Справа № 183/5727/16
№ 2/183/438/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., секретаря Петрієнко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомосковську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмета іпотеки, суд

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариства Укрсоцбанк звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 12 березня 2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( згідно нової редакції Статуту від 14.06.2010 р. найменування банка змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 085/021-8 (далі договір кредиту), відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 3655001 грн. зі сплатою 14,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 11 березня 2018 року, на умовах, визначених Договором кредиту; та відповідно до додаткової угоди № 1 від 19 червня 2008 року сторони погодили зміну процентної ставки 19,00% річних; а додаткової угоди № 2 від 14 вересня 2009 року термін дії договору до 11 березня 2019 року.

Для забезпечення виконання зобовязань громадянином ОСОБА_2 за Кредитним договором 12 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №143, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 713, згідно умов якого Відповідач передав в іпотеку Позивачу нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,0595 га., цільове призначення: ведення садівництва, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Новомосковський район, с/т Магнолія, с.Новоселівка, буд. 3 та належить відповідачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 002725, що виданий 28 лютого 1996 року Піщанською сільською радою народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2725. Стосовно внесених змін до договору кредиту було укладено відповідний договір про внесення договору іпотеки.

Відповідно до умов Договору кредиту ( п.п.3.3.7, 3.3.8) Відповідач взяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його користування, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін.

Своєчасно зобов'язання боржником за Кредитним договором не виконані, Боржником порушені передбачені Кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків. Відповідачу направлялись вимоги про необхідність погашення боргу.

Станом на 18 лютого 2016 року сума заборгованості за договором кредиту становить 276397,54 грн., з яких:

- заборгованість за простроченим кредитом 93409,05 грн.;

- заборгованість по простроченим відсоткам 113775,46 грн.;

- пеня за несвоєчасно повернення кредиту 40100,69 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 29112,34 грн.

Відповідно до п.4.2 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобовязань за Договором кредиту Позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.6 Договору іпотеки Позивач за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом продажу предмета іпотеки будь який особі покупцеві на підставі договору купівлі продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель , яким є Позивач, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду.

Позивач, у відповідності до ст.ст.38, 39 Закону України Про іпотеку, просить звернути стягнення за іпотечним договором №713 на земельну ділянку загальною площею земельну ділянку, загальною площею 0,0595 га., цільове призначення: ведення садівницьва, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Новомосковський район, с/т Магнолія, с.Новоселівка, буд. 3 та належить відповідачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 002725, що виданий 28 лютого 1996 року Піщанською сільською радою народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2725. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки та за рахунок продажу предмета іпотеки задовольнити свої вимоги за договором кредиту № 085/021-8 від 12 березня 2008 року в сумі 276397,54 та всі витрати, повязані зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір у сумі 4145,96 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просив суд розглянути справу за його відсутності. Позов вважає необґрунтованим, тому як за умовами договору іпотеки предмет іпотеки був проданий, а кошти отримані від продажу перераховані на рахунок банку, квитанції зберігаються у ОСОБА_2

Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в своїй заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, долучивши до матеріалів усі копії квитанцій про оплату кредиту, а також внесення на рахунок позивача 05 жовтня 2011 року після реалізації предмету іпотеки за спільною згодою 283000 грн. Позов вважає необґрунтованим, тому як кредит був закритий ще в жовтні 2011 року.

Згідно із вимогами ч.2ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до кредитного договору від 12 березня 2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( згідно нової редакції Статуту від 14.06.2010 р. найменування банка змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 085/021-8 (далі договір кредиту), відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 3655001 грн. зі сплатою 14,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 11 березня 2018 року, на умовах, визначених Договором кредиту; та відповідно до додаткової угоди № 1 від 19 червня 2008 року сторони погодили зміну процентної ставки 19,00% річних; а додаткової угоди № 2 від 14 вересня 2009 року термін дії договору до 11 березня 2019 року.

Для забезпечення виконання зобовязань громадянином ОСОБА_2 за Кредитним договором 12 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №143, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 713, згідно умов якого Відповідач передав в іпотеку Позивачу нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,0595 га., цільове призначення: ведення садівництва, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Новомосковський район, с/т Магнолія, с.Новоселівка, буд. 3 та належить відповідачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 002725, що виданий 28 лютого 1996 року Піщанською сільською радою народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2725. Стосовно внесених змін до договору кредиту було укладено відповідний договір про внесення договору іпотеки.

Судом встановлено, що після листопада 2009 року своєчасно зобов'язання за кредитним договором боржником - третьою особою не виконувалися.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою, відповідно до ст. 575 ЦК України, є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно положень ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду. Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

А статтею 36 цього ж Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

З інформаційної довідки № 74302342 від 29 листопада 2016 року та № 78188393 вд 16 січня 2017 року вбачається, що садовий будинок по вул.Трояндова, 3 розташований у с/т Магнолія в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, розташований на земельній ділянці площею 158,60 кв.м. належить гр.ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, ВРЛ № 60, від 05 жовтня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 378.

З інформаційної довідки №78206375 від 16 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 не належить на а ні садовий будинок, а ні земельна ділянка, розташовані по вул.Трояндова, 3 розташований у с/т Магнолія в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Згідно квитанції наданої ОСОБА_2 № FJB132 від 05 жовтня 2011 року на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 283000 грн. в погашення кредиту від ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що майно, на яке позивач просить звернути стягнення відповідачу не належить, а сукупність вищезазначених обставин переконує суд в тому, що позивач 05 жовтня 2011 року скористався відповідно до вимог ст..ст. 33, 36 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 589-590 ЦК України та п. 4.6, 4.6.3 Договору іпотеки своїм правом на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі договору.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк про звернення стягнення на предмета іпотеки необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстави для стягнення судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 57-60, 61, 88, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмета іпотеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Дубовенко