Категорія 57Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення коштів повернуто позивачу без розгляду у звязку з невиконанням вимог суду про сплату судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які зявились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 07.11.2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення коштів посилаючись на невідповідність оспорюваного нею правочину вимогам Конституції України та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення коштів залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, щодо сплати судового збору.

17.11.2016 року ОСОБА_2 подала до суду заяву з проханням звільнити її від сплати судового збору, оскільки Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі №563/34/16-ц та у справі №289/1895/15-ц постановлено ухвали про скасування ухвал апеляційних судів про повернення апеляційних скарг позивачам з підстав несплати судового збору у справах за позовами про захист прав споживачів.

У звязку з невиконанням позивачем вимог суду про сплату судового збору ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним та стягнення коштів повернуто позивачеві без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Разом з тим, повертаючи ОСОБА_2 позовну заяву без розгляду суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та статтю 5 цього Закону викладено в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що повязані з порушенням їх прав не передбачено.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту 07.11.2016 року, тобто після внесення змін до ЗУ «Про судовий збір» в частині звільнення від сплати судового збору споживачами за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В листі Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року №758-0-2-08-19 «щодо практики застосування норм права у випадку колізії» зазначено, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність застосування спеціального нормативно-правового акту, в даному випадку ЗУ «Про судовий збір», яким пільг щодо плати судового збору споживачами за позовами, що повязані з порушенням їх прав, не передбачено.

Враховуючи наведене суд першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.121 ЦПК України обґрунтовано повернув позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду у звязку з невиконанням вимог суду про сплату судового збору при звернення до суду з позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_3

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ ОСОБА_4