Провадження №22-ц/784/361/17
Справа номер 490/9823/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/361/17 Головуючий суду першої інстанції: Черенкова Н.П.
Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Довжук Т.С., Колосовського С.Ю.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва

від 10 жовтня 2016 року,

постановлену за позовом ОСОБА_3 до Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №1 Обласного центру медико-соціальної експертизи (далі - МСЕК №1) про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

05 жовтня 2016 року ОСОБА_3 з посиланням на положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій та бездіяльності МСЕК №1 щодо відмови визначення статусу інваліда війни та зміни причини інвалідності, про зобов'язання видачі довідки про інвалідність та посвідчення, а також підтвердження статусу інваліда ІІ групи внаслідок травми, пов'язаної з виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті провадження з підстави того, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_3 подав на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування суддею норм процесуального права, просив ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя районного суду виходив з того, що для цього є передбачені пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України підстави: позивач звернувся з позовними вимогами до суб'єкта владних повноважень, оскарження дій якого розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Стаття 15 ЦПК України регламентує, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до підпункту 6.13 пункту 6 та абзацу двадцять третього підпункту 8.8 пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров'я України , затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №467, Міністерство охорони здоров'я відповідно до покладених на нього завдань проводить медико-соціальну експертизу з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи та затверджує порядок її проведення.

Медико-соціальну експертизу відповідно до абзацу першого пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Комісії перебувають у віданні Міністерства охорони здоров'я України і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі; міські, міжрайонні, районні комісії (абзац третій пункту 4 згаданого Положення).

Абзац четвертий пункту 10 цього Положення визначає, що комісія складається з представників Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства соціальної політики України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби Служби безпеки України та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та, у разі потреби, працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV "Про реабілітацію інвалідів в Україні" рішення медико-соціальних експертних комісій є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними установами незалежно від типу і форми власності.

Тобто діяльність зазначеної комісії пов'язана з виконанням управлінських функцій та прийняттям рішень (правового акта індивідуальної дії), які породжують певні правові наслідки у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Таким чином, рішення, дії та бездіяльність медико-соціальних експертних комісій мають публічний характер та підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з викладеного, зазначений спір є адміністративно-правовим і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України належить до юрисдикції адміністративного суду.

Оскільки такого ж висновку дійшов і суддя районного суду, то оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Посилання апелянта на те, що справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, не заслуговують на увагу, оскільки є наслідком помилкового тлумачення чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді Т.С.Довжук

С.Ю.Колосовський