30.03.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №533/260/17
провадження №2/533/127/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенко А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 20.08.1995 року сільрадою Овташен, Арташатського району, Республіка Вірменія.

У відповідності до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позивачем у позовній заяві вказано місцем проживання відповідача: вул.Пархоменка, буд.17, сел.Нова Галещина, Козельщинського району Полтавської області.

На запит суду відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України надійшла відповідь Новогалещинської селещної ради Козельщинського району Полтавської області про те, що ОСОБА_2 не зареєстрований на території зазначеної ради.

Відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак, позивачем при визначенні підсудності справи за Козельщинським районним судом Полтавської області не зазначено, що на її утриманні є малолітні або неповнолітні діти або, що вона за станом здоровя чи з інших поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача. У матеріалах справи також відсутня заява про домовленість подружжя про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача, а тому ч.2 ст.110 ЦПК України в даному випадку не може бути застосована для визначення підсудності вказаної справи за Козельщинським районним судом Полтавської області.

Відповідно до ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Однак позивачем не зазначено жодної із вказаних обставин, не підтверджено документально ні місцезнаходження майна, ні останнє відоме місце проживання чи роботи відповідача. Крім цього, позивач зазначає у якості адреси відповідача свою власну адресу, одночасно зазначаючи, що з 2014 року відповідач проживає окремо.

Є також загально відомою інформацією, що за вказаною позивачем адресою розташовані складські приміщення.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

На думку суду, відсутні будь-які підстави для визначення підсудності за Козельщинським районним судом Полтавської області та відкриття провадження, в тому числі, на підставі ч.9 ст.110 ЦПК України.

Таким чином, справа не підсудна Козельщинському районному суду Полтавської області.

Згідно зі ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На думку суду, за вказаних обставин, розгляд справи Козельщинським районним судом Полтавської області може порушити право відповідача на справедливий судовий розгляд судом, встановленим законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.109, 110, 115, п.4 ч.3 ст.121, 209, 210, 293 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачеві у зв'язку з порушенням правил підсудності для подання до належного суду.

Розяснити позивачу право на звернення з даним позовом до суду за місцем проживання відповідача.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Суддя А.В. Лизенко