Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1453/15-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 34 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Коломієць О.С.

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім», про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із названим позовом, вимоги якого в подальшому уточнив (а.с.54-58) та зазначив, що 23 жовтня 2014 року о 19 год. 25 хв. В м.Житомирі на перехресті вулиць Б.ОСОБА_1 та Партизанської, сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21073, днз 75-776ВВ, який належить ОСОБА_4, скоїв зіткнення з належним йому /позивачу/ автомобілем НОМЕР_1. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження і вартість відновлювального ремонту становить 32380,23 грн.. Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.11.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ 21073, днз 75-776ВВ, була застрахована у ПАТ «Український страховий дім» на підставі полісу №АС/8599500 від 14.01.2014 року. Проте, страхова компанія відмовила у виплаті відшкодування, посилаючись на те, що дана ДТП не є страховим випадком і за її спричинення не виникає цивільно-правової відповідальності. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути на його користь із ОСОБА_4 33380,23 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, яка складається із загальної вартості ремонту автомобіля у розмірі 32380,23 грн. та франшизи - 1000 грн., а також із ОСОБА_3 - 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 23 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача із ОСОБА_4 32380,00 грн. матеріальної шкоди, та із ОСОБА_3 2000,00 грн. моральної шкоди. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить згадане рішення скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні цих вимог. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував ч.1 ст.1188 ЦК України та неправомірно стягнув на користь позивача заподіяну ОСОБА_3 шкоду із ОСОБА_4 як власника транспортного засобу. При цьому належні та допустимі докази, що підтверджують розмір матеріальної шкоди, яка спричинена позивачу, в матеріалах справи відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст..303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року о 19 год. 25 хв. на перехресті вулиць Б.ОСОБА_1 та Партизанської у м.Житомирі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водіїв ОСОБА_6, який керував автомобілем «Ауді», днз АМ 2207 ВВ, та ОСОБА_3, який керував автомобілем марки ВАЗ 21073, днз 75-776ВВ.

Автомобіль марки ВАЗ 21073, днз 75-776ВВ належить ОСОБА_4М.(а.с.93).

Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Вирішуючи спір в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції керувався нормами ст.1187 ЦК України та вважав, що тягар майнової відповідальності покладається на ОСОБА_4, як власника транспортного засобу. Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками, мотивуючи наступним.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини першої та третьої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У пункті 6 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 керував автомобілем марки ВАЗ 21-073, днз 75-776 на підставі посвідчення водія серії ВВТ 691479 від 11.03.2014 року (а.с.20) та технічного паспорта на автомобіль.

Відповідно до п.4 згаданої Постанови, зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.11.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП (а.с.11). Отже, є доведеним безпосередній причинний зв'язок між винними неправомірними діями ОСОБА_3 та шкодою, що була спричинена позивачу пошкодженням майна, а тому в силу приписів ст. 1188 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди покладається на ОСОБА_3

Колегія суддів позбавлена можливості виправити помилку, допущену судом першої інстанції, з огляду на норми ч.1 ст.11 ЦПК України. Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_6 останній вимагав відшкодування матеріальної шкоди тільки із ОСОБА_4

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм та з урахуванням встановлених Апеляційним судом Житомирської області обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в означеній частині підлягає скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України із ухваленням нового про відмову у задоволенні даних вимог.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує із позивача на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги.

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23 липня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 367,18 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :