Справа № 567/1003/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями звернулася ОСОБА_1, мотивуючи свою заяву тим, що у власності її батька ОСОБА_5 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Точевики Острозького району по вул. Лісова, 3 і вона як спадкоємець за заповітом має право на зазначене майно, а реалізувати його не може, так як за життя батько не зареєстрував за собою право власності на будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в звязку з його смертю.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить суд визнати за нею як спадкоємцем ОСОБА_5 право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в с.Точевики Острозького району Рівненської області по вул. Лісова, 3

Пояснила, що дане господарство відносилось до типу колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року в ньому були зареєстровані та проживали її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вказала, що ОСОБА_6 померла 11.12.2006 року та спадщину після її смерті фактично прийняв ОСОБА_5

Зазначила, що є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом та не може реалізувати свого права на спадщину в звязку з тим, що батько не зареєстрував за собою право власності на будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала, підтвердила пояснення надані позивачем, не заперечує проти визнання за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5, права власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в с.Точевики Острозького району Рівненської області по вул.Лісова, 3.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подали суду заяву, в яких позов визнають та просять розглянути справу за їх відсутності.

Суд, вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкових справ, вважає, що позов про визнання права власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що фактично у власності ОСОБА_5 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в с.Точевики Острозького району по вул. Лісова, 3.

Належність ОСОБА_5 зазначеного майна підтверджується випискою з погосподарської книги №4 особовий рахунок 0449-1 с. Точевики, відповідно до якої встановлено, що житловий будинок №2 по вул. Лісова в с.Точевики Острозького району рахується за ОСОБА_5

В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що належить покійному ОСОБА_5 та розташований в с.Точевики по вул. Лісова, 3 Острозького району Рівненської області станом на 1991 рік відносився до типу колгоспного двору.

Відповідно довідки Білашівської сільської ради Острозького району Рівненської області №430 від 28.11.2016 року, станом на 15.04.1991 рік в будинку №3 по вул. Лісова в с. Точевики Острозького району були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15.04.1991 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах належав житловий будинок з надвірними будівлями в с. Точевики Острозького району по вул.. Лісова, 3.

З свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №032699 встановлено, що ОСОБА_6 померла 11.12.2006 року. З довідки Білашівської сільської ради Острозького району Рівненської області вбачається, що на момент смерті ОСОБА_6 11.12.2006 року разом з нею був зареєстрований та проживав ОСОБА_5 Відповідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, спадкоємцем майна померлої є ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №252 за 2007 рік, заведеної після смерті ОСОБА_6 встановлено, що заповітів від її імені не складалось.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Належне ОСОБА_6 майно, за правилами ст. 1268 ЦК України, успадкував ОСОБА_5 її чоловік, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та протягом строку для прийняття спадщини, визначеного ст.. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини.

Зі свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №182907 встановлено, що ОСОБА_5 помер 03.12.2015 року.

Відповідно до заповіту від 22.06.2007 року, ОСОБА_5 заповів все своє майно ОСОБА_1

З матеріалів спадкової справи №19/2016 встановлено, що спадкоємцем усього майна померлого ОСОБА_5 за заповітом є ОСОБА_1

Належне ОСОБА_5 майно, за правилами ст. 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України успадкувала ОСОБА_1 його дочка, оскільки протягом строку для прийняття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок видати не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

За змістом статей 2, 3 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на обєкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом обєкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 належав житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с.Точевики Острозького району Рівненської області по вул. Лісова, 3.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 зазначеного Кодексу).

За ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В той же час, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_5 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст. 1216, 1233 ЦК України ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті ОСОБА_5, то за нею як спадкоємцем за заповітом слід визнати право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями (А-1), який знаходиться с. Точевики Острозького району по вул. Лісова, 3 та складається з коридору 1-1-1, житлової 1-1-2, житлової 1-1-3, кухні 1-1-4, загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: сходи "а", сарай "Б", сарай "В", погріб "Г", огорожу №1, ворота №2, колодязь "К",

На підставі ст.. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 328, 1216, 1233, 1268 ЦК України, ст.123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в с.Точевики Острозького району Рівненської області по вул.Лісова, 3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7