Справа № 190/2122/16-ц
Провадження №2/190/53/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 11 серпня 2016 року ОСОБА_2 по вул. Кутузова в с. Лихівка Пятихатського району Дніпропетровської області, керуючи мопедом «Альфа», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою на перехресті рівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю «DEOWOO Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1, під його керуванням, що наближався праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем. В результаті зіткнення транспортних засобів його автомобілю заподіяно значні механічні пошкодження. Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з проведеною авто-технічною експертизою вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, яким він керував становить 8594,32 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 8594,32 грн. матеріальних збитків, 800 грн. оплати за проведення експертизи та судові витрати в розмірі 1500 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 11.08.2016 року в с. Лихівка П`ятихатського рйону Дніпропетровської області за його участю та участю позивача сталося ДТП. 01.09.2016 року постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, дану постанову він не оскаржував. З розміром матеріальної шкоди заявленої позивачем згоден, проти стягнення її з нього не заперечує.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю відповідача. 11.08.2016 року син поїхав на мопеді на роботу. Через деякий час до неї прийшли знайомі та повідомили, що він потрапив в ДТП. Прийшовши на місце аварії, побачила, що у сина травмована нога. Згодом викликали медичну допомогу. Після аварії син деякий час не ходив на роботу, так як у нього була пошкоджена нога. Вважає, що ОСОБА_2 не винний в ДТП, навпаки він є потерпілим, так як він рухався по головній дорозі, а позивач «спускався з гори», а тому повинен був уступити йому дорогу.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснив, що він очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був, на місце аварії прибув пізніше. На місці ДТП бачив пошкоджений автомобіль позивача та мопед відповідача. Вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винним є відповідач, він повинен був пропустити автомобіль позивача.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був, з приводу того, хто винний в дорожньо-транспортні пригоді пояснити нічого не може.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

11.08.2016 року о 13.30 год. ОСОБА_2, керуючи мопедом «Альфа» по вул. Кутузова в с. Лихівка Пятихатського району Дніпропетровської області, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою на перехресті рівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю «DEOWOO Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, що наближався праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив пункти 2.3.Б, 16.12 Правил дорожнього руху України.

Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн./а.с.7/.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто вина ОСОБА_2 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого автомобілю «DEOWOO Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 були завдані механічні пошкодження, була повністю встановлена вищезазначеною постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року. Постанова судді не була оскаржена та набрала законної сили.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAEWOO Sens, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САР № 048541, виданого Жовтоводським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області /а.с.30/.

Внаслідок ДТП автомобіль DAEWOO Sens, державний номерний знак НОМЕР_1 зазнав технічних ушкоджень і згідно звіту № 0079/10 від 20.10.2016 року про встановлення в матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 жовтня 2016 року вартість матеріального збитку складає 8594,32 грн./а.с.8-27/.

Положеннями ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному розмірі особою, яка її завдала.

Підставами для відшкодування шкоди є обовязкові умови: неправомірна поведінка особи, тобто така поведінка, внаслідок якої завдано шкоду, наявність шкоди; причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в даному випадку наявні усі складові, що дають підстави для застосування ст. 1166 ЦК України, та між неправомірними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачеві, є безпосередній причинно-наслідковий звязок, і ці обставини повністю доведені у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати, до яких відповідно до ст. 79 ЦПК України відносяться витрати по оплаті судового збору та залучення експертів, спеціалістів.

В зв'язку з чим до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та проведення експертного авто-товарознавчого дослідження в сумі 800 грн.

Що ж стосується вимог позивач про стягнення з відповідача на його користь 1500 грн. витрат на правову допмогу, суд зазначає, що відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється судом насамперед за наявності документального підтвердження цих витрат, зокрема наданням стороною відповідного договору про надання послуг адвоката щодо ведення справи у суді, належно оформленої довіреності на імя представника, а також платіжного документу про сплату адвокатських послуг.

Проте, як зазначив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 документи, щодо сплати послуг адвоката у нього відсутні та надати їх не може, у зязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частини є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 8594 грн. (вісім тисяч пятсот девяносто чотири гривні) 32 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 800 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 20 січня 2017 року.

Головуючий суддя Ю.В. Легкошерст