Справа № 473/424/17
РІШЕННЯ

іменем України

"30" березня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Гавриловій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

14.02.2017 року позивач ОСОБА_1Ф.( в особі представника ОСОБА_4В.) звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 1-а по вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську Миколаївської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача зазначив , що він є власником 16/25 часток житлового будинку № 1-апо вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську Миколаївської області. Співвласником вказаного будинку в частці 9/25 є також його донька ОСОБА_3 на підставі договору дарування.

У вказаному будинку значиться зареєстрованим також відповідачка ОСОБА_2., яка є колишньою дружиною його сина і фактично в цьому будинку не проживає більше десяти років, а її реєстрація в зазначеному будинку створює йому, як власнику, перешкоди в користуванні, утриманні та розпорядженні житлом та добровільно знятися з реєстрації у будинку ОСОБА_2 не бажає, тому позивач на підставі ст. 405 ЦК України, просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 не зявилися, останнім подано заяву із поясненнями аналогічними викладеним в позовній заяві, зазначила, що відповідач фактично не бажає знятися з реєстрації через брак часу, оскільки проживає в м. Одеса.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явилась, судом повідомлялась про дату, місце і час слухання справи, про що свідчать два поштових повідомлення, тому суд вважає за можливе слухати справу у її відсутність на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, від неї надійшла заява, про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01.10.1985 року, виданого на підставі рішення виконкому Вознесенського міської ради народних депутатів № 356 від 29.08.1985року, ОСОБА_1 належить 16/25 часток житлового будинку № 1-апо вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську Миколаївської області ( а.с.4).

Відповідно до договору дарування будинку від 06.02.1986 року, другим співвласником будинку є ОСОБА_5, якій належить 9/25 частки будинку № 1-а по вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську Миколаївської області, правовстановлюючий документ зареєстрований у Вознесенському МБТІ 01.03.1986 року за № 5094 (.а.с.5-6).

Згідно будинкової книги на будинок № 1 по вулиці Зої Комсодемянської в м. Вознесенську Миколаївської області в зазначеному житловому будинку зареєстрованою значаться в тому числі ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Відповідно до довідки про склад сімї від 11.02.2017року виданою Головою вуличного комітету відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищезазначеному будинку № 1 по вулиці Зої Комсодемянської в м. Вознесенську Миколаївської області з липня 2005 року (а.с. 13).

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19.12.2016 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано ( а.с. 12).

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачу перешкод у користуванні належним їй будинком.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачу перешкод у користуванні належним йому будинком.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а саме: дружина, їх діти та батьки. Членами сім'ї може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідача ОСОБА_2 в будинку № 1-а по вул. З. Космодемянської у м. Вознесенську Миколаївської області понад встановлені ст.405 ЦК України строки.

Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що в будинку проживає позивач, особисті речі відповідача відсутні, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням положень ст.405 ЦК України.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинку № 1-а по вулиці Зої Комсодемянської у м. Вознесенську Миколаївської області .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК в м.Києві/м.Київ), , банк отримувача: ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Висоцька Г.А.