Справа № 214/4216/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві Троценко О.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, в процесі розгляду справи зменшивши позовні вимоги, в обгрунтування якого зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1911 від 19 серпня 2014 року про надання освітніх послуг. Позивач узяв на себе зобовязання надати відповідачу освітню послугу за його рахунок здійснити навчання відповідача ОСОБА_2 за заочною формою навчання за напрямом економіка підприємства з присвоєнням освітньо-кваліфікацйного рівня «спеціаліст». Згідно договору загальна вартість навчання становить 16 620 грн., сума оплати за рік складає 6648 грн. 30 вересня 2015 року відповідача було відраховано з ДВНЗ «КНУ» за порушення умов договору. Тож відповідач мав заборгованість по оплаті за навчання, яка складала 2312,80 грн. 24 травня 2016 року відповідачу було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість. Даний позов надійшов до суду 27 липня 2016 року, 19 вересня 2016 року та 05 жовтня 2016 року позивач погасив заборгованість за договором № 1911 від 19 серпня 2014 року, тому позивач просить стягнути з відповідача інфляційні страти у розмірі 80,51 грн., 3 % річних у розмірі 72,98 грн та пеню у розмірі 468,88 грн на загальну суму 622,37 грн, а також судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні просила уточнені позовні вимоги задовольнити, в обгрунтування посилаючись на доводи позовної заяви та заяви про зменшення позовних вимог. Договір не передбачає стягнення пені, розрахунок пені вона пояснити не може.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, пояснив, що не отримував претензію, оплатив заборгованість за навчання до першого судового засідання, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав.

Судом встановлено, що 19 серпня 2014 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» в особі проректора з науково педагогічної роботи і навчальної работи ОСОБА_3, що діяв на підставі наказу по університету від 09.10.2013 року № 414 як «Виконавцем» та ОСОБА_2 як «Замовником» укладено договір про надання освітніх послуг № 1911 (а.с. 5), відповідно до п.1.1. якого виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів Замовника здійснити його навчання (підготовку) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст», починаючи з 1 курсу 1 семестру за спеціальністю: економіка підприємства; форма навчання: заочна.

Умовами п.1.2 договору передбачено строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2014 року по 31 січня 2017 року, який визначається датою зарахування та відрахування Замовника із університету.

Відповідно до п.4.2 вказаного договору, замовник вносить плату за рік в сумі 16 620 грн, а згідно п. 4.3 замовник вносить плату за рік в сумі 6648 грн (а.с.5 зв.).

Згідно копії наказу від 01.10.2015 року № 1484су про відрахування вбачається, що ОСОБА_2 відраховано зі складу студентів навчального закладу за порушення умов договору (а.с.6).

Задля врегулювання виниклого між сторонами спору, за вих. № 01/07/02-443/3 від 13.08.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію №134 на суму заборгованості за надання освітніх послуг в загальному розмірі 2735,90 грн. (а.с.8) та запропоновано зявитись до навчального закладу з метою вирішення даного питання та подання нею заяви про розстрочення погашення заборгованості.

Як встановлено в ході судового розгляду, заборгованість за договором погашена відповідачем у повному обсязі, а саме 15 вересня 2016 року у сумі 1600 грн та 04 жовтня 2016 року у сумі 713 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача, сума інфляційних втрат складає 80,51 грн., пеня за прострочення платежів складає 468,88 грн., та 3 % річних 72,98 грн.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно ч.2 ст.903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором та законом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання освітніх послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому на замовника покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг, якому відповідає право вимоги Виконавця (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

ОСОБА_2 відрахований з ДВНЗ «КНУ» за порушення умов договору, тому що свої зобов'язання за договором вчасно належним чином не виконав, однак після надходження справи до суду добровільно погасив суму основного боргу за договором

Крім того, згідно ч.2. ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, сума інфляційних втрат в розмірі 80, 51 грн., та 3 % річних 72,98 грн підлягають стягненню з відповідача.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 468,88 грн., суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст.ст. 10, 60 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 п.3, ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Але договором розмір пені не встановлений, як не встановлений і актом цивільного законодавства для цього виду цивільних правовідносин щодо надання освітніх послуг.

Отже, в частині вказаних позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 153,49 грн. (з розрахунку: 72,98 грн + 80,51 грн) замість заявленої позивачем 622,37 грн, що складає від розміру задоволених позовних вимог 24,66 %, тому відповідно до правила пропорційності, встановленого ч.1 ст.88 ЦПК України, в рахунок часткового відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат у вигляді судового збору (а.с.1) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 339,81 грн. (1 378 грн. * 24,66 % задоволених вимог / 100 %).

Керуючись ст. ст.4-10, 15, 60, 74, 79, 88 ч.1, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 користь Державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет суму інфляційних втрат в розмірі 80, 51 грн. та 3 % річних 72,98 грн, що разом складає 153 (сто пятдесят три) грн 49 коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет судовий збір у розмірі 339 (триста тридцять девять) грн 81 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Ковтун