Провадження №2/523/1496/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"26" січня 2017 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, третя особа - Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про зняття арештів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-1/573 від 07.03.2012 року, ВП№31755082, та постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/449 від 19.03.2012 року, ВП№31751614, з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ОСОБА_2) ОСОБА_3, стягнувши з неї судові витрати.

У судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка та третя особа в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі не висловили.

За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У ході виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 (ОСОБА_2) ОСОБА_3, постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-1/573 від 07.03.2012 року, ВП№31755082, та та постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/449 від 19.03.2012 року, ВП№31751614, накладено арешти на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ОСОБА_2) ОСОБА_3.

Разом з тим, зазначене нерухоме майно являється предметом договору іпотеки від 19.10.2007 року, укладеного між АКІБ УкрСибБнанк та відповідачкою на забезпечення виконання умов кредитного договору №0 від 19.10.2007 року.

12.12.2011 року АКІБ УкрСибБнанк відступило позивачеві право вимоги за договором факторингу.

Згідно з вимогами ст.ст.З, 4, 12, 17, 33 Закону України «Про іпотеку» з моменту державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не зареєстровані у встановленому порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет у разі виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до ст.ст.14, 22, 23, 27, 28, 37-40 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження рухомого майна має вищий пріоритет над обтяженнями, зареєстрованими пізніше.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.3, 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Право застави виникло 19.10.2007 року, а постанови про накладення арешту - у 2012 році, тобто після укладення договору іпотеки.

Отже, звернення стягнення на заставлене майно на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями, суперечить Закону, порушує права позивача та перешкоджає виконати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.03.2012 року.

В силу ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо зняття арешту з квартири, що є предметом договору застави, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2756,00 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57 - 60, 64, 79, 88, 158, 169, 197, 209, 212 - 215, 218, 222, 224 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, третя особа - Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про зняття арештів, задовольнити повністю.

Зняти арешт, накладений Постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-1/573 від 07.03.2012 року, ВП№31755082, з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ОСОБА_2) ОСОБА_3.

Зняти арешт, накладений Постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/449 від 19.03.2012 року, ВП№31751614, з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ОСОБА_2) ОСОБА_3.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 (ОСОБА_2) ОСОБА_3 на користь позивача сплачені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2756,00 гривень.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: