Справа № 712/2902/16ц
Провадження № 2/712/77/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року Соснівський районний суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТИМОШЕНКО Д.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він являється власником домоволодіння по АДРЕСА_1. На сусідній земельній ділянці (АДРЕСА_2) зведено житловий будинок із вбудовано-прибудованим гаражем та терасою. Право власності на даний будинок оформлено у 2012 році на підставі наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 63-08 від 20.02.2012. За даним наказом громадянину ОСОБА_3 Департаментом видано свідоцтво від 21.02.2012НОМЕР_1 на житловий будинок літ. БІІ, пд, терасу літ. Б, гараж літ. Г по АДРЕСА_3. В подальшому, у зв'язку із зміною адреси, Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради за наказом №159-08 від 04.04.2012, видано свідоцтво на право власності від 05.04.2012 НОМЕР_3 на житловий будинок літ. БІІ, пд, терасу літ. Б, гараж літ. Г по АДРЕСА_2. Вважає дії Департаменту щодо видачі наказів та свідоцтв про право власності на будинок літ. БІІ, пд, терасу літ. Б, гараж літ. Г по АДРЕСА_2 є незаконними та такими, що порушують його права як власника сусіднього домоволодіння. Надаючи дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3, а в подальшому - АДРЕСА_2, відповідачем зроблено посилання на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.09.2007 по справі №2/4622-2007. Однак дане рішення стосувалось визнання права власності на самочинно збудовану та недобудовану літню кухню-сарай по АДРЕСА_3, а не на житловий будинок із терасою та гаражем за даною адресою. Посилання у наказі Департаменту №63-08 на рішення Соснівського суду м. Черкаси від 06.09.2007 є незрозумілим, оскільки дане рішення жодним чином не стосується житлового будинку, тераси та гаража по АДРЕСА_3 та не встановлює щодо нього жодних прав та обов'язків. В подальшому за аналогічних обставин на підставі наказу №63-08 Департаментом було прийнято інший наказ - №159-08 від 04.04.2012. Тому, приймаючи рішення щодо оформлення права власності гр. ОСОБА_3 на житловий будинок із гаражем та терасою, орган місцевого самоврядування діяв не у межах повноважень та не у спосіб, який визначено чинним законодавством. Приймаючи рішення щодо оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності, орган місцевого самоврядування фактично легалізував право забудовника на безперешкодне користування нерухомиммайном, що збудоване самочинно, з численними порушеннями державних будівельних норм, стандартів і правил.

Вважає, що надання права власності, тобто надання права володіння та користування таким будинком створює перешкоди для вільного та безпечного користування його власним майном, тягне за собою можливість настання негативних наслідків для нього, загрожує його втратою, а також життю, здоров'ю та його родини, що проживає в житловому будинку. Оскільки Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради незаконно прийнято рішення (наказ) щодо оформлення права власності, то і видані на підставі даних рішень свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягають скасуванню. Численні звернення до відповідача з проханням вирішити спір в позасудовому порядку, позитивних результатів не дало, тому звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю та просили суд визнати дії Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради у видачі наказів від 20.02.2012 №63-08 та від 04.04.2012 №159-08 про оформлення права власності ОСОБА_3 незаконними та скасувати дані накази. Скасувати свідоцтва про право власності на майно, на підставі яких вони видані.

Представник відповідача Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради в судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні відмовити, оскільки оспорювані накази та свідоцтва про право власності не порушують права позивача, прийняті відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що його довіритель придбав будинок згідно договору купівлі-продажу, є добросовісним набувачем майна, жодних перешкод у користуванні майном позивачу не чинить, а позов є надуманим, без надання належних доказів порушення прав позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 у відповідності з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 04.12.2012 року на підставі Наказу вказаного департаменту від 29.11.2012 року № 640-08 та власником земельної ділянки за вказаною адресою відповідно до державних актів, копії яких містяться у матеріалах справи. .

Згідно договору купівлі-продажу від 12.06.2007 року ОСОБА_3 придбав у власність будинок АДРЕСА_3.

За вказаним домоволодінням закріплена у постійне користування земельна ділянка площею 910 кв.м., а також земельна ділянка площею 1148 кв.м. - в тимчасове користування.

Наказом № 461 Департаменту містобудування виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 березня 2012 року « Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території міста Черкаси» житловому будинку (літ Б-ІІ), пд.), терасі (літ.б), гаражу (літ.Г) надано окремий порядковий вуличний знак № 156/4

В подальшому, у відповідності з Наказами Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради 20.02.2012 №159-08 та від 04.04.2012 року та від року ОСОБА_3 дозволено оформити право власності відповідно на житловий будинок (літ. Б-ІІ,пд.), терасу (літ.Б), гараж (літ Г) та житловий будинок (літ. Б-ІІ, пд.), терасу (літ.б), гараж літ (Г) по АДРЕСА_2 по АДРЕСА_2 та видано свідоцтва від21.02.2012 НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 05.04.2012 року про право власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 травня 2012 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_2. Таким чином, власником вказаного будинковолодіння на даний час є ОСОБА_4

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У відповідності зі статтею 391 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що внаслідок прийняття наказів Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради порушені його права, а саме призвели до спричинення шкоди позивачеві та зумовили виникнення можливих негативних наслідків для його власних майнових та немайнових прав, оскільки легалізували самочинне будівництво, проведене ОСОБА_3 На підтвердження порушення своїх прав надали суду відповідь держтехногенбезпеки у Черкаській області (а.с.24) у відповідності з якою вбачається, що ОСОБА_4 на території будинковолодіння по АДРЕСА_2 здійснено будівництво гаражу до житлового будинку, внаслідок чого порушився протипожежний розрив, менше 8 м. між будинком позивача та нинішнього власника будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4

Також Інспекцією Державного Архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області за зверненням позивача ОСОБА_1 проведена перевірка щодо здійснення ОСОБА_4 водовідведення атмосферних вод з даху гаражу в частині дотримання протипожежної відстані та у зв'язку із виявленими порушеннями останньому внесено припис.

Таким чином, зазначені документи контролюючих органів містять відомості щодо недотримання нормативної відстані при будівництві гаражу ОСОБА_4 до будинку по АДРЕСА_2.

Крім того, позивач вказує на порушення його прав в частині інсталяції його будинку та надав суду протокол № 11 від 30.07.2015 року в якому зазначено про те, що коефіцієнт природного освітлення в кімнаті (№ 12) будинку по АДРЕСА_1 не відповідає ДБН., в той же час даний протокол не містить даних щодо того, внаслідок чого порушені зазначені норми .

Посилання позивача на той факт, що Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради приймаючи оспорювані накази посилався на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 06 вересня 2007 року про визнання за ОСОБА_3 права власності на самочинне будівництво, яке в подальшому було скасовано, суд вважає безпідставним, оскільки накази приймались відповідачем у лютому 2012 році, рішення суду набрало законної сили, а було скасоване лише в грудні 2015 році. При цьому, підставою для скасування рішення Соснівського районного суду і прийняття Апеляційним судом Черкаської області рішення від 10.12.2015 року стало неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, а саме ненадання доказів про звернення ОСОБА_3 до компетентних органів з метою вирішення питання у встановленому законом порядку (ст. 331 ЦК) та той факт, що господарсько-побутові будівлі, які позивач збудував самочинно вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами у зв'язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об'єкти визнаватись не може.

Відповідно до статті 60 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок довести обставини порушення його прав.

Більше того, За змістом статті 391 ЦК України доведенню підлягає той факт, що права власника порушені і це порушення стало внаслідок прийняття оспорюваного правового акта. Такий спосіб захисту полягає в тому, що з виданням правового акта правове становище особи стає не лише уразливим, а й порушується. Для застосування цього способу захисту особа має довести, що внаслідок дії цього акта саме вона зазнає порушення своїх прав та інтересів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність порушення прав позивача зі сторони відповідачів та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по заявлених ним підставам.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ