У Х В А Л А

23 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 7 червня 2016 року та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 червня 2016 року, позов ПАТ «БМ Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 4 488,73 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалення нового рішення суду з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 627, 629, 651, 653 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2011 року, 29 лютого 2012 року, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року, ухвалу Верховного Суду України від 2 червня 2010 року та постанови Верховного Суду України від 4 липня, 12 вересня 2012 року, 11 березня 2015 року, 30 листопада 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції, з висновками якого погодились й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 4488,73 доларів США, з них: прострочена сума заборгованості по кредиту - 3277,13 доларів США, заборгованість по процентам - 401,62 доларів США, а також пеня в розмірі 809,98 доларів США нарахована відповідно до вимог кредитного договору. За цим договором передбачено право банку змінювати в односторонньому порядку розмір процентної ставки за умови належного повідомлення боржника про відповідні зміни, чим і скористався банк надіславши відповідні рекомендовані листи боржнику, які були вручені йому особисто.

Разом з тим, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2011 року, 29 лютого 2012 року, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року, ухвала Верховного Суду України від 2 червня 2010 року прийняті у справах за позовом боржника до банку про визнання незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором та визнання нікчемними окремих положень кредитного договору.

Постанова Верховного Суду України від 4 липня 2012 року прийнята у справі за позовом боржника до банку про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним та зобов'язання здійснити перерахунок відсотків; постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року прийнята у справі за позовом боржника до банку про визнання кредитного договору частково недійсним, припинення договору поруки, визнання дій відповідача щодо збільшення процентної ставки протиправними та розірвання кредитного договору; постанова Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року прийнята у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та визнання частково недійсним кредитного договору.

У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року міститься висновок щодо застосування строку позовної давності.

Отже, у справах наявні інші підстави позову, предмет спору, зміст позовних вимог та встановлені інші фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк