ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2467/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"04" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Комаревцевої Л.В., при секретарі Іващенко Є.В., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 15.03.2016 року, в м. Києві, у Дарницькому районі, на вул. Здолбунівській, відбулось ДТП з вини відповідача ОСОБА_3, який керуючи автомобілем «Фольксваген» з номерним знаком НОМЕР_1, допустив зіткнення цього автомобіля з автомобілем «Ауді» з номерним знаком НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2. та був під керуванням ОСОБА_4 При цьому, позивачу безпосередньо внаслідок пошкодження автомобіля «Ауді» було завдано матеріальний збиток на суму 308 664 грн. 40 коп. Крім того, позивач просить стягнути 800 грн. витрати за послуги автотоварознавчого дослідження, проведеного для визначення суми матеріальної шкоди завданої у зв"язку з пошкодженням автомобіля «Ауді» внаслідок вказаної ДТП.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.03.2016 року, приблизно о 13.10 год., ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Здолбунівська в м. Києві, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі,в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті чого автомобіль«Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 зіткнувся з автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5 Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушено п. 10.2 ПДР України, тим самим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При цьому, позивачу ОСОБА_2 безпосередньо внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_2, було завдано матеріальний збиток на суму 308 664 грн. 40 коп., що підтверджується звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 22.03.2016 року за №100/03/16 (а.с. 18-41).

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 07.04.2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м.Києва від 11.10.2016 року, водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.11, 12-17).

Відповідно до ст. 386 ч.2 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

ОСОБА_2 є власником автомобіля НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 (а.с.8).

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий у свою чергу повинен подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву в частині стягнення матеріальної шкоди необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_6) матеріальну шкоду у сумі 308 664 (триста вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) грн. 40 коп., вартість сплачених послуг за проведення автотоварознавчого дослідження, у сумі 800 (вісімсот)грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3094 (три тисячі дев"яносто чотири) грн. 64 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА