Провадження № 2/229/344/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди. Вказав, що згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Правоохоронні органи як державні органи повинні справедливо, своєчасно і фактично захищати ці права.

Позивач зазначив у позові, що слідчий слідчого відділу Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, майор міліції ОСОБА_4, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000913, за ознаками ч.1 ст.358 КК України та, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України 16 липня 2015 року повідомив ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358 КК України. У серпні 2015 року позивач отримав обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення його у вчиненні злочину за ч.1 за ст.358 КК України і внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000038. 29 липня 2016 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.340, ст.341, п.3 ст.284 КПК України виніс постанова про відмову від підтримання держаного обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000038 за обвинуваченням позивача за ч.1 ст.358 КК України, у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення в суді його винуватості і вичерпанням можливості їх отримання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 01 серпня 2016 року кримінальне провадження № 1-кп/229/77/2016 за обвинуваченням ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України закрито у звязку з відмовою прокурора від обвинувачення. Вказана ухвала суду сторонами (учасниками процесу) не оскаржена та набрала законної сили 09 серпня 2016 року.

За час незаконного перебування з 16 липня 2015 року по 08 серпня 2016 року включно під слідством та судом позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 30 000, 00 грн. При визначені розміру моральної шкоди та підстав для її відшкодування він враховує наступні негативні для нього наслідки та моральні страждання, які він переніс у звязку з порушення кримінального провадження №0000038, а саме: була принижена його честь та гідність, підірвана його ділова репутація у звязку з чим він відчував глибокі моральні страждання та переживання; за час досудового розслідування справи та розгляду справи у суді з ним перестали спілкуватися колеги по роботі, знайомі, друзі, позивач по суті став ізгоєм суспільства на протязі більше року; разом з ним переживали і відчували моральні страждання та приниження члени його сімї; позивач переніс моральні страждання від багато чисельних судових засідань, судовий процес тривав цілий рік, він сильно хвилювався при кожному судовому засіданні; у звязку з тим, що відносно нього було відкрите кримінальне провадження та тривалий розгляд вказаного кримінального провадження у Дружківському міському суді він не мав реальної змоги поїхати до своїх родичів в Росію, не міг поїхати у подорож за кордон та на тривалий відпочинок; були порушені його нормальні життєві звязки, він був позбавлений можливості повноцінно реалізовувати свої плани та можливості. Він фактично повинен був протягом більше року витрачати свій особистий час для явки до органу досудового слідства та Дружківський міський суд; він переніс принизливу для нього процедуру відбирання образків - відпечатки пальців; не дивлячись на відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні працівники органів досудового слідства не вибачились переді мною; у звязку з тривалими моральними стражданнями, повязаними з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за посадовий злочин в нього погіршився стан здоровя, порушився спокій та сон, почались головні болі у звязку з вказаними діями правоохоронних органів. Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби за рахунок державного бюджету на його користь завдану моральну шкоду у сумі 30000, 00 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 погодилися з позицією прокуратури Донецької області. Згодні, щоб з відповідачів на користь ОСОБА_1 було стягнуто відшкодування моральної шкоди у розмірі 20432,00 грн.

Представник прокуратури Донецької області ОСОБА_3 позов визнала частково і пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 знаходився під слідством з 16 липня 2015 року (дата повідомлення про підозру) по 08 серпня 2016 року (дата набрання законної сили ухвали про закриття кримінального провадження). Тому, виходячи з обовязковості рішень Верховного Суду України та ст. 360-7 ЦПК України, з держави на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода з розрахунку 12,77 місяців*1600 грн. = 20432,00 грн. В іншій частині позову просить відмовити.

Представник Державної казначейської служби України до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином - судовою повісткою. 22 лютого 2017 року представник Державної казначейської служби України надав письмове заперечення на позовну заяву. Вважає, що позивач не довів належним чином факту завдання йому шкоди у розмірі, зазначеному у позовній заяві. Просить суд у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову та розглянути справу у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, встановив наступне.

16 липня 2015 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру, а 12 серпня 2015 року кримінальне провадження відносно нього спрямовано до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до постанови від 29 липня 2016 року, прокурор Краматорської місцевої прокуратури радник юстиції ОСОБА_5 відмовився від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000038 за підозрою ОСОБА_6, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_1, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, у звязку з відсутністю в їх діях складу злочину.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 01 серпня 2016 року кримінальне провадження №1-кп/229/77/2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України, ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, закрито у звязку з відмовою прокурора від обвинувачення.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1-2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року N 266/94-ВР (далі-Закон), право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону вказано, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Частинами 4-5 ст. 4 цього Закону встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Частиною 3 ст.13 Закону № 266/94-ВР передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року за справою № 6-207цс14.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положеннь Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-УІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

ОСОБА_1 знаходився під слідством та судом 12 місяців 23 дні: з 16.07.2015 року (дата повідомлення про підозру) по 08.08.2016 року (дата набрання законної сили ухвалою про закриття кримінального провадження).

Виходячи з обовязковості рішень Верховного Суду України (ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України), з держави на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди сума 20 432 грн. з розрахунку 12,77 місяця х 1600 грн. Установлений законодавством розмір відшкодування враховує компенсацію психологічних переживань позивача, залагодження принижень його честі та гідності тощо.

В іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 432 (двадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 00 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 27 березня 2017 року.

Суддя: С. О. Рагозіна