АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 752/6445/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц/796/156/2017Головуючий у суді першої інстанціїМирошниченко О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

26.04.2016 ОСОБА_6 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що сторони з 29.12.2000 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2013 шлюб було розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2016 позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 83-85).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2016 заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 106-108).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення змінити в частині розміру аліментів, зменшивши суму аліментів до 750 грн. на місяць. При цьому вказує, що суд першої інстанції задовольняючи вимогу про стягнення аліментів не врахував та не перевірив обставин визначених ст. 182 СК України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено відповідачем лише в частині розміру аліментів.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що батьки, у відповідності з вимогами закону, зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак з урахуванням тієї обставини, що відповідач має нерегулярний (мінливий) дохід, дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісяця, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.12.2000. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2013 шлюб було розірвано (а.с. 11, 12).

Як встановлено судом неповнолітня донька сторін проживає разом з матір'ю і перебуває на її утримання, а відповідач, проживаючи окремо, нерегулярно та не в достатній мірі надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Також з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач зареєстрований як приватний підприємець, відтак має мінливий (нерегулярний) дохід.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів у сумі 2 000 грн. в повній мірі врахував вимоги ст. 182 СК України. Так, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у відповідача не існує будь-яких інших зобов'язань з утримання, доказів поганого стану здоров'я відповідачем не надано, він є працездатною особою, а тому не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку.

Доводи апелянта про занадто великий розмір аліментів не можуть братись до уваги, оскільки враховуючи економічний стан країни в цілому, а також пріоритет інтересів дитини, колегія суддів приходить до висновку, що менший розмір аліментів не зможе забезпечити належного розвитку дитини.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми закону, які регулюють виниклі правовідносини сторін, колегія суддів, приходить до висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину та про можливість стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі визначеній судом першої інстанції, оскільки менший розмір аліментів, на даний час, не забезпечить належного утримання дитини та порушить її права закріплені Законом.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва