АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/29/17 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1 адвоката Семененко Л.М.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 пред"явила позов до Публічного акціонерного товариства "Омегабанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про захист прав споживачів, визнання договору факторингу і договору про відступлення прав за іпотечним договорами частково недійсними.

03 жовтня 2016 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" реєструвати право власності, в тому числі звертатися до державних реєстраторів та нотаріусів із заявою про державну реєстрацію права власності, а також вчиняти будь-які дії, пов'язані із відчуженням домоволодіння загальною площею: 278,7 кв.м., житловою площею 86,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку передбаченому іпотечним договором від 08 квітня 2008 року;

заборонити нотаріусам надавати товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відповідні документи та інформацію, необхідні для вчинення останнім дій по відчуженню предмету іпотеки, а також вчиняти нотаріальні дії, пов'язані із відчуженням без згоди власника ОСОБА_1 домоволодіння загальною площею: 278,7 кв.м., житловою площею 86,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Позивачка зазначила, що предметом спору є договір факторингу та договір про відступлення прав за іпотечним договором, які були укладені 28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" (правонаступник - ПАТ "Омегабанк") та TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс" і які стосуються переуступлення прав вимоги за кредитним договором та нерухомого майна - згаданого будинковолодіння. TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс" почало вчиняти активні дії спрямовані на примусову зміну власника вищезазначеного будинковолодіння з метою проведення прилюдних торгів.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в разі його задоволення, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2016 року заяву задоволено частково.

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (04073, м. Київ проспект Московський, 28 А, ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реєстрації права власності домоволодіння загальною площею: 278,7 кв.м., житловою площею 86,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку передбаченому іпотечним договором від 08 квітня 2008 року.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс" просить скасувати ухвалу суду посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи. Зокрема вважає, що доводи позивача, висунуті в даному позові вже були предметом дослідження і розгляду в іншій цивільній справі № 607/21749/13-ц , участь в якій брали ті ж особи, і по поданим обставинам вже винесено рішення, яке набрало законної сили; забезпечення позову це лише підстава для позивача не виконувати рішення суду по справі № 607/21749/13-ц про стягнення кредитної заборгованості.

У судовому засіданні представник TOB "ФК "Вектор Плюсапеляційну скаргу підтримав, позивачка ОСОБА_1 та її представник заперечили відносно апеляційної скарги, вважають, що ухвала суду винесена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2008 року між ВАТ«Сведбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Омегабанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1901/0408/71-054. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 08.04.2008 було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку були передані:

земельна ділянка земель житлової та громадської забудови - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,10 гектарів, що розташована в селі Петриків Тернопільського району Тернопільської області;

житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, загальною площею 278,7 кв.м., та житловою площею 86,7 кв.м., що знаходиться в приданому для житла стані, і розташований в АДРЕСА_1

28.12.2012 року Банк відступив TOB «ФК «Вектор плюс» відповідно до Договору факторингу № 15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до ОСОБА_1 за зобов'язаннями по Кредитному договору та Іпотечному договору.

Позивачка ОСОБА_1 пред"явила позов до Публічного акціонерного товариства "Омегабанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про захист прав споживачів, визнання договору факторингу і договору про відступлення прав за іпотечним договорами частково недійсними.

Отже, між сторонами існує спір.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч.І та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує peaльна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З врахуванням встановлених обставин справи та зазначених вимог закону, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано визнав, що невжиття заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову а тому правильно задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 03.03.2016 року заявлені позивачкою вимоги вже були предметом дослідження і розгляду, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до зазначеного судового рішення судом розглянуто справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором а предметом спору у даній справі є інші вимоги, а саме визнання договору факторингу і договору про відступлення прав за іпотечним договорами частково недійсними.

Не можна погодитись також із твердженням в апеляційній скарзі про те, що забезпеченням позову позивачка намагається не виконувати рішення суду по справі № 607/21749/13-ц про стягнення кредитної заборгованості, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи. За вимогами ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Ухвала суду є законною, обгрунтованою, підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Факторингова компанія '"Вектор Плюс" відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський