Справа № 591/5868/16-ц
Провадження № 2/591/489/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Бурда Б.В. при секретарі: Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2011 року ПАТ КБ „Приватбанк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно відповідно до графіку повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Однак відповідач порушує графік повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 12.10.2016 року відповідач має перед банком заборгованість по кредиту в розмірі 12291,46 грн. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що дійсно відповідач має заборгованість з повернення тіла кредиту в розмірі 3573,65 грн. Зазначив, що позивач невірно провів розрахунок заборгованості зі сплати відсотків, оскільки позивачем проведений розрахунок за ставкою, яка не була передбачено домовленістю сторін. Зазначив, що заборгованість зі сплати відсотків становить 1304,38 грн., виходячи з процентної ставки 36% річних. Пояснив, що останнє погашення за кредитним договором було здійснене відповідачем 14.10.2015 року, а тому вимога позивача про стягнення пені та штрафів заявлена після спливу річного строку встановленого для даного виду вимог. Тому просить застосувати строків позовної давності до вимог в частині стягнення пені та штрафів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

06 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачеві кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою 3 % на місяць (базова ставка) на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору відповідач заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій письмово зазначив, що вказана заява разом із памяткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомився і погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, зобовязався виконувати їх вимоги, регулярно знайомитись з їх змінами на сайті банку.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг: при незгоді зі зміною Правил та/або Тарифів банку клієнт зобовязується звернутися до банку для розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам; держатель зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; у випадку порушення держателем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання держателем та/ або довіреною особою держателя своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за цим Договором; банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків; клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт; підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком; клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що належать до сплати банку за даним договором, при настанні строків платежів, списання грошових коштів з рахунків клієнта у випадку настання строків платежів за іншими договорами клієнта в розмірах, встановлених цими договорами … (договірне списання); погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного лiміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; у разі невиконання зобовязань за договором позичальник зобовязується на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку; при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф обліковується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу; за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік; банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині в разі невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових та інших зобовязань за цим договором.

Згідно наданого банком розрахунку вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування грошовими коштами та інших платежів, станом на 12 жовтня 2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 12291,46 грн. з яких: 3573,65 грн. заборгованість за кредитом; 2423,80 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, 4182,51 грн. заборгованість за пенею, 1050 грн. заборгованість за пеню за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн; 1061,50 грн. заборгованість по судовим штрафам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав той факт, що відповідач має прострочену заборгованість за кредитом та погодився з розміром боргу з повернення тіла кредиту в сумі 3573,65 грн. Також представник відповідача визнав той факт, що відповідач має прострочену заборгованість зі сплати відсотків, але заперечив розрахунок наведений позивачем, посилаючись на те що банк в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку в сторону іі збільшення.

Судом встановлено, що 06.06.2011 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувався та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач отримав кредитну картку «Універсальна», до тарифів якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку непростроченої заборгованості за кредитним лімітом, зі сплатою пені (пеня(1) в розмірі базова ставка/30 яка обраховується за кожен день прострочення по кредиту; пеня (2) 1% від заборгованості, але не менш ніж 30 грн в місяць, нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочення на суму 50 грн. й більше по кредиту чи відсоткам на строк більше 5 днів ), судових штрафів: в розмірі 500 грн при порушенні строку платежу більш ніж на 30 днів + 5 % від суми позову (а.с. 14-15).

Відповідно до Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», з якими погодився відповідач та був ознайомлений при підписанні договору, у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом позичальник сплачує банку відсотки у подвійному розмірі від визначених у тарифах, що діють на дату нарахування.

З наведеного вбачається, що розрахунок банком розміру процентів за користування кредитом у сумі 2423,80 грн. відповідає домовленості сторін, а можливість нарахування підвищених відсотків за період користування кредитом під час його прострочення визначена домовленістю сторін. У звязку з чим, посилання представника відповідача на неправильність проведення обрахування процентів не заслуговує на увагу.

Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на пропуск банком строків позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного місячного зобовязання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України) (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-127цс14).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по кредитному договору, укладеному з відповідачем, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) складає 7 % заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості зі строком сплати до 25 числа місяця наступного за звітним.

В судовому засіданні представник відповідача визнав борг з повернення тіла кредиту та зазначив, що останнє погашення заборгованості було здійснене 14.10.2015 року.

Як вбачається з розрахунку пені вона обрахована за період з 01.12.2015 року по 12.10.2016 року, тобто у межах строків позовної давності щодо боргу на якій пеня нарахована.

Позов про стягнення пені та судових штрафів також поданий банком 07.11.2016 року, тобто у межах річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафів.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Банком надано суду докази (та фактично визнано представником відповідача у судовому засіданні) про порушення відповідачем умов кредитного договору, наслідком яких є обовязок позичальника на вимоги банку сплати пеню та штрафи.

З аналізу змісту Правил та тарифів вбачається, що умовами договору між сторонами були встановлені декілька видів відповідальності за різні порушення зобовязань за договором: щоденна пеня в разі прострочення внесення чергових платежів, пеня що нараховується 1 раз на місяць в разі допущення прострочення на суму що перевищує певний ліміт та певний строк; штраф в сумі 500 грн. за допущення прострочення на строк більше ніж 30 днів та штраф в розмірі 5 % (процента складова), якій обраховується при подачі позову банком до суду.

Відповідно до правової позиції ВСУ України висловленої у справі №6-116цс13 та яка є обовязковою для застосування - у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 12291,46 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1378 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30, 62, 75, 76, 203 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк 12291,46 грн. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя