Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Номер провадження 22-ц/778/79/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», третя особа ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 05.12.2005 року між ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №1212-125И на суму 30000,00 доларів США, під 12% річних строком до 05.12.2025 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 05.12.2005 року банк уклав з позивачем договір поруки № 1212-125П.

05.10.2015 року він дізнався від ОСОБА_6 про укладання додаткової угоди. Ознайомившись із додатковою угодою, зясувалося, що сторони збільшили розмір щомісячного платежу до 340 доларів США, а також позичальник припустився прострочення виконання своїх зобовязань по сплаті процентів в сумі 629,59 доларів США. Якщо до внесення змін ОСОБА_6 повинна була сплатити банку 42970,19 доларів, то після внесення змін ця сума зросла і стала 43343,52 доларів США. Таким чином, збільшився обсяг його відповідальності як поручителя без його згоди, тому просив визнати поруку припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. В судовому засіданні позивач заявив ще одну вимогу для припинення договору поруки, що ОСОБА_3 протягом шести місяців від дня надання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано припиненою поруку, яка надана ОСОБА_4 на підставі договору поруки №1212-125П від 05.12.2005 року з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

На зазначене рішення суду ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про припинення договору поруки від 05.12.2005 року №1212-125П, суд керувався положеннями частини 4 статті 559 ЦК України та виходив із того, що відповідно до аналізу положень пунктів 5, 1, 5.2, , 6.2 вищезазначеного договору поруки у цьому договорі не було визначено строку його дії. Строк виконання боржником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав з моменту направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості в повному обсязі з 09.04.2015 року, 06 та 20 трравня 2015 року. Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Банком вимоги до поручителя розпочався 9 квітня 2015 року. У шестимісячний термін ПАТ « ОСОБА_3 та Кредит» позов до поручителя ОСОБА_4 не пред'явив.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 05.12.2005 року між ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №1212-125И, згідно якому (пп.2.1., 3.2.) позичальнику надано кредит у розмірі 30000,00 доларів США під 12% річних строком до 05.12.2025 року (а.с. 5-7).

Для забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір поруки від 05.12.2005 року №1212-125П.

Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

Відповідно до п. 6.2 договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем є особа, на захист субєктивних прав і охоронюваних інтересів якої розпочинається цивільний процес, а відповідачем особа, яка на заяву позивача притягається до відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся з позовними вимоги про визнання поруки припиненою до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит».

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2015 року між ОСОБА_7 іпотечною установою та ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В посвідченого нотаріусом Киівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за номером 616, який відповідно до п. 6.1 набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за цим договором ( а.с. 178-179).

В пункті 1.2 зазначеного договору передбачено, що ПАТ «Банк « ОСОБА_3 та Кредит» відступає, а ОСОБА_7 іпотечна установа набуває всі права вимоги за договорами кредитними, іпотеки, поруки тощо, вказаними у додатках до цього договору.

У тому числі по іпотечному кредиту по якому ОСОБА_5 виступає позичальником , а саме з договорів : кредитного договору між ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_5 від 05.12.2005 року № 1212-125И; іпотечним договором між ПАТ « Банк «ОСОБА_3 та Кредит» і ОСОБА_5 від 05.12.2005 року № 1212-1251; договором поруки від 05.12.2005 року № 1212-125 П між ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» і ОСОБА_4 ( а.с. 163-204).

Таким чином, з 11 лютого 2015 року ОСОБА_7 іпотечна установа є новим кредитором за кредитним договором від 05.12.2005 року № 1212-125И, укладеного між ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_5, іпотечним договором від 05.123.2005 року та договором поруки від 05.12.2005 року, які були укладені в забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором .

15.10.2015 року за № 7212/11/2 ОСОБА_7 іпотечна установа повідомила ОСОБА_5 про відступлення права вимоги ( а.с. 177), що не заперечувалося останньою в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Отже, процесуальне правонаступництво у разі заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, однак лише за умови, що заміна кредитора чи боржника у зобов'язанні відбулася після відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_4 пред'явив до суду у листопаді 2015 року, тобто, до вже заміненого кредитора у зобовязанні ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит».

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до юридичної особи, яка на момент подачі позову вже відступила, а новий кредитор ОСОБА_7 іпотечна установа набула всі права вимоги за договором кредиту, іпотеки, поруки , тому колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» не є належним відповідачем у справі та не може відповідати за позовом ОСОБА_4

Таким чином, при визначенні процесуального положення сторін суд не зясував належним чином зміст і характер правовідносин, що виникли, і не врахував, що цивільні процесуальні правовідносини можуть виникнути тільки між носіями цивільних процесуальних прав і обовязків у цивільному процесі, сторонами в якому є особи (позивачі, відповідачі), матеріально-правовий спір між якими є предметом розгляду і вирішення судом (стаття 30 ЦПК України).

Суд у порушення вимог ст. 33 ЦПК України не зясував думку позивача щодо заміни первісного відповідача ПАТ « Банк « ОСОБА_3 та Кредит» - належним відповідачем ОСОБА_7 іпотечна установа, або не вирішив питання про залучення останього співвідповідачем у справі.

Цивільне судочинство здійснюється виключно в порядку, встановленому ЦПК України. При цьому ОСОБА_4 не позбавлений можливості пред'явити вимоги до Державної іпотечної установи.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги про припинення поруки з підстав, передбачених у п. 4 ст. 559 ЦК України, суд допустився порушень вимог ч. 1 ст. 119 ЦПК України та не врахував, що такі позовні вимоги не були поданні позивачем у письмовій формі, як того вимагає положення зазначеної статті ЦПК України.

За таких обставин рішення суду не можна вважати законим і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2016 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», третя особа ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: