Категорія 34 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Поділляагрозахист», третя особа ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.03.2016 року о 18:50 год. в м. Вінниці по вул. Чорновола, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 грн. на користь держави. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1, та перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Поділляагрозахист», працюючи на посаді заступника начальника служби безпеки, при цьому зазначений автомобіль належить даному підприємству, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та відповіддю на запит з Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області. В позові зазначено, що внаслідок вказаної ДТП автомобілю НОМЕР_3, належному їй на праві приватної власності, завдано технічних пошкоджень і згідно висновку №815/16-12 експертного авто-товарознавчого дослідження автомобіля від 04.04.2016 року, складено експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, вартість матеріального збитку завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля НОМЕР_4 складає 91 037, 78 грн., при цьому пошкоджений автомобіль до теперішнього часу не відремонтовано. Позивачем зазначено, що автомобіль відповідача застраховано в страховій компанії «Княжа» і страхова компанія відшкодувала їй матеріальні збитки в сумі 50 000 грн., що підтверджується листом квитанцією банку, відтак з урахуванням отриманих страхових виплат на її думку відповідач повинен сплатити 41 038,00 грн. (91 037, 78 грн. 50 000,00 грн.), крім того 740,00 грн. на проведення експертного дослідження, а також витрати повязані з орендою гаража для зберігання пошкодженого автомобіля в сумі 2 500, 00 грн.. Під час розгляду справи, позивачем зменшувались та збільшувались позовні вимоги, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 30 732,00 грн., яка складається з: 25 492,00 грн. відшкодування за пошкоджений автомобіль, 740,00 грн. витрат на експертне дослідження, 4 500,00 грн. витрат за оренду гаража, а також 10 000,00 грн. моральної шкоди, 1 930,00 грн. витрат по сплаті судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ТОВ «Поділляагрозахист» та ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю належного ТОВ «Поділляагрозахист» автомобіля, однак не під час здійсненні працівником підприємства ОСОБА_3 трудових обовязків, а під час використання автомобіля у власних потребах, тому відсутні підстави для покладення на ТОВ «Поділляагрозахист» відповідальності за заподіяну внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.03.2016 року близько 18:50 год. в м. Вінниці по вул. Чорновола, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 774132 власником автомобіля НОМЕР_4, є ОСОБА_2.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2 заявлено вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, при цьому вимога обґрунтована тим, що шкоду завдано з вини особи, яка перебуває з ТОВ «Поділляагрозахист» в трудових відносинах та за участю належного відповідачу транспортного засобу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду регламентовано положеннями ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.

Вимогами частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи видно, що автомобіль «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 947221 належить ТОВ «Поділляагрозахист».

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У правовійпозиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі №6-1083цс15 визначено, що відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє механізмом, використання, зберігання та утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі коли шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник, який до того ж є власником джерела підвищеної небезпеки.

Згідно наказу ТОВ «Поділляагрозахист» №14 від 02.03.2016 року призначено відповідальним за технічний стан та експлуатацію автомобіля «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1, заступника начальника служби безпеки ОСОБА_3.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

З матеріалів справи видно, що згідно відповіді Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №Ц-31ад/200/2017 від 01.03.2017 року з даних Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості щодо реєстрації заяви ТОВ «Поділляагрозахист» по факту незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем «Рено Логан», 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, в період з 04.03.2016 року по теперішній час відсутні.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку є недоведеним факт того, що ОСОБА_3 неправомірно заволодів службовим автомобілем, при цьому акт службового розслідування ДТП на ТОВ «Поділляагрозахист» не може бути прийнятий до уваги, оскільки лише підтверджує факт використання автомобіля особою, яка відповідає за технічний стан і експлуатацію автомобіля на підприємстві.

Відповідно до наданого позивачем висновку експертного авто-товарознавчого дослідження з визначенням матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу, складеного КНІСЕ Вінницького відділення №815/16-21 від 04.04.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля НОМЕР_4 складає: 91 037,78 грн..

Розрахункова вартість вузлів та агрегатів, які можливо використовувати в подальшому, що не були пошкоджені в автомобілі НОМЕР_4 внаслідок ДТП з врахування витрат на демонтаж складових може складати 15 545,84 грн..

Матеріалами справи підтверджено, що станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована в СК «Княжа».

Із відповіді ПрАТ «УСК Княжа Вієнна ОСОБА_5» вбачається, що страховою компанією щодо страхового випадку, який стався 04.03.2016 року, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., після чого вказані кошти були виплачені ОСОБА_2, що підтверджується листом та копіює квитанції про отримання готівки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, колегія суддів вважає, що з ТОВ «Поділляагрозахист», як власника джерела підвищеної небезпеки, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 відшкодування за пошкодження автомобіля «Ауді-100» внаслідок ДТП, що становитиме 25 491,94 грн. та є різницею між фактичним розміром шкоди, яка визначена висновком експертного авто-товарознавчого дослідження в розмірі 91.037,78 грн. та страховою виплатою, виплаченою страховою компанією в розмірі 50 000,00 грн., а також в даному випадку має бути відрахована з цієї суми розрахункова вартість вузлів та агрегатів, які можливо використовувати в подальшому, що не були пошкоджені, яка складає 15 545,84 грн..

Крім того, ОСОБА_2 заявлено вимогу про відшкодування витрат, понесених нею за оренду гаража в розмірі 4 500,00 грн., яка обґрунтована неможливістю здійснення ремонту автомобіля і його використання за призначенням та необхідністю створення належних умов для зберігання пошкодженого автомобіля і недопущення виникнення інших пошкоджень, при цьому у неї відсутнє відповідне приміщення і тому виникла потреба в оренді гаража.

Так, з матеріалів справи видно, що 05.03.2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди, відповідно до умов якого ОСОБА_6 надала у користування за плату ОСОБА_2 гараж, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. А. Артинова 38, за щомісячну плату у сумі 500 грн., строк дії договору з 05.03.2016 року по 31.12.2016 рік.

Із наданих ОСОБА_2 квитанцій про здійснення оплати за користування гаражем вбачається, що остання оплатила орендодавцю кошти в загальній сумі (без врахування комісії) 3 963,88 грн. за користування гаражем для зберігання автомобіля НОМЕР_4, а тому колегія суддів вважає, що дана вимога підлягає задоволенню з огляду на те, що позивачем доведено необхідність використання вказаного гаража для зберігання пошкодженого автомобіля.

Також, звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2 заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мотивована тим, що належний їй автомобіль був пошкоджений та приведений у непридатний для використання стан, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала душевних та моральних страждань у вигляді порушення звичного способу життя, негативних переживань та порушення стану здоровя.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У розясненнях, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема у п. 3 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, спричинення побутових незручностей позивачу, порушення її звичайного ритму життя, перенесення нервового стресу із-за пошкодження її автомобіля, знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку та є негативною подією для неї, що виражається у життєвих переживаннях, що сталась з вини відповідача, а тому колегія суддів з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТОВ «Поділляагрозахист» на користь ОСОБА_2 в сумі 2 000,00 грн., що є співмірним і достатнім заподіяним моральним стражданням.

Також, ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. та витрат на проведення експертного дослідження в сумі 740,00 грн., при цьому останньою надано ордер та витяг з угоди про надання юридичних послуг, квитанцію про сплату за юридичні послуги, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, а також копію квитанції про сплату коштів за проведення експертного дослідження, відтак у урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст. 79 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ТОВ «Поділляагрозахист» на користь позивача необхідно стягнути понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. та витрати на проведення експертного дослідження в сумі 740,00 грн..

Щодо викладеного в рішенні суду першої інстанції висновку про те, що підставою для стягнення коштів позивачем вказано лише факт перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах з відповідачем, то даний висновок є невірним, оскільки зі змісту позовної заяви видно, що заявляючи вимогу про відшкодування шкоди до ТОВ «Поліддяагрозахист», позивач зробила посилання на положення ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, тобто вимогу обґрунтовано як перебуванням особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в трудових відносинах з відповідачем так і належністю останньому джерела підвищеної небезпеки.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявленого позову та стягнення з ТОВ «Поліддяагрозахист» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 25 491,94 грн. у відшкодування за пошкоджений автомобіль; 3 963,88 грн. витрат за оренду гаража, 740,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження; 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу; 2 000,00 грн. моральної шкоди, а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Поділляагрозахист» на користь ОСОБА_2 мають бути стягнуті понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1212,64 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Поділляагрозахист» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 25 491,94 грн. у відшкодування за пошкоджений автомобіль; 3963,88 грн. витрат за оренду гаража; 2 000,00 грн. моральної шкоди; 740,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження; 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в розмірі 1212,64 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: