Справа № 310/8643/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договору недійсним у якому зазначила, що 06.11.2014 року приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_2 посвідчив нібито від імені ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3, що діяв на підставі довіреності, посвідченої 30.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Жовтнева, будинок 96а між ОСОБА_1 і ОСОБА_5. Вважала, що в порушення її прав та ст. ст. 43,45 ЗУ «Про нотаріат» відповідачем вчинено спірну нотаріальну дію за її відсутності і на підставі довіреності від 30.10.2014 року, виданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 нібито від її імені, якою вона нібито уповноважила ОСОБА_3 продати належний їй житловий будинок №96а по вул. Жовтневій в м. Бердянську Запорізької області. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 року довіреність, яка видана 30.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 визнана недійсною. Посилалась на ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» і просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06.11.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №3269 укладений між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (продавець) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (покупець).

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача просила розглянути справи у відсутності ОСОБА_1

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Заперечувала проти залучення до участі по справі в якості відповідача ОСОБА_5.

Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду листа в якому зазначив, що правочин було посвідчено з додержанням усіх вимог законодавства, що діяли на момент його вчинення. Просив розглянути справу в його відсутності.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного наступного.

Довіреністю, яка посвідчена 30.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі за №3557, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 продати належний їй житловий будинок №96а по вул. Жовтневій в м. Бердянську Запорізької області (а.с.8).

Статтею 34 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що однією з нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси є посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо).

06.11.2014 року між продавцем ОСОБА_1, яка діяла в особі представника ОСОБА_3, що діяв на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_4, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 30.10.2014 року за реєстровим №3557 та покупцем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Жовтнева,96а. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за №3289 (а.с.12-13).

Таким чином, судом встановлено, що 06.11.2014 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено нотаріальну дію шляхом посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку по вул. Жовтневій,96а, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 23.11.2016 року довіреність, видану приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за №3557 від 30.10.2014 року від імені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано недійсною (а.с.9-11).

Згідно ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У ст. 43 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Особа віком до 16 років встановлюється за свідоцтвом про народження за умови підтвердження батьками (одним з батьків) того, що ця особа є їх дитиною.

Статтею 45 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею.

Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилався на вчинення нотаріусом зазначеної нотаріальної дії з порушенням ст. 43, 45 ЗУ «Про нотаріат», тобто ОСОБА_1 фактично оспорює зазначену нотаріальну дію, але не надала суду жодного доказу, який підтверджує, що посвідчення договору купівлі-продажу від 06.11.2014 року здійснено нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства.

Так, судом встановлено, що посвідчуючи угоду відповідач виходив із повноважень, які мав ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю, яка на той момент не була визнана судом недійсною і підстав їй не довіряти у нотаріуса не було.

Таким чином, позивачем не доведено незаконність дій нотаріуса при посвідченні оспорюваного правочину.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВСУ №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», суд не може в таких справах замість скасування нотаріальних дій визнавати недійсними посвідчені угоди.

Оскаржуючи нотаріальну дію позивач не заявила вимоги про незаконність нотаріальної дії і не просила її скасувати, а заявила вимоги про визнання угоди недійсною. При цьому не врахувала, що вимоги про визнання правочину недійсним виникають із матеріальних правовідносини і можуть бути заявлені з підстав недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України, а не на підставі ст. 50 ЗУ «Про нотаріат».

Слід також відмітити, що нотаріус ОСОБА_2 не є особою, прав і обовязків якого стосується спір ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з приводу житлового будинку №96а по вул. Жовтневій в м. Бердянську Запорізької області, оскільки відсутня його юридична заінтересованість у результатах вирішення справи і реалізації ухваленого в ній рішення.

Згідно п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним є сторони, а нотаріус, що посвідчив правочин, залучається до у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом обговорено з представником позивача необхідність залучення до участі по справі в якості відповідача ОСОБА_5, але представник позивача вважав, що належним відповідачем за цим позовом повинен бути нотаріус ОСОБА_2.

Враховуючи, що ст. 33 ЦПК України передбачає можливість заміну або залучення до участі по справі відповідача тільки за клопотанням позивача, тому спір було розглянуто без залучення до участі по справі ОСОБА_5, який був стороною спірного правочину.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 34, 43, 45, 50 ЗУ «Про нотаріат», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя