Справа № 369/2431/17
Провадження № 6/369/74/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про примусове входження до житла боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 звернулася до суду з даним поданням. Свої вимоги мотивувала тим, що на виконання до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби за належністю надійшов виконавчий лист № 759/19246/15- ц від 27.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 33995,93 грн.

10.10.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію , стало відомо, що боржник пенсію не отримує.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи стало відомо, що боржник працює в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» .

Згідно відповіді фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, стало відомо, що боржник на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта, стало відомо, що боржнику на праві власності належить 16/25 частина квартири за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Сєрова, буд. 9д та гараж за адресою: с. Софіївська Борщагівка, «Берізка-1» авто гаражний кооператив (назва нечинна), гараж 108.

16.01.2017 р. та 23.01.2017 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану, було зроблено вхід за адресою місця проживання майна боржника, а саме: с. Софіївська Борщагівка, «Берізка-1» авто гаражний кооператив (назва нечинна), гараж 108, доступу державному виконавцю для проведення виконавчих дій не надано.

Посилаючись на вищевикладене державний виконавець просив суд вирішити питання про примусове проникнення до нежилого приміщення боржника ОСОБА_5, а саме до гаража за адресою: с. Софіївська Борщагівка, «Берізка-1» авто гаражний кооператив (назва нечинна),108. З метою проведення опису гаража та виявленого майна боржника для подальшої реалізації в установленому законодавством порядку, в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів подання, 27.04.2016 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 759/19246/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором позики від 23.07.2015 р. у розмірі 33 508,73 грн. та судовий збір в сумі 487,20 грн., а всього 33 995,93 грн.

27.05.2016 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Так в поданні державний виконавець наголошує, що 16.01.2017 р. та 23.01.2017 р. ним з метою перевірки майнового стану, було зроблено вхід за адресою місця проживання майна боржника, а саме: с. Софіївська Борщагівка, «Берізка-1» авто гаражний кооператив (назва нечинна), гараж 108, доступу державному виконавцю для проведення виконавчих дій не надано, що підтверджується копіями актів державного виконавця від 16.01.2017 р. та 23.01.2017 р.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага. Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 11 Закону передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Так судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про те, що державний виконавець повідомляв божника про проведення виконавчих дій з виходом до житла ОСОБА_3

Також, з подання державного виконавця не вбачається, у чому саме полягала причина відсутності доступу до житла, та чи зумовлено це свідомими діями боржника спрямованими на перешкоджання діям державного виконавця або ж це пов'язано із відсутністю власника у квартирі з об'єктивних причин.

За змістом ст. 376 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права, а саме про примусове проникнення до житла, за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Суду не надано доказів того, що державним виконавцем надсилалась боржнику вимога про надання доступу до житла.

Відсутність зазначених даних свідчить про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про примусове входження до житла боржника ОСОБА_2.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 376, 208-223 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про примусове входження до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя Д.Д.Усатов