АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/480/17 Справа № 202/5838/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Дніпро

24 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Городнича В.С., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу /а.с.2-4/.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Залишено після розірвання шлюбу прізвище дружині «Петренко» /а.с. 20-21/.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права /а.с. 28-30/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями ч.3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 СК України.

Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення.

Судом встановлено, що 05.05.1991 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що відділом ЗАГС Амвросіївського райвиконкому Донецької області було зроблено актовий запис № 89 /а.с. 5/.

Неповнолітніх дітей на час розірвання шлюбу сторони не мали.

ОСОБА_3 з заявою про розірвання шлюбу звернувся до суду у липні 2015 року. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені наприкінці 2014 року з причини відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на ведення спільного господарства, розподілу сімейних обовязків. На початку 2015 року сторони вживали заходів щодо примирення, але належних результатів вони не дали.

Рішення про розірвання шлюбу суд постановив 08.10.2015 року. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності, обґрунтованості та наявності правових підстав для їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на це рішення у вересні 2016 року та посилаючись на те, що вона не отримувала з суду повісток про слухання справи, своєї згоди на розірвання шлюбу не давала просить рішення скасувати.

ОСОБА_2 додала до матеріалів справи свідоцтво про смерть ОСОБА_3, який помер 09 березня 2016 року, про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ 10.03.2016 року зроблено актовий запис №365 /а.с.24/, та посилається на те, що про розірвання шлюбу дізналася після смерті чоловіка, а саме 23.09.2016 року від державного нотаріуса, яка повідомила, що вона не може претендувати на майно ОСОБА_3, який, крім того, у 2008 та 2014 році склав заповіт на свого племінника ОСОБА_4

Також ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що про позов чоловіка про розірвання шлюбу дізналась лише з його слів, однак такі твердження спростовуються власноруч написаною заявою ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі, в якій вона також виявила свою згоду на розлучення, у разі якщо суд прийме рішення про виселення ОСОБА_3 з її квартири /а.с.17/.

Також з цієї заяви можна зробити висновок, що у ОСОБА_2 не мала наміру зберігати сім'ю, у неї була мета залишити у своїй власності квартиру, в якій вона зареєструвала ОСОБА_3

Доводи відповідача в апеляційній скарзі на те, що сторони не припиняли подружніх відносин, не приймаються до уваги, оскільки апелянтом не надано жодних допустимих доказів, в розумінні ст. 57-59 ЦПК України. Наявні в матеріалах справи медичні довідки не підтверджують факту перебування сторін у шлюбних відносинах, а лише вказують діагноз відповідача /а.с.39-45/.

Щодо залучення апелянтом спадкоємця ОСОБА_5 до справи в якості правонаступника на підставі ст. 37 ЦПК України, то дана категорія правовідносин процесуального правонаступництва не допускає.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Городнича В.С.

ОСОБА_6