У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення індексації по відшкодуванню матеріальної шкоди, пов'язаної із втратою працездатності, та відшкодування шкоди на звичайний та побутовий догляд,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 червня 1968 року в шестирічному віці йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті № 1298, що належить відповідачу, внаслідок чого він став непрацездатним інвалідом II групи з дитинства довічно.

Рішенням народного суду Залізничного районну м. Києва від 23 вересня 1969 року за позивачем визнано право на відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом згідно правил ст. 462 ЦК УРСР.

Відповідно до рішення апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року з ПАТ «Київенерго» на його користь за період з 01 березня 2003 року по 26 лютого 2015 року в рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою працездатності стягнуто 98 269,10 грн, в рахунок витрат на звичайний догляд - 9 134,35 грн та витрат на побутовий догляд - 24 567,27 грн.

Протягом даного періоду часу відбулося підвищення вартості життя, а відповідач не виконував своїх зобов'язань та прострочив виплату належних йому сум, тому визначені судовим рішенням розміри шкоди за цей період підлягають індексації відповідно до ст. 1208 ЦК України.

Враховуючи наведене, позивач просив збільшити розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою працездатності, та відшкодування шкоди на звичайний та побутовий догляд, що був визначений рішенням апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, у зв'язку зі збільшенням вартості життя, стягнувши з відповідача проіндексовані кошти у розмірі 161 043,40 грн та 120 782, 54 грн відповідно.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_3 збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом малолітнього у зв'язку зі збільшенням вартості життя у розмірі 161 043,40 грн та збільшення розміру відшкодування школи на звичайний та побутовий догляд у розмірі 120 782,54 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Київенерго» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно зі ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Таким чином законом передбачене право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодження здоров'я.

У контексті зазначеної норми наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

За змістом ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення індексації по відшкодуванню матеріальної шкоди, пов'язаної із втратою працездатності, та відшкодуванню шкоди на звичайний та побутовий догляд, оскільки відповідним рішенням суду відповідача зобов'язано відшкодувати ОСОБА_2 вказані суми, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на день ухвалення рішення, проте за період з 01 березня 2003 року до 26 лютого 2015 року вартість життя підвищилися, однак не враховувалася при обчисленні розміру відшкодування, тому стягненню підлягає різниця між сумою, яка мала бути виплачена позивачу та сумою, яка фактично стягується.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Київенерго» у відкритті касаційного провадження на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення індексації по відшкодуванню матеріальної шкоди, пов'язаної із втратою працездатності, та відшкодування шкоди на звичайний та побутовий догляд.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов