САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/6182/16-ц
Провадження № 2/206/219/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"19" січня 2017 р.

Самарський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: головуючого судді: Зайченко С.В., при секретареві: Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича - Данченка,30/87 та зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ОСОБА_1 міської ради зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича - Данченка,30/87 мотивуючи тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За цією ж адресою, також зареєстрований її онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Між ними була домовленість, що частину комунальних послуг за квартиру сплачуватиме він. Однак на початку 2015 відповідач зник та його місцезнаходження їй невідоме. Оскільки реєстрація відповідача у будинку чинить їй, як власниці перешкоди в праві вільного користування та розпорядження, а саме вона вимушена майже 2 роки за відповідача сплачувати кошти за комунальні послуги і в добровільному порядку він ухиляється від здійснення дій щодо зняття себе з реєстраційного обліку, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я», оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ОСОБА_1 міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухав доводи позивача та його представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для справи, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1998 року є власником будинку квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_1) (а.с.4).

Крім позивача за вищевказаною адресою з 09.12.2010 року зареєстрований її онук ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи зі змісту вказаної норми права, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, до якого вона вселились як член сім'ї, повинен довести, що протягом як мінімум одного року колишній член сім'ї без поважних причин не проживає в житловому приміщенні.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У разі, якщо особа для підтвердження своїх вимог перед поданням до суду позову про визнання колишнього члена сімї таким, що втратив право користування, звертається до органів місцевого самоврядування, то ними складаються акти в різний час протягом певного періоду (в даному випадку протягом року) з зазначенням фактів, які підтверджують не проживання особи в житловому приміщенні та втрату інтересу до права користування житлом.

Натомість до суду позивачем поданий лише один акт від 22.12.2016 року про обстеження дійсності не проживання відповідача, який не був складений уповноваженим на це органом, а лише директор КП «Житлове господарство Самарського району» ОСОБА_1 міської ради в цьому акті засвідчив підписи осіб (трьох сусідів), що склали цей акт. Також даний акт не містять опису фактів та обставин, які б підтверджували, що відповідач втратив інтерес до права користування спірним житлом, з яких причин та де перебуває в разі не проживання в квартирі. До того ж, обстеження проводилось лише один раз і то вже під час розгляду справи в суді.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, повідомив, що є племінником позивача. Онук позивача ОСОБА_5 з нею не проживає, близько 2 років. Як йому казала позивачка він знайшов жінку та проживає разом з нею. В квартирі позивача він буває кілька разів на рік. Відповідача він там ніколи не бачив.

Позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.

Разом з тим, належних доказів в розумінні ст.57,58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування та свідчили б про не проживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин (ст.405 ЦК України), позивач не надав, в той час як відповідно до положень ст.60 ЦПК України саме сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

До того ж, доводи позивача, що відповідач не мешкає у спірній квартирі з початку 2015 року ніяк не узгоджуються з тим актом, що склали сусіди позивача та в якому зазначили, що відповідач не проживає в спірній квартирі з 2013 року.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що факт відсутності відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. вул. Немировича - Данченка,30/87, без поважних причин протягом року являється доведеним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову, оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач тривалий час (понад 1 рік) без поважних причин не проживає у спірному приміщенні та що він втратив інтерес до права користування цим житлом.

Що стосується вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку то воно залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Вимога про зняття з реєстраційного обліку є похідною від вирішення інших заявлених вимог, а тому також задоволенню не підлягає.

До того ж, позивач будучи наділеним відповідно до ст.33 ЦПК України правом визначати коло відповідачів, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ОСОБА_1 міської ради відповідачем не зазначив. У звязку з чим, спір між цими сторонами в дійсному провадженні судом не розглядався, тому і зобовязувати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ОСОБА_1 міської ради вчиняти якісь дії суд позбавлений можливості.

Керуючись ст. ст. 209,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: С.В. Зайченко