АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1189/17 Справа № 205/7915/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Федченко В. М. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Дніпро

24 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Дніпроважмаш» про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди /а.с.1-2/.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено /а.с.84-85/.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права /86-87/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 08.06.2006 року по 05.10.2015 року ОСОБА_2 перебував з ПрАТ «Дніпроважмаш» у трудових відносинах, працював завальником металу та сталеваром. Наказом №808к від 19.03.2012 Позивача було переведено сталеваром електропечі шостого розряду електропічної ділянки виробництва сталевих виливків металургійного виробництва №03 /а.с.4-7/.

З 05.08.2015 року по 28.08.2015 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у центрі по лікуванню профзахворювань. За результатами лікування йому був виданий виписний епікриз №14861/а.с.8-9/.

31.08.2015 року ОСОБА_2 був ознайомлений з розпорядженням начальника виробництва сталевих виплавок металургійного виробництва №3-413, згідно із яким на підставі вищезазначеного виписного епікризу Позивач вважався негідним у своєї професії, був відсторонений від робіт та направлений на позачергове медичне обслідування на базі КУ «Спеціалізованої медико-санітарної часті».

На підставі зазначеного епікризу профільною поліклінікою 02.05.2015 року був зроблений запис в амбулаторній картці Позивача про те, що: «Висновок: на підставі виписного епікризу №14861 від 28.08.2015 року з центру лікування профзахворювань, згідно Наказу №246 МЗУ від 21.05.2007 року, дод.4 п.32, 6,1.4, 6.1.12, протипоказані роботи з кремніймістящими аерозолями, підйом та переміщення вантажів більше ніж 30 кг.. До 2 разів на годину вимушені нахили корпусу більш ніж 100 разів у зміну. Не придатний сталеваром. Потребує працевлаштування з вищезазначеними рекомендаціями» /а.с.11/.

05.10.2015 року начальник відділу кадрів відповідача звертався з поданням до цехового комітету металургійного виробництва №3 з приводу надання згоди на звільнення позивача за станом здоров'я у зв'язку з невідповідністю займаній посаді тощо /а.с.29/.

05.10.2015 року первинною профспілковою організацією виробничої дільниці ПАТ «Дніпроважмаш» - цеховим комітетом виробництва сталевих відливок металургійного виробництва №3 було дано згоду на звільнення Позивача за станом здоров'я на підставі п.2 ст.40 КЗпП з виплатою допомоги у розмірі місячного середнього заробітку, про що свідчить виписка з протоколу №63 /а.с.30/.

05.10.2015 року ОСОБА_2 під розпис був ознайомлений зі списком наявності вакантних посад на ПАТ «Дніпроважмаш» за станом на 05.10.2015 року, про що свідчать його особистий підпис та дата ознайомлення. Також було складено Акт про неможливість надання Позивачеві роботи за його освітою, роду діяльності та стану здоров'я, від підпису якого Позивач відмовився /а.с.25-26, 27, 28/.

Наказом Голови Правління-Генерального директора ПАТ «Дніпроважмаш» Харченка В.В. від 05.10.2015 року №2120к, який також був підписаний головою незалежної профспілкової організації Куцаєвим Г.В., Позивача було звільнено з роботи у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я з 05.10.2015 року /а.с.3/.

При цьому позивач відмовився від ознайомлення з зазначеним наказом про його звільнення, про що свідчить Акт від 05.10.2015 року /а.с.32/.

Того ж дня відповідачем був підготовлений і направлений ОСОБА_2 лист №698к від 05.10.2015 року з повідомленням про звільнення його за станом здоров'я та необхідність негайно прибути до відділу кадрів ПАТ «Дніпроважмаш» для отримання трудової книжки /а.с.10-оберт, 33/.

З 06.10.2015 року до 21.10.2015 року позивач хворів та перебував на лікарняному, про що свідчить листок непрацездатності АГХ №907958 /а.с.12/.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не були порушені, оскільки його було звільнено на законних підставах за станом здоров'я.

Згідно ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у певних випадках, в тому числі у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці

Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 /крім випадків ліквідації підприємства, установи, організації/, 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу /профспілкового представника/ первинної профспілкової організації, членом якої він працює.

В роз'ясненні Верховного Суду України, наданого у п. 21. Постанови Пленуму 9 від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зі змінами та доповненнями, зазначено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи

громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його

згодою, на іншу роботу.

Доводи апеляційної скарги стосовно поновлення на роботі на підставі ст. 235 КЗпПУ не заслуговують на увагу, оскільки викладені у Виписному епікризі №14861 медичні висновки свідчать про дотримання відповідачем процедури звільнення ОСОБА_2 з посади, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав, для поновлення на роботі.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, які сторони подали в обґрунтування своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.