Провадження № 22-ц/780/510/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 18.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3, старший державний виконавець Чубарев Олександр Олександрович, Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що за рішенням суду з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно стягнено заборгованість за кредитним договором, а також звернено стягнення на іпотечне майно, власником якого він є, 13 лютого 2015 року було видано виконавчий лист та предявлено для примусового виконання до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області. Строк предявлення виконавчого листа до виконання до 29 травня 2015 року. Державним виконавцем 25 червня 2015 року відкрито виконавче провадження. При цьому останнім не враховано, що строк предявлення виконавчого документу до виконання закінчився та стягувачем не подано ухвалу суду про поновлення пропущеного строку. Також виконавцем не враховано, що за адміністративно-територіальним поділом села Чайка в Києво-Святоишнському районі Київської області не існує. Також виконавець не надіслав йому постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом. У подальшому державним виконавцем прийнято 11 вересня 2015 року постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2, що є виходом за межі судового рішення, за яким звернено стягнення не на все майно боржника, а лише на іпотечне майно. Тому в даних правовідносинах він, як майновий поручитель, відповідає лише заставним майном, а не всім майном, що знаходиться у його власності. Наявність даного арешту порушує його права як власника на вільне розпорядження майном. Про існування даних постанов йому стало відомо лише після ознайомлення 11 вересня 2015 року з матеріалами виконавчого провадження, про що є відповідна відмітка у виконавчому провадженні, а скарга надійшла до суду 21 вересня 2015 року, тому строки на подачу скарги ним не пропущені. У зв'язку з цим та з урахуванням доповнених вимог, остаточно просив суд визнати дії головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_3 щодо прийняття до провадження виконавчого листа №2/369/38/14 від 13 лютого 2015 року неправомірними, не направлення постанов рекомендованими листами, зобовязати головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692 станом на 21 вересня 2015 року, скасувати постанову ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 25 червня 2015 року про відкриття виконавчого провадження; зобовязати головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, скасувати постанову ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 11 вересня 2015 року та від 27 вересня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; зобовязати головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропущенням строку для предявлення виконавчого листа №2/369/38/14 від 13 лютого 2015 року до виконання; зобовязати головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, повернути виконавчий лист №2/369/38/14, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк»; зобовязати державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, усунути порушення. на підставі вимог ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 25, 26, 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року вимогу скарги про зобовязання державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, усунути порушення на підставі вимог ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 25, 26, 30 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви представника скаржника залишено без розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, визнано дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області щодо не направлення постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту рекомендованими листами неправомірними, скасовано постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 вересня 2015 року по ВП№47959692, скасовано постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 вересня 2016 року по ВП№47959692, у задоволенні решти вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_2 просить ухвалу в частині відмови задоволення вимог скарги скасувати та постановити нову ухвалу в цій частині про задоволення вимог скарги, посилаючись на її незаконність, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що державним виконавцем в порушення вимог закону, не зважаючи на пропуск строку предявлення виконавчого документу до виконання, відкрито виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2015 року, тому такі дії державного виконавця є неправомірними, а його рішення підлягає скасуванню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги скарги в частині визнання дій державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ в Київській області щодо не направлення постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту рекомендованими листами неправомірними, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника у порушення вимог закону не направлялись рекомендованими листами, оскільки матеріали справи не містять ні зворотного повідомлення, ні реєстрів відправлення рекомендованої кореспонденції, тому в цій частині доводи скарги є обґрунтованими. Разом з тим, направлення постанови простими листами не може мати наслідком її скасування.

Задовольняючи вимоги скарги в частині скасування постанов державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 вересня 2015 року та від 27 вересня 2016 року по ВП№47959692, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки солідарної відповідальності боржника за основним зобовязанням та майнового поручителя у разі порушення боржником зобовязання не передбачено, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпротеку», чітко визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Тобто обсяг відповідальності майнового поручителя обмежений вартістю майна, переданого ним в іпотеку, у звязку із чим збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя неможливе, однак приймаючи постанови про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2 державним виконавцем не враховані вищевказані норми закону.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги щодо визнання дії головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_3 щодо прийняття до провадження виконавчого листа №2/369/38/14 від 13 лютого 2015 року неправомірними, зобовязання головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692 станом на 21 вересня 2015 року, скасувати постанову ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 25 червня 2015 року про відкриття виконавчого провадження; зобовязання головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, скасувати постанову ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 11 вересня 2015 року та від 27 вересня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; зобовязання головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропущенням строку для предявлення виконавчого листа №2/369/38/14 від 13 лютого 2015 року до виконання; зобовязання головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню №47959692, повернути виконавчий лист №2/369/38/14, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» суд першої інстанції виходив з того, що чинним на момент винесення та подачі до виконавчої служби виконавчого документу законодавством передбачається переривання строків подачі виконавчих документів для примусового виконання судових рішень, при ухваленні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем враховані вимоги закону в цій частині. Будь-яких виключень, в тому числі пред'явлення виконавчого листа не за місцем вимоги законодавство не містить, тому твердження скарги в цій частині суд вважав необґрунтованими, а постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця, або іншої посадової особи ДВС під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення були прийняті відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника порушено не було, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно вимог ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуваннями виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Субєктами іпотечних правовідносин Закон України «Про іпотеку» № 898-ІV визначає іпотекодавця та іпотекодержателя. Відповідно до визначень, що містяться в ст. 1 цього Закону, іпотекодержателем є кредитор за основним зобовязанням. Іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобовязання або зобовязання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи боржника. При цьому майновий поручитель та поручитель за договором поруки не можуть бути ототожнені. Вирішуючи це питання, суд враховує, що згідно зі ст. 546 ЦК порука та застава визначені як окремі види забезпечення зобовязань. Поручитель і майновий поручитель є субєктами різних за змістом цивільних правовідносин. Поручитель є субєктом такого виду забезпечення виконання зобовязання, як порука, а майновий поручитель є субєктом іншого виду забезпечення виконання зобовязання застави. Правовий статус поручителя й майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення та для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону.

Оскільки договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобовязань, регулювання якого здійснюється статтями 572-593 гл. 49 ЦК і спеціальним законом, то до іпотечних правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК, така позиція відображена в постанові Верховного ОСОБА_1 України від 16 жовтня 2012 р. у справі № 3-43гс12.

Потрібно мати на увазі, що боржник за основним зобовязанням та майновий поручитель іпотекодавець не є солідарними боржниками. Солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо передбачених законом або договором (ст. 541 ЦК).

Встановлено, що 13 лютого 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист з виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2013 року в справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. Даним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 77.2/СЖ-194.08.1 від 27 серпня 2008 року в розмірі 1016696 грн. 95 коп.. В рахунок погашення заборгованості за договором поро іпотечний кредит № 77.2/СЖ-194.08.1 від 27 серпня 2008 року в розмірі 1016696 грн. 95 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки площею 61,3 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, що знаходиться за адресою: с. Чайка, вул. Валерія Лобановського, буд. 16, Києво-Святошинського району, Київської області, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 червня 2008 року за реєстровим № 4626, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» судові витрати по 1073 грн. з кожного.

У виконавчому листі вказано, що рішення набрало законної сили 29 травня 2014 року і строк предявлення виконавчого листа до виконання - 29 травня 2015 року.

З матеріалів справи встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15 травня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» у розмірі 1016696 грн. 95 коп. та 1073 грн..

15 травня 2015 року державним виконавцем на підставі вимог п. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Виконавчий документ направлено заявникові на адресу, вказану у виконавчому провадженні. Про що було вказано у виконавчому листі.

У подальшому 23 червня 2015 року до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/369/38/14, виданого Оболонським районним судом м. Києва 13 лютого 2015 року про солідарне стягнення в розмірі 1016696 грн. 95 коп. та 1073 грн. за рахунок звернення стягнення на квартиру № 59 за адресою: с. Чайка, вул. В.Лобановського, буд. 16, Києво-Святошинського району, Київської області, що належить ОСОБА_2.

25 червня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/369/38/14, виданого 13 лютого 2015 року Києво-Святошинським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за договором про Іпотечний кредит № 77.2/СЖ-194.08.1 від 27 серпня 2008 року в розмірі 1016696 грн. 95 коп.. В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 77.2/СЖ-194.08.1 від 27 серпня 2008 року в розмірі 1016696 грн. 95 коп. постановлено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 77.2/СЖ-194.08.1 від 27 серпня 2008 року-однокімнатну квартиру № 59 загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. за всіма об»єктами функціонально пов»язаними з цим нерухомим майном, що знаходиться за адресою: с. Чайка, вул. Валерія Лобановського, буд. 16, Києво-Святошинського району, Київської області, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 червня 2008 року за реєстровим № 4626, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Постановлено стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» судові витрати по 1073 грн. з кожного. В постанові про відкриття виконавчого провадження вказано, що документ вступив у законну силу (набрав чинності) 29 травня 2014 року.

11 вересня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій на підставі вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2.

27 вересня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_6 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій на підставі вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку задовольняючи частково вимоги скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку не взявши до уваги твердження скаржника, що виконавчий документ предявлений до неналежного ВДВС, оскільки на території Києво-Святошинського районного суду відсутнє с. Чайка. Так, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 листопада 2015 року виправлено описку в резолютивній частині тексту рішення, а саме с. Чайка на с. Чайки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу на те, що державним виконавцем в порушення вимог закону, не зважаючи на пропуск строку предявлення виконавчого документу до виконання, відкрито виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2015 року, тому такі дії державного виконавця є неправомірними, а його рішення підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу, оскільки чинним на момент винесення та подачі до виконавчої служби виконавчого документу законодавством передбачається переривання строків подачі виконавчих документів для примусового виконання судових рішень, при ухваленні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вимог враховані вимоги закону в цій частині, будь-яких виключень, в тому числі предявлення виконавчого листа не за місцем вимоги, чинне законодавство не містить, постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в ухвалі не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: