснювалось першим відділом кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві. За яким, будь-які об'єктивні докази, які б свідчили про наявність в діях ТОВ «Мед Ексім» прямого умислу на ухилення від сплати податків не було виявлено, а відтак 27 січня 2016 року вказане кримінальне провадження було закрито.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав до суду доказів на підтвердження неможливості встановлення ним належних відповідачів по справі ( автора поширеної інформації та власника веб - сайту) що давало йому підстави для звернення до суду по відновленню порушеного права шляхом звернення з заявою про встановлення факту неправдивості інформації за правилами окремого провадження.

Розглядаючи спір, колегія судді вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник заявника зазначав про те, що судом було безпідставно не взято до уваги що недостовірна інформація про ТОВ «Мед Ексім» у вигляді статті була поширена невідомим автором, відомості про якого неможливо встановити. Таким чином, ТОВ «Мед Ексім» не мало можливості зазначити в заяві інформацію про відповідача у справі, у зв'язку із чим і звернулося із заявою в рамках окремого провадження. А суд відповідно до положень п. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у спорах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, був уповноважений встановити факт неправдивості поширеної щодо заявника інформації та спростувати її. Оскільки такі обставини були підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до Глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про інформацію», реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права га інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома. У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження.

Звертаючись до суду заявник на підтвердження розповсюдження недостовірної інформації надав до суду аркуш паперу на якому був розміщений наступний текст мовою оригіналу: ОДЕССКИЙ МЕДУНИВЕРСИТЕТ ЗА 2 МИЛЛИОНА КУПИЛ ТЕХНИКУ У ФИРМЫ С УГОЛОВНОЙ ИСТОРИЕЙ» «По результатам тендера, проведенного в системе электронных торгов Prozorro, Одесский национальный медуниверситет приобрел аппарат ультразвуковой диагностики MyLab Seven стоимостью 2 миллиона 392 тысячи гривен.

Договором на поставку оборудования был заключен с победившим ООО «Мед Эксим» (фирма с уставным фондом в размере 5- тысяч гривен, зарегистрированная на жительницу города НежинЧерниговской области, руководитель - Анна Бублик). Единственным конкурентом фирмы на торгах выступало ООО «Ливин», предложившее систему ультразвуковой диагностики за 2 миллиона 392 тысячи гривен.

Отметим, что следственные органы Государственной фискальной службы открыли уголовное производство по факту реализации ООО «Мед Эксим» медицинской техники бюджетным учреждениям по завышенным ценам. Так, 13 января этого года во время проведений следственных действий в офисах и складских помещениях указанной компании были изъяты документы по ввозу оборудования в Украину, контракты на его поставку в государственные медучреждения, документальные материалы, подтверждающие двойную бухгалтерию, компьютерная техника, банковские карточки, бланки коммерческих офшорных компаний и оборудование на 50 миллионов гривен.

Следователи установили, что «Мед Эксим» ввозило медтехнику по завышенной белее чем в 3 раза стоимости и затем реализовывало в учреждения здравоохранения Украины за средства Государственного и местных бюджетов, что привело к убыткам на 5 миллионов гривен».

При цьому розміщений текст не містить інформації щодо дати її розповсюдження, автора викладеної інформації та веб - сайту мережі Інтернет.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб - сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). При цьому, дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, а у разі складності у отриманні такої інформації, заявник не позбавлений права звернутися до суду із заявою в порядку ст. 133, 137 ЦПК України про забезпечення чи витребування доказів.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначеній інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в встановленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів законодавець вказує на те, що суди повинні керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надана до суду позовна заява не містить у собі матеріалів, які б вказували на те, що заявником вчинялися дії щодо встановлення належного відповідача з урахуванням зазначених вище норм права. Хоча за правилами ст. 137 ЦПК України ( у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази) він мав можливість подати такі клопотання щодо надання допомоги у витребовуванні інформації.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанці, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при постановленні рішення були допущені порушення норм матеріального права, які призвели до постановлення неправосудного рішення. Підстав для скасування рішення суду нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед ексім» - Демченка КостянтинаМиколайовича відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: