АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/203/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3) до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 квітня 2008 року сторони уклали кредитний договір № CSR0GA, за умовами якого позивач зобовязався надати ОСОБА_6 кредит у розмірі 26 475 грн. 00 коп. на строк до 19 квітня 2018 року, а відповідачка зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, визначених кредитним договором.

Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надав ОСОБА_6 кредит у розмірі, встановленому договором. Проте остання свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, не надавши своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим утворилась заборгованість.

Станом на 26 червня 2016 року заборгованість відповідачки складала 113 008 грн 69 коп., тому ОСОБА_3 звернувся до суду та просив стягнути на свою користь утворену заборгованість та судові витрати.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором в розмірі 113 008 (сто тринадцять тисяч вісім ) грн 69 коп. та судові витрати в сумі 1 130 (одна тисяча сто тридцять) грн 09 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, представляючи інтереси ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати як незаконне та несправедливе та як таке, що ухвалене внаслідок неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Просить ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Банку повністю.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вказаним вище вимогам.

Так, районним судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № CSR0GA, згідно якого ОСОБА_3 надав останній кредитні кошти до 18 квітня 2018 року, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 36 475 грн. 00 коп. на споживчі цілі.

За п. 8.1 кредитного договору розмір відсотків за користування кредитом становить 1,42 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент його надання, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до п. 7.2 кредитного договору.

Погашення заборгованості за договором кредиту здійснюється шляхом щомісячної сплати банку позичальником, в період з 21 до 28 числа, грошових коштів у розмірі 663 грн. 11 коп., згідно графіку погашення кредиту, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та комісії.

Відповідно до п. 6.4 договору, при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

У забезпечення виконання зобовязань, відповідно до п. 8.3 кредитного договору, ОСОБА_6 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, загальною площею 57,50 кв. м., що розташований по перев. Мічуріна, 18, у с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши ОСОБА_6 грошові кошти на цілі та у розмірі, що передбачені умовами договору.

10.01.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду до кредитного договору № CSR0GA від 18.04.2008 року, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди зменшується на 11 819 грн. 49 коп..

Відповідно до умов додаткової угоди, п. 8.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «ОСОБА_3 зобовязується надати позичальнику кредитні кошти, шляхом видачі готівки, через касу банку, на строк з 18.04.2008 року до 18.04.2018 року, включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 57 229 грн 55 коп. на наступні цілі: у розмірі 36475 грн 00 коп. на споживчі цілі, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1050 грн 00 коп., а також у розмірі 20 754 грн 55 коп. на сплату страхових платежів у випадку та порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків, починаючи з 03.01.2012 року у розмірі 1,92 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до п. 7.2 кредитного договору».

Порядок погашення заборгованості відповідно до додаткової угоди за договором кредиту з 03.01.2012 року, здійснюється шляхом надання щомісячного платежу банку позичальником, в період з 21 до 28 числа, грошових коштів у розмірі 1352 грн. 94 коп., що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та комісії.

Відповідно до п. 6 додаткової угоди до договору кредиту, при порушенні позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, сторони узгодили, що плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником, при цьому позичальник за весь період неналежного виконання зобовязання по сплаті плати за кредитом, сплачує банку неустойку, у розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом та у розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором.

04.03.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору № CSR0GA від 18.04.2008 року, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди зменшується на 21 402 грн. 90 коп., що складається з нарахованої пені.

Відповідно до умов додаткової угоди № 2, п. 8.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «ОСОБА_3 зобовязується надати позичальнику кредитні кошти, шляхом видачі готівки, через касу банку, на строк з 18.04.2008 року до 18.04.2018 року, включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії, у розмірі 77 093 грн. 00 коп. на наступні цілі: у розмірі 36 475 грн. 00 коп. на споживчі цілі, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1050 грн. 00 коп., а також у розмірі 40 618 грн. 00 коп. на сплату страхових платежів у випадку та порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків, починаючи з 03.01.2012 року у розмірі 1,92 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до п. 7.2 кредитного договору.

Порядок погашення заборгованості відповідно до додаткової угоди № 2 за договором кредиту, з 04.03.2014 року, здійснюється шляхом надання щомісячного платежу банку позичальником, в період з 21 до 28 числа, грошових коштів у розмірі 2 218 грн. 92 коп., що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та комісії.

Однак, відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань за кредитними договором, додатковою угодою та додатковою угодою № 2, у звязку з чим станом на 26.06.2015 року, заборгованість за кредитним договором становить 113 008 грн 69 коп., з яких: 66 322 грн 91 коп. заборгованість за кредитом, 14 438 грн 39 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 593 грн 78 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 26 034 грн 15 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи позивача про стягнення боргу за кредитним договором є обґрунтованими, так як зобов'язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконано.

Надані Банком розрахунки заборгованості сумніву у колегії суддів не викликають. Крім того, судом першої інстанції була призначена судова судово-економічна експертиза з метою визначення розміру заборгованості. Але ОСОБА_6В вимоги суду не виконала, не надала вказані в ухвалі документи на експертизу та не оплатила її проведення. Тому суд керувався розрахунком, зробленим Банком на підстав умов договору кредиту та додаткових угод. Сама відповідачка свої розрахунки щодо заборгованості не надала.

Посилання апелянти на несправедливість умов кредитного договору є необґрунтованими. ОСОБА_6 за власним бажанням уклала вказаний вище кредитний договір, сплачувала відсотки, укладала додаткові угоди.

Також колегія суддів не вбачає законних підстав для зменшення розміру неустойки.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що, розглянувши спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Достатніх підстав для скасування або зміни рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :