Номер провадження: 22-ц/785/1090/17
Головуючий у першій інстанції Бжассо
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І., Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Представник ВАТ «Ерсте Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 06.05.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/9252/6/14829, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 90 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних, строком до 05.05.2028 року, а ОСОБА_2 зобовязалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1 06.05.2008 року було укладено договір іпотеки № 014/9252/2/14829/1, предметом якого є: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 63,8 кв.м.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 101 219,84 доларів США, що за курсом НБУ складає 810 446,99 гривень, а також стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 820 гривень. Просив встановити наступний порядок виконання рішення: відносно ОСОБА_2 рішення підлягає виконанню шляхом звернення стягнення на будь-яке майно, що їй належить і на яке може бути звернено стягнення; відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішення підлягає виконанню шляхом звернення стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки (т. 1 а. с. 3-7).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року позов ВАТ «Ерсте Банк» задоволено. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 810 446,99 гривень, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати у розмірі 1 820 гривень (т. 1 а. с. 82-83).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року залишено без зміни (т. 1 а. с. 173-174).

Ухвалою суду від 11.03.2013 року заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» про скасування заходів забезпечення позову задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 08.12.2009 року, знято арешт з автомобіля Mitsubishi PAJERO, 2007 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 203-205).

Ухвалою суду від 11.08.2015 року замінено стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» (т. 2 а. с. 60).

Ухвалою суду від 16.02.2016 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Ерсте Банк» на ТОВ «Фінанс ОСОБА_4» (т. 2 а. с. 93).

Ухвалою суду від 05.09.2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 2 а. с. 116-117).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнути заборгованість та судові витрати з відповідача ОСОБА_2, в решті у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 120-123).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 318 ЦПК України передбачає, що якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави. Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, суд першої інстанції виходив із того, що зобовязання повинно виконуватися належним чином, невиконання зобовязання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/9252/6/14829. За умовами якого ВАТ «Ерсте Банк» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 90 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік строком до 05.05.2028 року (т. 1 а. с. 15-17).

В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору № 014/9252/6/14829 між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1 06.05.2008 року було укладено договір іпотеки № 014/9252/2/14829/1, предметом якого є: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 63,8 кв.м. (т. 1 а. с. 23-25).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Позичальник своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 22.09.2009 року складає 101 219,84 доларів США, що за курсом НБУ складає 810 446,99 гривень, у тому числі: заборгованість по кредиту 89 264,31 доларів США, що за курсом НБУ становить 714 721,48 гривень, заборгованість за відсотками 10 161,99 доларів США, що за курсом НБУ становить 81 365,02 гривень, пеня за несвоєчасне повернення кредитної заборгованості та відсотків за кредитом 1 793,54 доларів США, що за курсом НБУ становить 14 360,49 гривень.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки (стаття 11 Закону).

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)).

Частинами першою, другою статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. ст. 12, 33, 39, 40 цього Закону.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателю; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації.

Пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, дійшов правильного висновку про неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 810 446,99 гривень, проте не звернув уваги на вказані вимоги закону та допустився помилки щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не визначився з виниклими між сторонами правовідносинами, застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

В порядку ч. 2 ст. 318 ЦПК України підлягає скасуванню ухвала апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2012 про залишення без зміни рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2012 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/14829 від 06.05.2008 року в сумі 810 446,99 гривень, судового збору в розмірі 1 700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень.

В цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/14829 від 06.05.2008 року в сумі 810 446,99 гривень відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_5