АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарях: Ільченко В.В., Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Зазначав, що 09.07.2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/7788, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 107 000,00 доларів США зі сплатою за їх користування 14,00 % річних, на строк до 08.07.2018 р.

На забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за зазначеним кредитним договором, 09.07.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №02-10/2760, відповідно до якого поручитель зобов'язувався відповідати у повному обсязі солідарно перед Банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, строки та в порядку, передбачених кредитним договором № 10-29/7788 від 09.07.2008 р.

05.05.2009 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/7788, відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди здійснити переведення умов кредитування позичальника, з відновлювальної кредитної лінії на не відновлювальну кредитну лінію.

Справа № 754/955/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13103/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

Під час розгляду справи судом першої інстанції до участі у справі залучено правонаступника померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 - ОСОБА_1

Посилаючись на те, що ОСОБА_1, як правонаступник позичальника ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як поручитель, не виконують зобов'язання за вищевказаними договорами, позивач з урахування зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у межах вартості спадкового майна, в розмірі 392 217,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 р. у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Посилався на те, що суд дійшов помилкового висновку про припинення укладеного між банком та ОСОБА_2 договору поруки з посиланням на те, що остання, як поручитель не заявляла позовних вимог до банку про їх припинення. Крім того, суд неправомірно застосував позовну давність, оскільки відповідачі не зверталися до суду з заявою про її застосування, а про смерть позичальника ОСОБА_3 банк дізнався лише під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Також суд не надав правової оцінки наявним в матеріалах справи адресованих банку заявам ОСОБА_1 про прийняття від нього грошових сум в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, та адресованим суду заявам про відкладення розгляду справи у зв'язку з можливістю врегулювання спору, що свідчать про визнання відповідачем боргу перед банком.

В судове засідання представник ПАТ «Укрсоцбанк» не зЧявився, про час та місце розгляду справи зазначена юридична особа була повідомлена належно, що підтверджується зворотними повідомленнями.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/7788, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 107 000,00 доларів США зі сплатою за їх користування 14,00 % річних, на строк до 08.07.2018 р.

Погашення кредиту, відповідно до п. 1.1.1. договору, має здійснюватися до 20 - го числа кожного місяця відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості.

09.07.2008 р. на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 09.07.2008 р., між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №02-10/2760, відповідно до якого поручитель зобов'язувався відповідати у повному обсязі солідарно перед банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 10-29/7788 від 09.07.2008 р.

Договором про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/7788 від 05.05.2009 р. ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 дійшли згоди здійснити переведення умов кредитування позичальника, з відновлювальної кредитної лінії на невідновлювальну кредитну лінію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 помер.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду з позовом до спадкоємця майна після померлого боржника, про смерть якого банку стало відомо 27.10.2010 р., а також, що на час звернення позивача до суду з позовом до поручителя ОСОБА_2 договір поруки припинив свою дію за відсутності

згоди поручителя відповідати перед банком за виконання правонаступником зобов'язань за кредитним договором .

З таким висновком суду не можна погодитися в повному обсязі, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ч.ч. 2,3,4 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у справі № 6-33 цс15 від 08.04.2015 р., яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи убачається, що 27.10.2010 р. АКБ «Укрсоцбанк» звернулося до Сьомої київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи у зв'язку зі смертю позичальника ОСОБА_3, з яким банк укладав кредитний договір, загальна заборгованість якого становила 94 948,11 доларів США, та просило повідомити банк про наявність спадкоємців після смерті спадкодавця.

Таким чином ПАТ «Укрсоцбанк» фактично заявило претензію до спадкоємців спадкодавця, у строк передбачений ст. 1281 ЦК України, що узгоджується з п.189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якої нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений ч.2 ст.1281 ЦК України приймає претензії від кредиторів спадкодавця.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про те, що ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитор спадкодавця, який протягом строку, передбаченого ч.2 ст.1281 ЦК України від дня відкриття спадщини, не пред'явив вимоги до спадкоємців які прийняли спадщину, позбавляється права такої вимоги, є помилковим

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України не повідомили кредитора спадкодавця про відкриття спадщини.

26.04.2010 р. ОСОБА_1 звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Дружина померлого - ОСОБА_2 та дочка спадкодавця - ОСОБА_6 звернулися до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

01.11.2012 р. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з легкового автомобіля марки «HYNDAI» моделі «SONATA», 2006 року випуску та земельної ділянки, розміром 0,10 га, розташованої на території АДРЕСА_1

Відомостей, які б свідчили про повідомлення позивача нотаріусом чи ОСОБА_1 про спадкоємців позичальника ОСОБА_3, чи про отримання ними свідоцтва про право на спадщину матеріали справи не містять.

З позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося у січні 2015 р., тобто в межах загального строку позовної давності. В ході розгляду справи позивач заявив клопотання про залучення до участі у справі спадкоємця позичальника, про якого йому стало відомо лише під час розгляду справи, та подав позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з спадкоємця позичальника - ОСОБА_1 та поручителя - ОСОБА_2

Ураховуючи передбачений ст. 1282 ЦК України обов'язок спадкоємця повністю задовольнити вимоги кредитора в межах вартості одержаного у спадщину майна, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково, у межах вартості спадкового майна.

Заборгованість за кредитним договором ОСОБА_3 перед банком станом на дату його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 р. - становить 92 993, 31 долари США, (з урахуванням сплачених в рахунок погашення кредиту сум 7 757,91 доларів США та 6 248, 78 доларів США), заборгованість по процентах - 18 584 , 57 доларів США (з урахуванням сплачених 22.01.2010 р. 2 483,54 долари США та 09.03.2010 р. 500 доларів США). Всього, сума заборгованості становить 111 577, 88 доларів США.

Відповідно до свідоцтва про право спадщину за законом ОСОБА_1 успадкував легковий автомобіль «HYNDAI SONATA», 2006 року випуску та земельну ділянку, розміром 0,10 га, розташовану на території АДРЕСА_1

Згідно висновку, складеного 15.09.2015 р. суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7, ринкова вартість зазначеного транспортного засобу становить 219 527,00 грн.

Разом з тим, як убачається з наданих представником ОСОБА_1 доказів, отриманий у спадщину автомобіль марки «HYNDAI SONATA», 2006 року випуску перебував у заставі ПАТ УкрСиббанк» на забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту у розмірі 25 253,00 доларів США, укладеного 28.08.2006 р. між ПАТ УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 з дозволу ПАТ УкрСиббанк» продав зазначений автомобіль, а вирученні від його реалізації

кошти у розмірі 9 803,00 доларів США вніс на погашення заборгованості перед ПАТ УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 28.06.2006 р.

З урахуванням наведеного вартість отриманого у спадщину ОСОБА_1 автомобіля марки «HYNDAI SONATA», 2006 року випуску не може бути включена до вимог кредитора ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до висновку, складеного 23.11.2015 р. суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Консалт-С», ринкова вартість успадкованої ОСОБА_1 земельної ділянки становить 172 690,00 грн.

Заперечуючи проти визначеної у зазначеному висновку вартості земельної ділянки, представник ОСОБА_1в суді апеляційної інстанції надав звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 09.11.2015 р., відповідно до якої її вартість становить 88 522,40 грн. Ненадання до суду першої інстанції зазначеного доказу обґрунтовував тим, що в суді першої інстанції він та ОСОБА_1 вважали, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитор спадкодавця, протягом строку, передбаченого ч.2 ст.1281 ЦК України від дня відкриття спадщини, не пред'явив вимоги до спадкоємців які прийняли спадщину, а тому інші обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги не мали істотного значення для справи.

Зазначена причина не є поважною в розумінні ч. 2 ст. 303 ЦПК України, а тому цей доказ не є предметом дослідження та оцінки суду апеляційної інстанції.

Представнику ОСОБА_1 роз'яснено положення ч. 4 ст.10 ЦПК України, зокрема право заявити клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи щодо визначення вартості земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої на території с. Новосільське , СГК «Мечта-1» , діл. № 367, Чорноморського району Автономної республіки Крим, від призначення якої він відмовився.

Ураховуючи наведене а також те, що представник відповідача не навів переконливих доказів, які свідчили про неправильність наданого ПАТ «Укрсоцбанк» висновку вартості земельної ділянки, отриманої ОСОБА_1 у спадщину, колегія суддів вважає необхідним визначити вартість земельної ділянки, виходячи з висновку суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ «Консалт-С», що становить 172 690,00 грн.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позову частково, у межах вартості успадкованої ним земельної ділянки.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» про помилковість висновку суду щодо припинення поруки ОСОБА_2 за договором поруки від 09.07.2008 р., укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 на забезпечення ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, колегія суддів виходить з наступного.

За положеннями ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

За змістом ст. ст. 523, 559, 1216, 1218 ЦК України у їх сукупності, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов'язанням.

Згоди поручителя ОСОБА_2 відповідати за нового боржника матеріали справи не містять, і позивач зазначених обставин не довів, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 172 690, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 726, 90 грн.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: