АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/9135/16-ц
Провадження № 22-ц/792/521/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про порушення прав споживача банківських послуг та спонукання до вчинення дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_6 зазначала, що в квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» запропонувало їй скористатись споживчим кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом подання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції. Проте банк не надав позивачу жодного окремого письмового документу з детальним розписом загальної вартості кредиту, а коли у ОСОБА_6 виникла поточна заборгованість на картковому рахунку, відповідач без її згоди почав щомісяця списувати кошти з її заробітної плати без будь-якого пояснення та перерахунку. А тому позивач просила визнати неправомірними дії відповідача, що порушують її права як споживача банківських послуг та зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути безпідставно списані ним кошти на її заробітну картку №681688.

У заяві про уточнення позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 просив визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк», які полягають у порушенні прав ОСОБА_6 як споживача банківських послуг та безпідставному списанні коштів із заробітної плати позивача, що знаходилась на картковому рахунку зарплатної картки №581688, визнати недійсним кредитний договір, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг із встановленням кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1840 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки № 814852, визнати заборгованість по картці рахунку №814852 такою, що відсутня.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що факт договірного списання коштів не відповідає дійсності, оскільки жодного договору з позивачем не було укладено. Зміст анкети-заяви не може вважатися згодою на укладення договору, а зводиться до того, що позичальник лише висловлює бажання на отримання кредиту. В порушення п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не надав позивачу, як споживачу фінансових послуг, повної інформації в письмовій формі про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Умови кредитного договору та отриманого на його підставі споживчого кредиту у вигляді встановленого банком кредитного ліміту на платіжну картку є несправедливими, однобічними і суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача. Судом не враховано норми, які містяться у правових позиціях Верховного суду України у справі №6-330цс16, №6-16цс15, №6-103цс14. Крім того, суд не взяв до уваги, що відповідно до ст. 127 Кодексу законів про працю України, чинних цивільно-правових норм та інших нормативних актів, відрахування із заробітної плати та пенсії працівника чи будь-яке інше списання коштів можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України, в тому числі за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для покриття заборгованості підприємству або за виконавчими документами суду в порядку примусового виконання та в обмеженій частці від заробітку.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 30 травня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про надання банківських послуг, який складається з анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів. На підставі цього договору останній було відкрито карткові рахунки та видано кредитну та розрахункову картки.

У звязку з виникненням кредитної заборгованості Банк періодично проводив погашення заборгованості шляхом безспірного списання грошових коштів, які перебували на картковому рахунку по виплаті заробітної плати ОСОБА_6

Пунктом 2.1.1.3.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає Банку проводити списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають оплаті Банку по даному договору, при настанні строків платежів, списанні грошових коштів з рахунків клієнта, у випадку настання строків платежів по іншим договорам, клієнта в розмірах, визначених цими договорами. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого Банком, оформлюється меморіальним ордером.

Пунктом 1.1.3.2.11. Умов та правил надання банківських послуг передбачено право Банку проводити договірне списання зі всіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта та третіх осіб, по кредитам, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка вникла в клієнта в звязку з невиконанням зобовязань перед Банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Частинами 1 та 2 ст. 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст. 26.1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платник при укладенні договорів з банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Таким чином, положеннями закону і умовами кредитного договору прямо передбачено право кредитора на списання грошових коштів з рахунку боржника за наявності кредитної заборгованості.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що положення укладеного між сторонами кредитного договору відповідають вимогам чинного законодавства та відсутні порушення закону з боку відповідача як при укладенні кредитного договору, так і при його виконанні, а тому немає підстав для визнання спірного договору недійсним відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність законних підстав для списання коштів необґрунтовані, оскільки п.п. 1.1.3.2.11, 2.1.1.3.5.Умов та правил надання банківських послуг передбачено доручення клієнта на списання коштів з рахунків клієнта, що відкриті у валюті кредитного ліміту в межах сум, що підлягають сплаті банку за кредитом і право банку здійснювати таке списання, тобто має місце саме договірне списання коштів. При цьому, наявність відповідного рішення суду про списання цих коштів або про їх стягнення з боржника на користь кредитора ОСОБА_7 не передбачено.

Твердження апелянта про неправильне проведення Банком нарахування суми боргу за кредитом обєктивно не підтверджено належними та допустимими доказами у відповідності з вимогами ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

В той же час, Банк надав до суду виписку по рахунку №814852 за період з 01.04.2011 року по 06.09.2016 року, відповідно до якого сума боргу по кредиту становить 2574 грн. 18 коп.

Посилання в апеляційній скарзі на несправедливі умови оспорюваного правочину спростовуються наступними обставинами.

Як вбачається зі змісту Анкети-заяви від 25.05.2011 року апелянт особисто ознайомилася з ОСОБА_7 та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Памяткою клієнта та погодилася на те, що вказані окремі документи разом становлять договір про надання банківських послуг, укладений між нею та Банком.

Твердження ОСОБА_6 про те, що в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» банківська установа не ознайомила її з орієнтовною сукупною вартістю кредиту, строком кредитування, порядком погашення боргу та іншими істотними умовами кредитування не заслуговують на увагу, оскільки на їх підтвердження сторона не надала жодних обєктивних даних.

ПАТ КБ «Приватбанк» долучив до справи ОСОБА_2 заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку з особистим підписом ОСОБА_6, Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року, Тарифи банку, які спростовують доводи апелянта.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Суддя: Суддя:

підпис підпис підпис

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Стефанишин С.Л.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 57