Єдиний унікальний номер 233/3396/16-ц Номер провадження 22-ц/775/103/2017
Головуючий у 1 інстанції Мартишева Т.О. Єдиний унікальний номер 233/3396/16-ц
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/103/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Курило В.П., Санікової О.С.

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівської міської ради, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Костянтинівського міського нотаріального округу Ізмайлова Вікторія Борисівна, про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Костянтинівської міської ради, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Костянтинівського міського нотаріального про надання додаткового строку для прийняття спадщини задоволено частково: позивачу ОСОБА_2 визначено додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Костянтинівка Донецької області.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд в порушення ст.ст. 27, 31 ЦПК не надіслав їй копію позовної заяви та копії документів, доданих до неї документів. Вважає, що через недоліки позовної заяви суд повинен був повернути її позивачу. Доводи позивача вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, поважних причин, які б перешкоджали своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, не встановлено.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Костянтинівської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про розгляд справи відповідно до ч. 6 ст.74 ЦПК України повідомлений телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 269 24 січня 2017 року ( а.с.149)

Третя особа - приватний нотаріус Костянтинівського міського нотаріального округу Ізмайлова В.Б. в судове засідання не з»явилась, надала апеляційному суду заяву про розгляд справу без її участі (а.с. 152).

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 (а.с.3); з 09 грудня 2014 року перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа (довідка № НОМЕР_1) в управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Костянтинівка Донецької області, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2; 05 січня 2015 року була взята на облік Управлінням праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, як особа переміщена з тимчасово окупованої території, за контактною адресою АДРЕСА_5 (а.с. 70). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, що належала померлій на праві власності згідно свідоцтва НОМЕР_2 від 05.05.1993 року. 22.01.2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, в якому дала таке розпорядження, що належну їй квартиру вона заповідає ОСОБА_2, а у випадку неприйняття нею спадщини, відмови від спадщини - ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_2 - спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась з поважних причин. Спадкова справа була відкрита 22 жовтня 2015 року за заявою спадкоємця третьої черги за законом ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними та пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця ОСОБА_2 на вчинення цих дій протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки позивач та спадкодавець проживали на території, тимчасово непідконтрольній державі Україна, де було розпочато проведення антитерористичної операції, існувала небезпека для їх життя і здоров»я, виїзд з місця проживання мав вимушений характер, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виїхали з м. Горлівка порізно, зв»язки втрачено, інформації про реєстрацію за місцем переселення не мали.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 22 січня 2013 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй квартиру АДРЕСА_3 заповідає ОСОБА_2, а у випадку неприйняття нею спадщини, відмови від спадщини - ОСОБА_6, заповіт посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу 22 січня 2013 р. , зареєстрований в Спадковому реєстрі № НОМЕР_3 від 22 січня 2013 року.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_2 зазначала, що м. Горлівка входить до зони проведення антитерористичної операції, в грудня 2014 року їх будинок був пошкоджений внаслідок бойових дій, ОСОБА_4 була вивезена родичами із м. Горлівка і про її місце знаходження відомо не було, засоби зв»язку ( номер телефона) ОСОБА_4 був змінений. Про дату та місце смерті ОСОБА_4 вона не знала і не мала можливості отримати такі відомості. ( а.с. 58).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з 09.12.2014 року. ОСОБА_4 була взята на облік Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради як переміщена особа з 01.01 2015 року .

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 26 грудня 2014 року вона з чоловіком вивозила із м. Горлівка свою тітку ОСОБА_4. На той час ОСОБА_7 в місті не було, у її квартирі знаходились бойовики ДНР.

Відповідач в судовому засіданні визнавала і зазначає в апеляційній скарзі на те, що на 26.12.2014 року - дату вивезення ОСОБА_4 із м. Горлівка ОСОБА_2 вже виїхала із міста.( а.с. 68, а.с. 124)

Таким чином, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у зв»язку з проведенням у місті бойових дій виїхали з міста Горлівка в грудні 2014 року, виїзджали порізно, зареєстровані як переселенці в різних містах, засоби зв»язку втрачено.

Заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, не породжував для останньої будь - яких зобов»язань щодо утримання або матеріального забезпечення ОСОБА_4 за час її життя, а є особистим розпорядженням ОСОБА_4 на випадок своєї смерті. Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі складений ОСОБА_4 заповіт не змінювався та був чинним на дату її смерті.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спадкоємцю ОСОБА_2 не було відомо про місце перебування ОСОБА_4,оскільки вона виїхала із міста раніше, ніж ОСОБА_4 Про дату та місце смерті ОСОБА_4 позивачу відомо не було і у зв»язку з проведенням антитерористичної операції вона ( позивач) не мала можливості отримати такі відомості.

Суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що вказані причини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції вже дав вмотивовану оцінку.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримала копії позовної заяви та копії долучених до неї документів; мають місце недоліки позовної заяви, на які суд першої інстанції не звернув уваги, не є підставами, з якими процесуальний закон пов»язує можливість скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК України, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: