АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3467/16-ц Номер провадження 22-ц/786/848/17Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Лобова О.А., Хіль Л.М..

При секретарі: Шевченко І.М.

За участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

06 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з цим позовом. Підстави позовних вимог вмотивовував тим, що 29 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № PLJ0RK03641373, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 4729 гривні 72 копійки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання у порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Внаслідок порушення умов договору та виконання своїх зобовязань утворилася заборгованість станом на 20 вересня 2016 року в сумі 23229 гривень 44 копійки, розмір якої просить стягнути та вирішити питання про компенсацію судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в звязку з порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд дійшов невірного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки кредитні правовідносини між сторонами є дійсними і про бажання їх припинити у порядку, встановленому законодавством чи договором, не висловлювала жодна із сторін. Заборгованість за кредитом відповідачем не погашена, а тому з нього підлягають стягненню суми у межах строків позовної давності по кожному із платежів.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, що 29 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № PLJ0RK03641373, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 4729 гривні 72 копійки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії договору, укладеного між сторонами, визначений до 29 серпня 2007 року. Періодичність погашення заборгованості з 21 по 28 число кожного місяця.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення з цим позовом.

Такий висновок колегія суддів вважає обґрунтованим, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України ( правові позиції Верховного Суду України).

З матеріалів справи вбачається, що останні платіж на погашення заборгованості позивач здійснив 29 листопада 2006 року. Перебіг строку позовної давності розпочався після 29 грудня 2006 року.

З позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся лише 06 жовтня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, внаслідок чого пропустив строк на звернення з вимогою до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитом.

Докази про збільшення цього строку за домовленістю сторін у матеріалах справи також відсутні.

Відповідачем подана до суду заяву про застосування строків позовної давності ( а.с.28)

Позивач не довів умов відповідальності боржника за порушення зобов?язання (пені, комісії) та так і не надав повного тексту кредитного договору.

Доводи апелянта на наявність підстав для стягнення коштів по кожному простроченому платежу у межах строку позовної давності є неспроможними, виходячи з положень ст. 266 ЦК України, норми якої визначають, що зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається що позовна давність спливла і до додаткових вимоги.

Таким чином висновок місцевого суду про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором є правомірним.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та коло спірних правовідносин. Підстави для скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 січня 2017 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання неї законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1