Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«10» січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Глинської Д.Б.

при секретарі Бандуровському Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в:

у грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього заборгованості за договором позики у сумі 8650 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 222 159 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 05 червня 2015 року між ним, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 8700 доларів США та 200 грн.

На підтвердження укладення договору позики відповідачем ОСОБА_2 05 червня 2015 року було надано розписку про отримання грошових коштів в повному обсязі.

Однак, відповідачем не було виконано зобов'язання щодо повернення грошових коштів належним чином та на умовах, що вказані у розписці. Відповідачем 04 серпня 2015 року було повернено йому 50 дол. США.

Він, ОСОБА_1, звернувся до відповідача з вимогою від 10 листопада 2016 року про повернення йому коштів. Вказану вимогу відповідач отримав 18 листопада 2016 року, однак відповіді на вимогу не надав, зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав, а тому він вирішив звернутися в суд.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні 10 січня 2017 року зменшив позовні вимоги та просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 197 710,30 грн., а також судові витрати.

Крім цього, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, проти винесення у справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився вдруге, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 червня 2015 року позивач ОСОБА_1, за усним договором позики передав відповідачу ОСОБА_2 у позику грошову суму у розмірі 8700 дол. США та 200 грн. Даний договір оформлений письмовою розпискою відповідача від 05 червня 2015 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язувався повернути борг до кінця 2016 року, однак своїх зобов'язань відповідно до договору позики не виконав та отримані кошти за договором позики не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Положеннями ст. 1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

З наданого суду розрахунку вбачається, що загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 197 710, 30 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2221.60 грн.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 197 710,30 грн. (сто дев'яносто сім тисяч сімсот десять гривень тридцять копійок) заборгованості за договором позики та 2221,60 грн. (дві тисячі двісті двадцять одну гривню шістдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_2, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. ГлинськГлинська