Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"25" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом: Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 849 гривень 55 копійок; сплачений судовий змір в розмірі 1378 гривень 00 копійок.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2014 року о 07 годині 50 хвилин по вул. Мельникова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1; «Хюндай», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження згідно довідки ДАІ, первинної довідки ДАІ, протоколу огляду пошкодженого ТЗ від 31 жовтня 2014 року. На момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 квітня 2014 року № АС/9294498, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Фольцваген», номерний знак 353-71 КВ. Суб'єктом оціночної діяльності проведено оцінку транспортного засобу та складено з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. На підставі вищевказаного страхового акту, відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 699 гривень 10 копійок. Умовами договору страхування передбачено, що керувати транспортним засобом має право особа, водійський стаж якої становить більше 3-х років. На момент ДТП, ТЗ керувала особа, водійський стаж якої становить менше встановленого строку, що суперечить умовам договору. 01 березня 2016 року відповідачу було направлено лист № 3 ГАЛ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача, в якому остання просила суд розглядати справу за відсутності позивача, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 жовтня 2014 року о 07 годині 50 хвилин по вул. Мельникова в м. Києві між автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до довідки № 9456610 про дорожньо-транспортну пригоду від 10 грудня 2014 року, автомобілі НОМЕР_3 та «Хюндай», д/н НОМЕР_2 внаслідок вказаного ДТП отримали механічні пошкодження (а.с.6).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.5).

На даний час постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «Галицька» на підставі полісу № АС/9294498 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.4).

22 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» із заявою про страхове відшкодування (а.с.7).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 121С/10/14 від 05 листопада 2014 року, складеного ГАЛавтоекспертиза, вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 8871,36 гривень, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_4 внаслідок його пошкодження при ДТП складає 7451 гривень 21 копійка (а.с.14-17).

Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до розрахунку на виплату страхового відшкодування по страхуванню цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за шкоду, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу від 29 січня 2015 року, позивачем до виплати ОСОБА_2 розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 5 699,10 гривень, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням зносу без ПДВ - 6 209,10 гривень та франшизою за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - 510 гривень (а.с.25).

В подальшому, на підставі страхового акту (аварійний сертифікат) № 768/2014 від 29 січня 2015 року, позивачем на користь ОСОБА_2 було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 5 699,10 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1228 від 29 січня 2015 року (а.с.26, 27).

Як вбачається з матеріалів справи, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 жовтня 2014 року о 07 годині 50 хвилин по вул. Мельникова в м. Києві, автомобіль НОМЕР_3 перебував під керуванням водія ОСОБА_1, який має посвідчення водія серії НОМЕР_5, виданого 25 вересня 2012 року, що підтверджується тимчасовим дозволом на право керування транспортними засобами (а.с.8).

Таким чином, загальний стаж водійського керуванням водія ОСОБА_1 становив на момент ДТП два роки, в той час як за умовами полісу АС/9294498 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів особи, допущені до права керуванням автомобілем НОМЕР_3 мають мати водійський стаж не менше трьох років.

Відповідно до п.п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи вказані норми законодавства, загальний розмір компенсації за виплату страхового відшкодування, враховуючи, що водій транспортного засобу не мав 3-річного терміну водійського стажу, становить 2849,55 гривень, що складає 50% виплаченого позивачем страхового відшкодування.

01 березня 2016 року позивач направив на адресу відповідача лист, з проханням сплатити регресну заборгованість у розмірі 2849,55 гривень, в той же час вказаний лист було залишено поза увагою відповідача та заборгованість погашена не була.

Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем письмових заперечень на позовну заяву подано не було, суд приходить до висновку, що за вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, в даному випадку позивач, має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в даному випадку до відповідача ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача, ОСОБА_1, на користь позивача, Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», компенсації сплаченого страхового відшкодування в сумі 2849,55 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень 00 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 9, 36, 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 2849 гривень 55 копійок та судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійок, а всього 4 227 (чотири тисяч двісті двадцять сім) гривень 55 (п'ятдесят п'ять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: