Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3319/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербак Д. С.
Категорія 27 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Талько О.Б.,

за участю секретаря: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» (надалі Банк) звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що 19.05.2015 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 500977901, відповідно якого останній отримав кошти в розмірі 21887,87 грн. зі строком повернення до 20.05.2020 року. У зв»язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом на 15.02.2016 року виникла заборгованість в сумі 26106,37 грн., яка складається з 21887,87 грн. заборгованості за кредитом, 1476,85 грн. заборгованості по відсотках, 1141,65 грн. заборгованості по комісії. За порушення умов договору позивачем нараховано 1600.00 грн. штрафу. Просив стягнути з відповідача вказані суми.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 16666,37 грн. та 881,92 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове про стягнення 17630,27 грн. заборгованості та 1378,00 грн. судових витрат, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом не зазначено на які платежі зарахована вказана сума заборгованості, оскільки існує відповідна черговість погашення кредиту, сума боргу станом на 05.10.2016 складає 17630,27 грн. Крім того, судом не враховано, що заборгованість частково погашена після пред»явлення позову, позивач належним чином не повідомлений про час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.05.2015 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 500977901, відповідно якого останній отримав кошти в розмірі 21887,87 грн. зі строком повернення до 20.05.2020 року. Пунктом 17 розділу 2 визначено черговість погашення заборгованості за вказаним договором (а.с. 6-10).

У зв»язку із неналежним виконанням умов договору, станом на 15.02.2016 року виникла заборгованість в сумі 26106,37 грн., яка складається з 21887,87 грн. заборгованості за кредитом, 1476,85 грн. заборгованості по відсотках, 1141,65 грн. заборгованості по комісії. За порушення умов договору позивачем нараховано 1600.00 грн. штрафу. (а.с. 13-14).

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 549-551 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно з статтями 610-611 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості.

У відповідності до квитанції від 03.10.2016 року, відповідачем позивачу сплачено 9440,00 грн. в рахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 38).

Таким чином суд обгрунтовано зменшив суму стягнення.

При цьому посилання апелянта на те, що судом не зазначено на які платежі зарахована вказана сума, на правильність рішення та права апелянта не впливають, оскільки порядок погашення заборгованості визначений у договорі, зарахування вказаних коштів є обов»язком банку. Крім того, позов заявлено про стягнення заборгованості вцілому.

Та обставина, що на час винесення рішення заборгованість зросла, не може бути прийнято до уваги, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК), а заява про збільшення позовних вимог позивачем не подавалася.

Стаття 158 ЦПК України передбачає право особи, що бере участь у справі заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки представником Банку надано клопотання, в якому просить розглядати дану цивільну справу без присутності позивача на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с.23), посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі щодо неповідомлення позивача про дату судового засідання є безпідставним.

Крім того, вказана обставина не позбавляє Банк можливості звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за послідуючий період на загальних підставах.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Разом з тим, вирішуючи питаня про стягнення судових витрат, суд припустився помилки, стягнувши їх пропорційно до задоволених позовних вимог.

Заборгованість відповідачем була частково погашена після пред»явлення позову, а тому, у відповідності до вимог ст. 88, ч.1 ст. 89 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача у повному розмірі.

Вказану помилку колегія виправляє шляхом зміни рішення у вказаній частині.

Оскільки апеляційна скарга в частині позовних вимог відхилена, судові витрати, понесені Банком при поданні апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовільнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року в частині стягнення судового збору змінити, збільшивши суму стягнення з 881.92 грн. до 1378 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді