Провадження № 2/761/2272/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відповідно до якого просив визнати припиненим з 16.02.2016 договір поруки № 1062-12 від 09.11.2012Ю, укладений між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.2011 між ТОВ «Фірма «Вена» та відповідачем укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 686-11 (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати ТОВ «Фірма «Вена» кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 72500000, 00 грн. на умовах, встановлених Кредитним договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти. В подальшому, 09.11.2012 між ТОВ «Фірма «Вена», ТОВ «Севен Систем» та відповідачем укладено Договір №1056-12 про переведення боргу за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «Севен Систем» набуло статусу нового боржника за Кредитним договором. Крім того, між ТОВ «Севен Систем» та відповідачем 09.11.2012 підписано Договір № 8/686-11/1057 про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого було внесено зміни до кредитного договору в частині заміни сторони позичальника. В подальшому, ТОВ «Севен Систем» змінило назву на ТОВ «МПТ». Також з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, між позивачем, ТОВ «Севен Систем» та відповідачем укладено 09.11.2012 Договір поруки № 1060-12 (далі по тексту - Договір поруки), за умовами якого позивач поручився перед відповідачем за належне виконання Кредитного договору ТОВ «Севен Систем». Разом з тим, 16.02.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за № 5011980 про припинення позичальника - ТОВ «МПТ» шляхом ліквідації за рішенням власника. Позивач вважає, що оскільки ТОВ «МПТ» як юридична особа припинилась, основне зобов'язання також припинилось, у зв'язку з чим слід визнати припиненим договір поруки № 1060-12 від 09.11.2012.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що Банк реалізував своє право на звернення до поручителя з вимогою про погашення заборгованості ще до того, як боржник ТОВ «МПТ» ліквідувався, а саме 28.10.2013 відповідач звернувся до боржника та поручителя з вимогою про сплату простроченої заборгованості. В березні 2014 року відповідач звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості до позивача та боржника, якого на той час ще не було ліквідовано. Таким чином, представник відповідач вважає, що припинення ТОВ «МПТ» не припиняє зобов'язальних відносин, що виникли з договору кредиту та договору поруки, а отже, порука не може бути визнана припиненою.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2011 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вена» було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 686-11, відповідно до умов якого позивач надав ТОВ «Фірма «Вена» грошові кошти у розмірі 72500000,00 грн. на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності.

Відповідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

09.11.2012 між відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вена» (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Севен Систем» (новий боржник), було укладено договір про переведення боргу № 1056-12, згідно якого позичальник прийняв на себе зобов'язання по Кредитному договору.

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору між відповідачем, ТОВ «Севен Систем» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «ТЛЛ», а пізніше на ТОВ «МПТ») та позивачем було укладено Договір поруки № 1060-12 (зі змінами, внесеними Договором від 30.07.2013 року за № 1/1060-12/154).

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору поруки, поручитель у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором зобов'язується виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором і відповідає перед Кредитором як солідарний боржник, в тому ж обсязі, що й позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

В матеріалах справи наявне рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 28.11.2016 по справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що боржник - ТОВ «Севен Систем» (в подальшому ТОВ «ЛПТ», ТОВ «МПТ») порушив умови Кредитного договору, у зв'язку з чим Банк звернувся до нього з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором вимогою від 28.10.2013 та від 21.11.2013. Цими ж датами відповідач звернувся з аналогічними вимогами і до позивача як поручителя.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач в березні 2014 року звернувся до суду з позовом до позивача як до поручителя, відповідно до якого просив стягнути заборгованість за Кредитним договором.

Вказані обставини не заперечуються сторонами в судовому засіданні, встановлені рішенням суду та не потребують доказування у відповідності до ст. 61 ЦПК України.

Разом з тим, позивач зазначає, що порука припинена на тій підставі, що боржник - ТОВ «МПТ» ліквідувався. У зв'язку з ліквідацією припинилось основне зобов'язання, тобто Кредитний договір, а отже і Договір поруки теж припинив свою дію.

Щодо зазначених обґрунтувань позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст. 559, 609 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншим нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ч. 5 ст. 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Дійсно, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.02.2016 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «МПТ» за рішенням засновників, про що мається запис за №5011980.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 28.11.2016 встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 скасовано запис від 16.02.2016 № 5011980 державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, друкованих засобів масової інформації, легалізації громадських формувань Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про припинення ТОВ «МПТ».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 скасовано, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Промінвестбанк» до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про скасування запису державного реєстратора відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.07.2016 відкрито касаційне адміністративне провадження за касаційною скаргою відповідача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016, виконання якої зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

Отже, з наведеного вбачається, що наданий момент запис від 16.02.2016 про припинення ТОВ «МПТ» є чинним.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються на підставах встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання, яке виникло на підставі Кредитного договору, не виконане ані позичальником, ані поручителем.

Проте Банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши Вимогу про погашення заборгованості, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

З моменту звернення Банку до позивача з вимогою про погашення заборгованості та в подальшому подання відповідного позову до суду, позивач як поручитель набув статусу солідарного боржника - у відповідності до умов Кредитного договору та Договору поруки.

З аналізу норм ст. 553-554 ЦК України вбачається, що поручитель, який набув статусу солідарного боржника, має виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором.

Отже, саме по собі внесення запису про припинення ТОВ «МПТ» не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та відповідно не припиняє договір поруки, оскільки позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи-боржника, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах №6-172цс15 від 25.11.2015 та №6-18940св09 від 15.12.2010, які приймаються судом до уваги з врахуванням встановлених обставин по справі.

Тому, враховуючи вище викладене, суд не може погодитись з висновками суду апеляційної інстанції, які викладені в рішенні від 28.11.2016 щодо тієї обставини, що договір поруки №1060-12 від 09.11.2012 згідно з приписами ч.1 ст.599 ЦК України є припиненим у зв'язку з ліквідацією юридичної особи боржника ТОВ «МПТ» та припиненням основного зобов'язання відповідно до вимог ст.609 ЦК України.

Крім того, суд не може прийняти вказані висновки до уваги, оскільки як вбачається з вказаного рішення суду від 28.11.2016, предметом позову було стягнення заборгованості за кредитним договором, в не вирішення питання щодо припинення договору поруки.

До того ж, як пояснили представники сторін в судовому засіданні, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 28.11.2016, так і постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 перебуваються на стадії касаційного оскарження.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів у відповідності до ст. 60 ЦПК України, що порука припинена на тій підставі, що боржник - ТОВ «МПТ» ліквідувався, що в свою чергу потягло за собою припинення основного зобов'язання, тобто Кредитного договору, а отже і припинення Договору поруки.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 212, 213, 215, 224-228 ЦПК України та на підставі ст.ст.526, 553, 554, 610, 625, 1048, 1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання поруки припиненою за договором поруки від 09.11.2012 року за №1060-12, що укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: