Справа 688/4192/16-ц
№ 2/688/119/17
Рішення

Іменем України

20 січня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гаврилової Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

у грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 20.11.1997 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, запис № 402.

В обгунтування позову посилається на те, що від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає зі своєю сім'єю окремо. Під час спільного проживання з відповідачем постійно виникали сварки, непорозуміння. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечував. В силу цих обставин разом не проживають 14 років, вважає, що примирення між ними не можливе. Відповідач шлюб розірвати добровільно не бажає, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав, просив шлюб розірвати, оскільки багато років разом з позивачем не проживає.

З'ясувавши письмові думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружились 20.11.1997 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №402. Прізвище після одруження: чоловіка - ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданим 20.11.1997 року Шепетівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

Від спільного проживання у сторін є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вже повнолітня, проживає окремо зі своєю сім'єю.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом чотирнадцять років не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту протягом тривалого часу, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати у виді судового збору понесені позивачем та документально підтверджені, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 20 листопада 1997 року Шепетівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №402 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук