Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4820/14-ц
Провадження № 2/553/6/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

17.01.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в складі :

головуючого судді Кононенка С.Д.

при секретарях Бобильовій А.П., Заяц А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника співвідповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ПП «Інвентаризатор» ОСОБА_4, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Полтавської міської ради, ОСОБА_9 (Ленінської) районної у м. Полтаві ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція ДАБК у Полтавській області, Реєстраційна служба Полатвського міського управління юстиції, Управління з питань містобудування та архітерктури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року заявниця звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 76, посилаючись на те, що вона є власницею 7/25 частин домоволодіння за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.1998 року. Маючи намір реконструювати належну їй частину житлового будинку вона неодноразово починаючи з 1998 року зверталась до органів місцевого самоврядування з вимогою надати їй відповідний дозвіл, але отримувала відмови. Вважаючи такі відмови незаконними, вона здійснила реконструкцію самочинно, і вважає, що оскільки її права на проведення законної реконструкції були протиправно порушені компетентними органами, вона має право на визнання за нею права власності на нерухоме майно в судовому порядку. Просила суд визнати за нею право власності на 7/25 частин садиби по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві у складі приміщень і споруд з врахуванням самочинно здійсненої реконструкції без зміни часток у праві спільної часткової власності, а саме: житловий будинок літ. А-1 по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві, що став складатись з наступних приміщень: коридор 1-1 пл. 1,8 кв.м., кухня 1-2 пл. 6,9 кв.м., кімната 1-3 пл. 17,8 кв.м., вбиральня 1-4 пл. 5,3 кв.м., кімната 1-5 пл. 8,2 кв.м., передпокій 1-6 пл. 14,4 кв.м., веранда 1-7 пл. 9,3 кв.м., гардеробна 2-2 пл. 9,1 кв.м., кімната 2-3 пл. 15,6 кв.м., передпокій 2-4 пл. 14,9 кв.м., санвузол 2-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 2-6 пл. 12,6 кв.м., кімната 2-9 пл. 9,1 кв.м., кімната 2-7 пл. 21,5 кв.м., кімната 2-8 пл. 12,2 кв.м., кімната 2-10 пл. 25,0 кв.м., санвузол 2-11 пл. 6,1 кв.м., коридор 3-1 пл. 6,1 кв.м., кімната 3-2 пл. 16,6 кв.м., тамбур 3-3 пл. 2,8 кв.м., хол 3-4 пл. 5,8 кв.м., санвузол 3-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 3-6 пл. 10,3 кв.м., кімната 3-7 пл. 11,0 кв.м., сходи 3-8 пл. 3,4 кв.м., кабінет 3-9 пл. 19,9 кв.м., санвузол 3-10 пл. 2,6 кв.м., кухня 4-2 пл. 9,2 кв.м., кімната 4-3 пл. 12,5 кв.м., кухня 4-4 пл. 5,5 кв.м., коридор 4-5 пл. 2,7 кв.м., санвузол 4-6 пл. 2,6 кв.м., загальною площею по будинку 310,5 кв.м., житловий будинок літ. Д-2 загальною площею 203,3 кв.м., сарай літ. В, вбиральня літ. В1, гараж літ. Б, сарай літ. Е, погріб літ. б1, гараж літ. Ю, навіс літ. И1, навіс літ. З, вимощення №3,9, ворота №2, огорожа, ворота, хвіртка №№5-8.

Згодом позивачка неодноразово змінювала та уточнювала позовні вимоги і зрештою просила суд визнати за ОСОБА_5 право власності на реконструйовані приміщення у складі житлового будинку літ. А-1 у садибі за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 76, а саме: коридор 3-1 пл. 6,1 кв.м., кімната 3-2 пл. 16,6 кв.м., тамбур 3-3 пл. 2,8 кв.м., хол 3-4 пл. 5,8 кв.м., санвузол 3-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 3-6 пл. 10,3 кв.м., кімната 3-7 пл. 11,0 кв.м., сходи 3-8 пл. 3,4 кв.м.. кабінет 3-9 пл. 19,9 кв.м., санвузол 3-10 пл. 2,6 кв.м., загальною площею 83,2 кв.м.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_1 позов підтримали повністю, просили суд задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Від відповідача ОСОБА_6 до суду надійшла заява, у якій він позов ОСОБА_5 визнав, проти його задоволення судом не заперечував, просив розглядати цивільну справу без його участі у судовому засіданні. Від відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідачі повідомлялись про дату та час судового засідання повістками та шляхом публікації в газеті «Зоря Полтавщини» №№50-52 від 17.04.2015р.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, подав пояснення, аналогічні тим, що викладені в запереченні на позов.

Представник відповідача ОСОБА_9 районної у м. Полтаві ради ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення судом заперечував.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПП ПБТІ «Інвентаризатор» ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував.

Представники третіх осіб Інспекції ДАБК у Полтавській області, Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, Управління з питань містобудування та архітерктури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не зявились, направивши суду заяви про розгляд справи без участі їх представників, у вирішенні питання покладались на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, оцінивши їх в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу від 04 червня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_5 є власницею 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 76. Право власності зареєстровано КП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 05.06.1998 року у книзі №1 за реєстровим №9.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.06.1998 року, ОСОБА_5 придбала 7/25 частин житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 1202 кв.м.

Довідкою, виданою ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 28.08.2013 року №5789 засвідчується, що площа земельної ділянки за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 76 дорівнює 1202 кв.м. відповідно до рішення виконкому Полтавської міської ради № 459 від 10.07.1954 року.

Витягом із рішення №502 виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради «Про землекористування» від 20.12.2005 року власникам домоволодіння по вул. Леніна, 76 та власникам домоволодіння по вул. Леніна, 78 дозволено зміну конфігурації межі земельної ділянки між домоволодіннями по вул. Леніна,76 та 78 без зміни площі земельних ділянок.

З наведеного суд приходить до висновку, що за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 76 земельна ділянка площею 1202 кв.м. виділялась для містобудівних потреб. Згідно ст. 30, 39 ЗК України 1990 року і ст. 22 Закону України «Про основи містобудування», які були чинні на момент набуття позивачкою права власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 набула право користування відповідною частиною земельної ділянки, зокрема і зводити на ній житлові та інші будівлі і споруди.

Згідно ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщена на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені та частина земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ст. 95 ЗК України 2001 року землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: …

г) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого КП ПБТІ «Інвентаризатор» станом на 30.04.2008 року домоволодіння по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві складалось із таких будівель, приміщень і споруд: житловий будинок літ. А-1: коридор 1-1 пл. 1,8 кв.м., кухня 1-2 пл. 6,9 кв.м., житлова кімната 1-3 пл. 17,8 кв.м., вбиральня 1-4 пл. 5,3 кв.м., прибудова 1-6 пл. 14,4 кв.м., прибудова 1-7 пл. 9,3 кв.м., кухня 2-2- пл. 8,5 кв.м., житлова кімната 2-3 пл. 15,6 кв.м., передпокій 2-4 пл. 14,9 кв.м., ванна 2-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 2-6 пл. 10,0 кв.м., житлова кімната 2-9 пл. 9,1 кв.м., житлова кімната 2-7 пл. 16,9 кв.м., житлова кімната 2-8 пл. 12,2 кв.м., коридор 3-1 пл. 2,3 кв.м., кухня 3-2 пл. 8,3 кв.м., житлова кімната 3-3 пл. 8,0 кв.м., житлова кімната 3-4 пл. 19,3 кв.м., житлова кімната 3-5 пл. 11,9 кв.м., прибудова 3-6 пл. 5,7 кв.м., ванна 3-7 пл. 3,6 кв.м., кухня 4-2 пл. 9,2 кв.м., житлова кімната 4-3- пл. 12,5 кв.м., кухня 4-4- пл. 5,5 кв.м., коридор 4-5 пл. 2,7 кв.м., санвузол 4-6 пл. 2,6 кв.м., загальною площею по будинку 247,2 кв.м., житловий будинок літ. Д-2 пл. 203,3 кв.м., сарай літ. В, гараж літ. З, гараж літ. Б, сарай літ. Е, погріб літ. б1, навіс літ. И1, гараж літ. Ю, вимощення №3, ворота №2, огорожа №5, ворота огорожі №6, хвіртка №7, огорожа №8, вимощення №9. У технічному паспорті наявна відмітка про те, що будинок літ. Д-2 не прийнято в експлуатацію.

Відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_11 (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ №001739) станом на 06 вересня 2014 року домоволодіння за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 76 складається з наступних будівель, приміщень і споруд: житловий будинок літ. А-1 по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві став складатись з наступних приміщень: коридор 1-1 пл. 1,8 кв.м., кухня 1-2 пл. 6,9 кв.м., кімната 1-3 пл. 17,8 кв.м., вбиральня 1-4 пл. 5,3 кв.м., кімната 1-5 пл. 8,2 кв.м., передпокій 1-6 пл. 14,4 кв.м., веранда 1-7 пл. 9,3 кв.м., гардеробна 2-2 пл. 9,1 кв.м., кімната 2-3 пл. 15,6 кв.м., передпокій 2-4 пл. 14,9 кв.м., санвузол 2-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 2-6 пл. 12,6 кв.м., кімната 2-9 пл. 9,1 кв.м., кімната 2-7 пл. 21,5 кв.м., кімната 2-8 пл. 12,2 кв.м., кімната 2-10 пл. 25,0 кв.м., санвузол 2-11 пл. 6,1 кв.м., коридор 3-1 пл. 6,1 кв.м., кімната 3-2 пл. 16,6 кв.м., тамбур 3-3 пл. 2,8 кв.м., хол 3-4 пл. 5,8 кв.м., санвузол 3-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 3-6 пл. 10,3 кв.м., кімната 3-7 пл. 11,0 кв.м., сходи 3-8 пл. 3,4 кв.м., кабінет 3-9 пл. 19,9 кв.м., санвузол 3-10 пл. 2,6 кв.м., кухня 4-2 пл. 9,2 кв.м., кімната 4-3 пл. 12,5 кв.м., кухня 4-4 пл. 5,5 кв.м., коридор 4-5 пл. 2,7 кв.м., санвузол 4-6 пл. 2,6 кв.м., загальною площею по будинку 310,5 кв.м. Загалом на земельній ділянці по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві перебувають наступні будівлі і споруди: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 310,5 кв.м., житловий будинок літ. Д-2 загальною площею 203,3 кв.м., сарай літ. В, вбиральня літ. В1, гараж літ. Б, сарай літ. Е, погріб літ. б1, гараж літ. Ю, навіс літ. И1, навіс літ. З, вимощення №3,9, ворота №2, огорожа, ворота, хвіртка №№5-8. У технічному паспорті наявна відмітка про те, що приміщення: кімната 2-10 пл. 25,0 кв.м., санвузол 2-11 пл. 6,1 кв.м., коридор 3-1 пл. 6,1 кв.м., кімната 3-2 пл. 16,6 кв.м., тамбур 3-3 пл. 2,8 кв.м., хол 3-4 пл. 5,8 кв.м., санвузол 3-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 3-6 пл. 10,3 кв.м., кімната 3-7 пл. 11,0 кв.м., сходи 3-8 пл. 3,4 кв.м., кабінет 3-9 пл. 19,9 кв.м., санвузол 3-10 пл. 2,6 кв.м. у житловому будинку літ. А-1 є самочинно збудованими чи переобладнаними, навіс літ. З побудовано самовільно.

На підставі наведеного вище, суд прийшов до висновку, що в домоволодінні по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві було здійснена самочинна реконструкція житлового будинку літ. А-1. Позивачка ОСОБА_5 визнала, що приміщення: коридор 3-1 пл. 6,1 кв.м., кімната 3-2 пл. 16,6 кв.м., тамбур 3-3 пл. 2,8 кв.м., хол 3-4 пл. 5,8 кв.м., санвузол 3-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 3-6 пл. 10,3 кв.м., кімната 3-7 пл. 11,0 кв.м., сходи 3-8 пл. 3,4 кв.м., кабінет 3-9 пл. 19,9 кв.м., санвузол 3-10 пл. 2,6 кв.м. у житловому будинку літ. А-1 були добудовані та переобладнані нею без отримання відповідного дозволу на проведення будівельних робіт.

Позивачка пояснила, що отримала усні згоди співвласників домоволодіння на проведення відповідної перебудови належної їй частини будинку і вважає, що їх права та інтереси порушені не були. Суд приходить до висновку, що відповідні згоди сусідів були отримані позивачкою на підставі заяви співвласника ОСОБА_6, відповідно до якої останній визнав позов ОСОБА_5, враховуючи відсутність будь-яких скарг співвласників до уповноважених органів на здійснене будівництво, а також враховуючи те, що цей факт вже встановлювався у рішенні Ленінського районного суду м. Полтави від 23.10.2006р. у цивільній справі №2-56/06.

Судом також встановлено, що з метою реалізації своїх прав на забудову позивачка неодноразово зверталась до компетентних органів для отримання відповідного дозволу на будівництво.

Так, листом ОСОБА_12 управління містобудування та архітектури м. Полтава № 11-21/1720 від 24.07.1998 року «Про реконструкцію забудови ділянки по вул. Леніна,76» ОСОБА_5 було відмовлено у затвердженні проекту реконструкції забудови ділянки по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві, зважаючи на те, що значна частина садиби на вул. Леніна, 76 є за червоною лінією вулиці.

ОСОБА_12 управління містобудування та архітектури м. Полтава №11-16/314 від 19.02.1999 року позивачку було повідомлено, що ділянка по вул. Леніна,76 розташована у зоні першочергової реконструкції розширення вул. Леніна, яка передбачена генеральним планом міста, але тимчасово припинена у звязку з відсутністю потрібних коштів. Тому управління не може погодити проведення робіт по перебудові будинку.

Раніше Ленінським районним судом м. Полтави розглядалось питання законності і обґрунтованості таких відмов і рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.10.2006 року у цивільній справі № 2-56/06, яке носить преюдиціальний характер, було встановлено, що зазначені відмови в дачі дозволу на перебудову є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві.

12 листопада 2009 року позивачка звернулась до голови виконавчого комітету Ленінської у м. Полтаві ради з проханням видати дозвіл на виконання проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт та перепланування квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. На зазначене звернення позивачка отримала відмову, яку оскаржила в судовому порядку. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.03.2010 року у справі №2а-729/10 адміністративний позов ОСОБА_5 було задоволено частково, зобовязано Ленінську районну у м. Полтаві раду прийняти відповідне рішення щодо надання дозволу ОСОБА_5 на виконання проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт та перепланування квартири АДРЕСА_2.

Зазначена постанова суду виконана не була, відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби від 17.01.2012 року №219 на Ленінську районну у м. Полтаві раду було накладено штраф у розмірі 680 грн. та 1360 грн. за невиконання постанови суду. 17 10.2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ направлено до Ленінського районного суду м. Полтави.

У 2014 році ОСОБА_5 звернулась до Інспекції ДАБК у Полтавській області з метою введення реконструйованої частини житлового будинку в експлуатацію. Листом від 09.10.2014 року №7/16-03/1-15/640 Інспекція ДАБК у Полтавській області розяснила, що прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, які збудовані самочинно, постановою КМУ №461 від 13.04.2014 року не передбачено.

В рамках цивільної справи призначалась судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф. ОСОБА_13. На вирішення експертизи були поставлені питання: 1) чи відповідає здійснена ОСОБА_5ІФ. самочинна реконструкція житлового будинку літ. А-1 по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві вимогам ДБН? 2) визначити технічний стан житлового будинку літ. А-1 по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві в результаті здійснення ОСОБА_5 реконструкції. 3) визначити реальні частки співвласників в домоволодінні по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві, після здійснення ОСОБА_5 реконструкції житлового будинку літ. А-1.

У висновку №292 від 31.05.2016 року, складеному судовим експертом 2 кваліфікованого класу, завідувачем сектору будівельно-технічних досліджень Полтавського відділення ОСОБА_14, було встановлено, що здійснена ОСОБА_5 самочинна реконструкція житлового будинку літ. «А-1» по вул. Леніна, 76, у м. Полтаві на момент проведення обстеження по планувальному, конструктивному рішенню та в частині санітарно-гігієнічних та протипожежних вимог до даного виду будівель відповідає державним будівельним нормам.

Технічний стан всього житлового будинку літ.А-1 по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві в результаті здійснення ОСОБА_5 реконструкції визначений як задовільний, тобто досліджуваний об'єкт не перебуває в аварійному стані, відсутні дефекти та пошкодження, які перешкоджають нормальній експлуатації або знижують несучу здатність та довговічність .

Що стосується елементів будівлі в частині житлового будинку де розміщені кв. №1 та №4, то вони в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

Стан конструктивних елементів частини будинку, де розміщені кв. №2 та №3 визначений, як добрий, пошкоджень і деформацій немає, є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту.

Висновком також встановлено, що визначити реальні частки співвласників в домоволодінні по вул. Леніна, 76 у м. Полтаві, після здійснення ОСОБА_5 реконструкції житлового будинку літ. А-1 не представляється можливим через відсутність інформації про власників, які користуються приміщеннями квартир №1 та №4.

У дослідницькій частині висновку судової будівельно-технічної експертизи №292 від 31.05.2016 року встановлено, та було підтверджено судовим експертом ОСОБА_14 в ході її допиту в судовому засіданні, що проведена реконструкція житлового будинку літ. А-1 була здійснена в існуючому обємно-планувальному рішенні, за виключенням проведеної надбудови другого поверху, яка ніяким чином не змінює регламентовані відстані, регламентовані ДБН, що означає, що під час реконструкції ОСОБА_5 не вийшла за межі фундаменту будинку, який існував до здійснення нею реконструкції і без зайняття додаткової частини земельної ділянки.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що нерухоме майно, яке є предметом розгляду цивільної справи є самочинно збудованим.

Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені в ст.376 ЦК України, яка є спеціальною в регулюванні спірних правовідносин, оскільки унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.

Частина 1 ст. 376 ЦК України передбачає умови віднесення будівництва до самочинного. Так, законом встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше майно вважаються самочинним будівництвом за наявності однієї з наведених ознак, а саме: 1) вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) з істотним порушеннями будівельних норм і правил.

Суд прийшов до висновку, що земельна ділянка у домоволодінні по вул. Леніна 76 була виділена до того, як ОСОБА_5 набула право власності на частину будинку, і перебувала у користуванні його співвласників.

За змістом ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» землі, визначені для перспективного розвитку населених пунктів, спорудження конкретних об'єктів, до часу їх вилучення (викупу) і надання для містобудівних потреб використовуються власниками землі, землекористувачами відповідно до земельного законодавства.

Так ч.2 ст. 111 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік обмежень у використанні земель. Заборона проведення будівельних робіт в межах ліній першочергової забудови та реконструкції автомобільних доріг у такому переліку відсутня.

Враховуючи, що земельна ділянка по вул. Небесна сотня (колишня - Леніна), 76 із користування співвласників домоволодіння не вилучалась (викупалась), а також враховуючи мотиви відмов у наданні дозволу позивачці, суд скептично ставиться до посилань відповідачів на те, що проведення будівельних робіт за цією адресою заборонено через вимоги містобудівної документації (перебування домоволодіння в межах червоних ліній). З огляду на це суд приходить до висновку, що відмови ОСОБА_12 управління містобудування та архітектури м. Полтава від 24.07.1998 року та 19.02.1999 року у наданні ОСОБА_5 є незаконними, адже не ґрунтувались на нормах чинного законодавства.

З цих же підстав суд не бере до уваги факти, викладені в заяві Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19.01.2015р. №01-02-01-27/89, згідно якого третя особа посилається на перебування спірного житлового будинку в межах червоної лінії відповідно до планування та забудови територій згідно генерального плану м. Полтава, який затверджено рішенням 20 сесії ПМР шостого скликання від 16.03.2012 року. Відповідно до наданого викопіювання з містобудівної документації увесь житловий будинок літ. А-1 знаходиться в межах червоної лінії. Ані відповідачем ОСОБА_5 міською радою, ані третьою особою Управлінням з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради не було надано суду доказів вилучення з користування співвласників земельної ділянки за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 76 для містобудівних потреб, або викупу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена прав власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд також не бере до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_5 міської ради на рішення з протоколу засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтава №Пр/01.3/02 від 05.02.2015р., адже сам протокол для дослідження суду надано не було, а з листа Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 10.02.2015р. № 01-02-01-16/223, в якому міститься посилання на зазначений протокол, мотиви заперечувати проти задоволення судом позову ОСОБА_5 не викладені.

Суд зазначає, що відповідно до Розпорядження Голови Полтавської обласної державної адміністрації №207 від 20.05.2016р. «Про перейменування топонімічних назв, демонтаж меморіальних дошок та зображень комуністичної символіки у м. Полтаві» вул. Леніна була перейменована у вул. Небесної сотні, залишивши попередню нумерацію обєктів нерухомого майна.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ст. 24 Закону України Про планування і забудову територій (який діяв в момент виникнення спірних правовідносин) фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво обєктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобовязані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво обєкта містобудування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У відповідності до п. 20 зазначеної Постанови Пленуму, вирішуючи справи про самочинне будівництво (нове будівництво, реконструкцію зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудови, надбудови) об'єкта нерухомості, здійснене у разі відмови у видачі документів, які надають право виконувати будівельні роботи (повідомлення про початок будівельних робіт, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт, видача технічних умов, видача вихідних даних тощо), але з додержанням державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів і порядку розгляду цих питань, суд має врахувати, що відмова у наданні дозвільних документів може бути оскаржена до суду заінтересованою особою у порядку адміністративного судочинства.

Якщо такі дії в судовому порядку не оскаржено, це не є підставою для відмови в позові, проте суд при розгляді справи має дати правову оцінку такій відмові, зокрема, за правилами статті 212 ЦПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію

та практику Суду як джерело права.

Суд звертає увагу, що, як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі справа «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26.06.2014р., першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «ОСОБА_15 Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece), заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розвязання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Одним із важливих елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право на мирне володіння майном є надання справедливої та обґрунтованої компенсації.

Посилаючись на наведене, суд приходить до висновку, що хоча обмеження права на забудову і передбачено чинним законодавством України, в даній конкретній справі органами місцевої влади було порушено принцип розумної пропорційності між суспільним інтересом розширенням і реконструкцією автомагістралей та шляхів, та особистим інтересом позивачки ОСОБА_5 на поліпшення умов свого проживання та переобладнання належного їй житла. Оскільки процес реконструкції дороги так і не розпочато по цей день, а право власності позивачки на належне їй нерухоме майно не припинено у відповідності до вимог закону і їй не була запропонована жодна компенсація, суд вважає, що обмеження її права на вільне користування і розпорядження належним їй майном є грубим порушенням її права на мирне володіння майном. Будучи власником частини житлового будинку ОСОБА_5 мала «законні сподівання» на реалізацію своїх прав власника будівлі і користувача земельної ділянки, а саме право на будівництво і переобладнання належної їй нерухомості. Відмови органів місцевого самоврядування з посиланням на проекти майбутньої реконструкції місцевості порушили справедливий баланс інтересів суспільства і приватної особи і призвели до незаконного обмеження прав ОСОБА_5

Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивачкою було вчинено ряд дій, які мали попередити порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, проте остання отримувала незаконні відмови від компетентних органів, позивачка попередньо намагалась вирішити спір в позасудовому порядку шляхом звернення до Інспекції ДАБК у Полтавській області, але отримала відмову через відсутність відповідного порядку, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і доведеним, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ч.1. ст. 15, ч. 1-2 ст. 16, ч.1 ст. 317, ч. 1, 2 ст. 321, ч.4 ст. 357, ч.1, 5 ст. 376, ч. 1 ст. 377 ЦК України, ст.ст. 30, 39 Земельного кодексу України (1990 року),ст. 95, ч. 2 ст. 111 ЗК України (2001 року), ч.2 ст. 21, ст. 22 ЗУ «Про основи містобудування», ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 24 ЗУ «Про планування і забудову територій», п.п.9, 20 ППВССУ №6 від 30.03.2012р., ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Полтавської міської ради, ОСОБА_9 (Ленінської) районної у м. Полтаві ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція ДАБК у Полтавській області, Реєстраційна служба Полатвського міського управління юстиції, Управління з питань містобудування та архітерктури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на реконструйовані приміщення у складі житлового будинку літ. А-1 у садибі за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 76, а саме: коридор 3-1 пл. 6,1 кв.м., кімната 3-2 пл. 16,6 кв.м., тамбур 3-3 пл. 2,8 кв.м., хол 3-4 пл. 5,8 кв.м., санвузол 3-5 пл. 4,7 кв.м., кухня 3-6 пл. 10,3 кв.м., кімната 3-7 пл. 11,0 кв.м., сходи 3-8 пл. 3,4 кв.м.. кабінет 3-9 пл. 19,9 кв.м., санвузол 3-10 пл. 2,6 кв.м., загальною площею 83,2 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_16