РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17730/16-ц

пр. № 2/759/1976/17

27 березня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства СП «Партнер» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

ПрАТ СП «Партнер» в грудні 2016 року заявили позов, за яким з урахуванням наступних змін, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 9230,00 грн. на погашення заборгованості за договором від 20.11.2013 року № 1039, що виникла за період з 11.08.2015 року по 13.03.2017 року включно, та нарахованих на борг: 1604,17 грн. - інфляційні втрати; 13028,05 грн. - пеня. а також судовий збір в сумі 1378,00 грн., а всього 25240,22 грн.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору.

Представники позивача Телецький Т.А. та Сумутіна Н.В. в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, остання надала пояснення, що зводяться до викладеного в заяві.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, за необґрунтованістю доказами.

Судом встановлено таке.

20.11.2013 року між ПрАТ СП «Партнер» та ОСОБА_1 (Автовласник) було укладено договір № 1039 (далі Договір), відповідно до умов якого Автовласник передає на зберігання власний автомобіль марки Фольцваген», р.н. НОМЕР_3, в гаражне приміщення НОМЕР_4 на автостоянку №11 ПрАТ СП «Партнер», а останній бере на себе зобов'язання зберігати автомобіль на відплатній основі, приймаючи для цього всі необхідні міри і на першу вимогу повернути автомобіль Автовласнику (пункти 1.1., 2.1, 3.1).

Згідно зі ст. 936 ч.1 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Отже між сторонами укладено договір зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Даною нормою встановлена можливість припинення зобов'язання за домовленістю сторін. Частина 1 ст.626 ЦК, розкриваючи поняття договору, визначає його як домовленість двох або більше сторін спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже договір як домовленість може бути не лише підставою виникнення зобов'язання, але і підставою його припинення. Зокрема , за домовленістю сторін може бути розірваний договір про надання послуг (ст.907 ЦК України).

Пункт 2.3. договору передбачає, що ОСОБА_1 зобов'язаний вносити внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних визначених розрахунків СП "Партнер" з врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, росту цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони.

Відповідно до ст. 977 ЦК України за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу.

У відповідністю із ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ПрАТ СП "Партнер" відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов'язкові платежі та податки.

Згідно ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Власник такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору № 1039 від 20.11.2013 року встановлюють, що ОСОБА_1 вносить грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа кожного місяця, на основі розрахунку, що додається до договору, проте розмір внесків може змінюватись на умовах п. 2.3. даного договору.

Собівартість утримання машиномісця визначається п. 2.3. договору № 1039 від 20.11.2013 року та у відповідності із приписом п. 6.7. Закону України "Про ціни та ціноутворення", яким встановлюються вільні ціни і тарифи на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Інформація про зміни тарифів у напівпідземному гаражі надається у відповідності до припису п. 7. Правил зберігання транспортного засобу на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115 за місцем надання послуг.

Згідно п. 4.1 вказаного договору власник зобов'язаний своєчасно вносити СП "Партнер" внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні випатрати (п. 3.1). У випадку затримки оплати зі сторони власника (п.3.1.) Власник оплачує СП "Партнер" пеню у розмірі 0,5% від суми затриманого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, умови укладеного між сторонами договору на експлуатацію та обслуговування мають виконуватись належним чином.

Однак відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість із оплати послуг позивача, яка згідно із наданим позивачем розрахунком складає 9230,00 грн. за період з 11.08.2015 року по 13.03.2017 року, яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що сторони не узгодили розмір внесків за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати, оскільки відповідно договору розмір таких внесків визначає позивач. Доказів, що при визначенні внесків порушені вимоги законодавства суду не надано.

Доводи відповідача про те, що новий розмір внесків до нього не доводився є надуманими.

З огляду на те, що відповідач порушив умови договору та не виконав належним чином зобов'язання за цим договором у повному обсязі, сума заборгованості підлягає до сплати з урахуванням індексу інфляції.

Згідно наданого позивачем розрахунку індексу інфляції, інфляційні втрати за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року становить 1604,17 грн. яка підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується стягнення з відповідача пені.

Пунктом 4.1. договору від 20.11.2013 р. передбачено, що у випадку затримки оплати зі сторони власника (п.3.1.), він оплачує СП «Партнер» пеню у розмірі 0,5% від суми затримки платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, розмір пені за прострочення сплати грошового зобов'язання згідно договору за період з 11.08.2015 року по 24.03.2017 року становить 13028,05 грн.

Відповідно до ч. 3. ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, аналіз вищезазначеної статті свідчить про те, що за рішенням суду розмір неустойки, в тому числі пені, може бути зменшений.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 4000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Оскільки позов частково задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 790 грн. 77 коп.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов Приватного акціонерного товариства СП «Партнер» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІН НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства СП «Партнер» ( ) 1484 грн. 17 коп. на погашення заборгованості за договором від 20.11.2013 року № 1039 станом на 24 березня 2017 року, та 790 грн. 77 коп. судового збору, а всього 15274 (п'ятнадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 77 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий М.Ф. Сенько