АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2165/17 Головуючий 1 інст. Нікуліна Л.П.
Справа № 646/4449/16-ц Доповідач Карімова Л.В. Категорія: визнання права власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Карімової Л.В.

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в особі представника ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_6 Ягуба огли, третя особа Харківська міська рада про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_4Т.К. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6Я.о., в якому просила визнати за нею в порядку вимог ст.. 376 ЦК України право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вулиці Ганни, 42 в місті Харкові, який складається: з підвалу 80,6 кв.м., 1-го поверху: сходи 11,7 кв.м., кухні 17,0 кв.м., житлової 11,6 кв.м., житлової 17,0 кв.м., залу 57,2 кв.м., санвузлу 10,9 кв.м., загальною площею 125,4 кв.м.; 2-го поверху: сходи 11,7 кв.м., кухні 16,8 кв.м., житлової 11,6 кв.м., житловох 17,0 кв.м., залу 57,2 кв.м., санвузлу 11,0 кв.м., загальною площею 125,3 кв.м., всього по літ. «3-2» - 331,3 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що нею та відповідачем (її чоловіком) за власні кошти самочинно побудований житловий будинок по вулиці Ганни, 42 в м. Харкові, який відповідно до технічного паспорту складається з вищезазначених споруд. За самочинне будівництво вказаного житлового будинку відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.07.2015 року, постановою про накладення адміністративного стягнення № 26/11 від 15.07.2015 року та сплатою штрафу у сумі 340,00 гривень.

З огляду на те, що будівництво виконано без розробки відповідної дозвільної документації, позивач зазначала, що не має можливості оформити право власності на збудоване нерухоме майно належним чином, у звязку з чим просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6Я.о. позовні вимоги визнав за заявленими підставами,

Розгляд справи відбувся за відсутністю представника Харківської міської ради.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_4Т.К. задоволено та визнано за ОСОБА_4Т.К. право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вулиці Ганни, 42 в м. Харкові, який складається з підвалу 80,6 кв.м., 1-го поверху: сходи 11,7 кв.м., кухні 17,0 кв.м., житлової 11,6 кв.м., житлової 17,0 кв.м., залу 57,2 кв.м., санвузлу 10,9 кв.м., загальною площею 125,4 кв.м.; 2-го поверху: сходи 11,7 кв.м., кухні 16,8 кв.м., житлової 11,6 кв.м., житловох 17,0 кв.м., залу 57,2 кв.м., санвузлу 11,0 кв.м., загальною площею 125,3 кв.м., всього по літ. «3-2» - 331,3 кв.м.

З вказаним рішенням не погодилась Харківська місцева прокуратура №5 та звернулась з апеляційною скаргою, яка ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2017 року була повернута апелянту в порядку вимог ч.2,3 ст. 300 ЦПК України.

Вказане рішення також оскаржено Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в порядку вимог ч.1 ст. 292 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права,просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що приймаючи рішення про визнання права власності на самочинно збудоване майно без наявності у позивача наданого уповноваженим органом територіальної громади дозволу на збереження обєкту самочинного будівництва та без введення обєкта в експлуатацію, суд фактично взяв на себе обовязки та повноваження органу державного архітектурно-будівельного контролю та вийшов за межі своїх повноважень.

В запереченнях на апеляційну скаргу, поданих представником ОСОБА_4Т.К. ОСОБА_7, міститься прохання про відхилення апеляційної скарги за її необґрунтованістю з посиланням на те, що будівельні роботи проведені сторонами з дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, ДБН, стандартів і правил на обєкти, про що свідчить технічний висновок, виготовлений ТОВ «НТК Енерго-Тайм». Крім того відповідач вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП (будівництво житлового будинку без відповідного дозволу), тобто Інспекція ДАБК була обізнана щодо наявності спірного обєкту та відповідно проведення дій з реконструкції. Подалі у 2016 році ОСОБА_4 укладений з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт по реконструкції житлового будинку, зареєстровано декларацію про готовність до його експлуатації як обєкту, який належить до 1-111 категорії складності, на підставі якого 07.02.2017 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на спірний будинок.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з»явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; б) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4Т.К., суд першої інстанції виходив з того, що будівельні роботи виконані забудовником з додержанням всіх будівельних, екологічних, санітарно-гігієнічних, пожежних норм та правил державних стандартів, при цьому права інших осіб не були порушені, що відповідно до вимог ст.. 376 ЦК України є підставою для набуття права власності на спірний будинок.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4Т.К. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.07.2012 року є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Ганни, 42.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 28.10.2015 року КП «Харківське міське БТІ» житловий будинок по вулиці Ганни, 42 в м. Харкові, який складається: з підвалу 80,6 кв.м., 1 поверху: сходи 11,7 кв.м., кухні 17,0 кв.м., житлової 11,6 кв.м., житлової 17,0 кв.м., залу 57,2 кв.м., санвузлу 10,9 кв.м., загальною площею 125,4 кв.м., 2 поверху: сходи 11,7 кв.м., кухні 16,8 кв.м., житлової 11,6 кв.м., житловох 17,0 кв.м., залу 57,2 кв.м., санвузлу 11,0 кв.м., загальною площею 125,3 кв.м., всього по літ. «3-2» - 331,3 кв.м., є самочинно побудованим. (а.с. 21-25)

Стаття 331 ЦК України визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва.

Правовідносини, що виникають з приводу самочинного будівництва, тобто, у випадках, коли вимоги закону при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені, врегульовані спеціальною нормою, а саме статтею 376 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Окрім цього, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

Встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил (на момент прийняття рішення судом першої інстанції) відносилися до виключної компетенції територіальної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль визначено як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил.

Державний архітектурно будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами.

Законом України від 09.04.2015 p. № 320 - У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно- будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» передано на місцевий рівень повноваження, повязані з наданням дозвільних документів на початок будівельних робіт та прийняття обєктів в експлуатацію.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положенням про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі положення про Інспекцію), затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 № 7/15, повноваження щодо реалізації державного архітектурно-будівельного контролю на території міста Харкова (в тому числі виконання дозвільних та реєстраційних функцій, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів) здійснює Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради. ЇЇ метою є забезпечення додержання на території міста Харкова містобудівного законодавства України та запобігання його порушенням.

Відповідно до п. 3.1.8 Положення про Інспекцію остання відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь у всіх господарських та цивільних судових справах однією із сторін, в яких є Харківська міська рада в якості сторони або третьої особи у спорах щодо визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Таким чином, під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний проект.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії обєкта будівництва відповідний склад документації, визначений ст.ст. 29, 31 вищевказаного Закону, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст.ст. 24, 30 цього Закону.

Виконувати будівельні роботи, підключати обєкт будівництва (І-ІІІ) категорії до інженерних мереж та споруд без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (дозвільної документації) забороняється.

Однак, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач ОСОБА_4Т.К. здійснила будівництво без належної проектної документації з дотримання ДБН, державних стандартів та правил.

Наявність технічного висновку, виготовленого ТОВ «НТК Енерго-Тайм.» (ліцензія № 591993 від12.10.2011 року), на якому грунтується рішення суду першої інстанції, не є достатньою підставою для визнання права власності на самочинне будівництво судом.

Оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції у справі була відсутня інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва обєкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то визнання права власності на такий обєкт нерухомого майна, суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів №461 від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію обєктів, що належать до І-ІІІ категорії складності та обєктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами, поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію обєктів, що належать до 4-5 категорії складності здійснюється на підставі акта готовності обєкта до експлуатації шляхом видачі інспекцією сертифіката.

Таким чином, єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності обєкту до експлуатації та приймати в експлуатацію закінчені будівництвом обєкти, є Інспекція державного архитектурно - будівельного контролю.

Матеріали справи не містять відомостей про звернення ОСОБА_4Т.К. до Інспекції ДАБК із заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованого садибного житлового будинку по вулиці Ганни, 42 в м. Харкові до предявлення нею вищевказаного позову до суду.

Доводи представника ОСОБА_4Т.К. ОСОБА_7 про те, що відповідач ОСОБА_6Я.о. вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП (будівництво житлового будинку без відповідного дозволу), тобто Інспекція ДАБК була обізнана щодо наявності спірного обєкту та відповідно проведення дій з реконструкції, не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки відповідно до зазначеної норми права передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, а не за будівництво житлового будинку без відповідного дозволу.

Всі подальші дії ОСОБА_4Т.К., вчинені нею у 2016 -2017 році щодо: укладання з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт по реконструкції спірного нерухомого обєкту, реєстрація декларації про готовність житлового будинку до його експлуатації як обєкту, який належить до 1-111 категорії складності, на підставі якого 07.02.2017 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на спірний будинок, здійснені нею на підставі оскаржуваного рішення суду, і не можуть вважатися такими, що відповідають чинному законодавству.

У звязку з наведеним колегія суддів вважає, що висновок районного суду про доцільність визнання права власності на спірну житлову будівлю, є необґрунтованим та зробленим з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 травня 2016 рокута ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_4Т.К. про визнання права власності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про стягнення з ОСОБА_4Т.К. понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 гривень за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення № 112 від 09 лютого 2017 року, платник Харківська міська рада (а.с. 146).

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 травня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_6 Ягуба огли, третя особа Харківська міська Рада про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь Харківської міської ради судовий збір в сумі 536 (пятсот тридцять шість) гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: