Березівський районний суд Одеської області
16.05.2017
Справа № 494/87/17
Провадження № 2/494/139/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судового засідання Барильської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1

«Про стягнення заборгованості»

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись 30 січня 2017 р. до суду із цим позовом просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору б/н від 05 лютого 2013 р., укладеному між сторонами на загальну суму 25 682 гривень 50 коп., і судові витрати по справі у розмірі 1 600 гривень.

Також, позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що дійсно брав кредит, але повністю сплатив його ще у 2014 р.. Після сплати кредиту до банку не звертався, квитанції про сплату по кредитному договору та довідку про відсутність заборгованості не збереглись за часом. Відділення банку де він брав кредит на вул. Добровольського у м. Одесі згоріло і його кредитна історія не збереглась. Однак, після надходження позову до суду він телефонував до банку та зясував, що сума боргу є, але значно менше ніж заявлена у позові. Наполягав на присутності представника банку у судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено наступне.

05 лютого 2013 р., між установою позивача та відповідачем був укладений договір б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2 800 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 01 по 25 число кожного місяця, шляхом надання відповідачем грошей позивачу на погашення кредиту.

Згідно умов договору укладеного між сторонами погашення заборгованості здійснюється щомісячно. Сума щомісячного платежу на повергнення банку кредиту включає в себе заборгованість за кредитом, за відсотками, комісією, інші витрати.

У період з 05 лютого 2013 р. по 25 червня 2014 р. відповідач сплатив банку по кредитному договору 12 550 гривень.

Згідно розрахунків банку станом на 31 грудня 2016 р. за укладеним кредитним договором виникла прострочена заборгованість на загальну суму 25 682 гривень 50 коп., яка складається з:

заборгованості за кредитом 2 701 гривень 21 коп.;

заборгованості по відсоткам по користування кредитом 18 482 гривень 12 коп.;

заборгованість за пенею та комісії за користування кредитом 2 800 гривень;

штраф (фіксована частина) 500 гривень;

штраф (відсоткова складова) 1 199 гривень 17 коп..

Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених сторонами доказах, та доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до висновку про наступне.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позикодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як встановлено у судовому засіданні позивач, як позикодавець надав грошові кошти (кредит), а відповідач, як позичальник зобовязаний повернути отримані кошти зі сплатою відсотків за користування кредитними грошима.

Станом на 31 грудня 2016 р. згідно розрахунків банку є заборгованість на загальну суму 25 682 гривень 50 коп..

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такий самі сумі у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна умов

договору не допускається.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання виникають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За таких обставин суд погоджується з тим, що між сторонами є зобовязальні правовідносини, що ці правовідносини мають виконуватись відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства і у разі не виконання або не належного виконання є певні юридичні наслідки у виді стягнень додаткових грошових коштів з відповідача.

Разом із тим, до суду двічі викликався представник позивача, його явка була визнана обовязковою, але він не зявився і про причини суд не повідомив.

Підставою для виклику представника позивача та визнання його явки обовязковою була необхідність у наданні додаткових розяснень з приводу доданого до позову розрахунку заборгованості, та зазначеної у позові суми боргу, з урахуванням посилань відповідача та повну сплату боргу у 2014 р..

При цьому суд враховує посилання позивача на те, що згідно ч.2 ст.158 ЦПК України він має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дійсно загальні права сторони передбачені ч.1 ст.27 ЦПК України, серед них є право заявляти клопотання. При цьому суд зазначає, що право на клопотання, зокрема клопотання про розгляд справи за відсутністю сторони по перше не є обовязком суду на його задоволення, а по друге згідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обовязки.

Судом явка представника позивача була визнана обовязковою, а згідно до положень ч.3 ст.10, ч.1,3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

На думку суду представник позивача двічі не зявившись до суду порушив положення ч.2 ст.27 ЦПК України не виконав свої процесуальні обовязки і не довів ті обставини на які він посилався у позові, як на підставу своїх вимог, у звязку з чим рішення приймається на підставі матеріалів справи та пояснень відповідача.

Так, аналізуючи розрахунок заборгованості доданий до договору суд вважає наступне.

Тіло кредиту - сума, яку кредитор видає позичальникові. Це і є основний борг по кредиту. Надалі на цю базову суму банк нараховує відсотки, комісії та інші платежі.

Таким чином позивачем не доведено яким чином сума боргу за кредитом, виданим 05 лютого 2013 р. в сумі 2 800 гривень, відповідно до наданого до позову розрахунку, станом на 31 грудня 2016 р. залишилась в сумі 2 701 гривні 21 коп. за умови, що 23 квітня 2013 р., тобто через півтора місця після отримання кредиту відповідач сплатив 2 800 гривень, а ще через місяць тобто 21 травня 2013 р. відповідачем був зроблений платіж в сумі 6 000 гривень.

Також, у судовому засіданні встановлено, що відповідач отримавши кредит у сумі 2 800 гривень за період з 05 лютого 2013 р. по 25 червня 2014 р. сплатив банку по договору 12 550 гривень., а далі виходячи з посилань відповідача він кредит погасив, заборгованості перед банком не мав, а тому платежі не проводив.

Виходячи з отриманої відповідачем суми кредиту у 2 800 гривень і суми сплати ним протягом року в розмірі 12 550 гривень суд погоджується із посиланням відповідача про те, що з кредитом він повністю розрахувався ще у 2014 р., а квитанції про сплату та довідка про відсутність боргу не збереглись за часом.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що підстав для задоволення вимог позивача не має.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня його проголошення через Березівський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області, а особами які не були під час проголошення у той же строк з дня отримання повного тексту рішення суду.

Суддя ________________________________________________-