Справа № 209/2781/16-ц
Провадження № 2/209/82/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Шаповал А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, із позивачем - ОСОБА_3.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 25.06.1994 року він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Відносини між ними остаточно припинилися 20.06.2016 року, з того часу вони не проживають разом, відповідачка забрала свої речі та переїхала квартири по проспекту Перемоги у м. Дніпродзержинську, де зараз і проживає. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, які після припинення їх шлюбних відносин залишилися проживати разом із позивачем. До теперішнього часу він та відповідачка не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. На цей час їх молодший син досяг десяти років та може приймати участь щодо, визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Він не згоден із тим, щоб їхній син проживав з відповідачкою, наполягає на визначенні місця проживання ОСОБА_1, разом із ним, його батьком. Вважає, що в інтересах сина проживати саме із ним, а не з його матір'ю. Він на цей час має постійне місце роботи, має стабільну заробітну плату, може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживає у власному будинку, син саме за цим місцем проживання з першого класу ходить до школи. В будинку створені всі умови для проживання, виховання та утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_1. З самого дитинства він постійно піклується про синів, допомагає матеріально: купує одяг, витрачає кошти на їх утримання, був змушений звертатися до органу опіки та піклування зі скаргами на дружину, яка покинула їх та пішла проживати окремо, йому було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. На протязі всього часу з моменту припинення їх шлюбних відносин сини постійно вказують на своє бажання жити разом із ним, у зв'язку і тим, що дуже прив'язані до нього, окрім того є можливість культурного розвитку дитини через наявність культурно-масових закладів в районі, де вони проживають. Таким чином, проживання сина разом із ним відповідатиме його інтересам. Він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із сином, і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Спиртними напоями він не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина. Хоче дати дитині освіту і добробут. Вважає, що за таких умов сину буде краще жити із ним.

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом, в судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. Також пояснив в судовому засіданні, що він бере активну участь у житті малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, купує йому одяг, ремонтує його речі, готує їжу, навчає трудовим навикам, роботі на комп'ютері, допомагає по навчанню, у 2015 році він відвів дитину до тренера по дзюдо СК «Дзержинка», де і сьогодні дитина продовжує займатися цим видом спорту, бере участь у спортивних змаганнях, займає призові міста, отримує грамоти. Крім того, пояснив, що вони разом із старшим та молодшим сином проводять спільне дозвілля та відпочинок за межами міста. Зазначив, що мати малолітнього ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_2 не займається дитиною, не готує йому їжу, не проживає разом із дитиною, бере кредити, витрачає спільні кошти на власні потреби, постійно звертається до правоохоронних органів. Вважає, що малолітній син відчуває до нього більшу прихильність, ніж до своєї матері. Перешкод у спілкуванні дитини із його матір'ю він не створює, постійно пропонує відповідачці приїхати до них додому. Стверджує, що ним у будинку створені всі умови для нормального проживання та розвитку дитини, облаштована дитяча кімната, де мешкають його старший та молодший син ОСОБА_1, у нього там є ліжко, письмовий стіл, комп'ютер, іграшки. Проти проживання сина разом із відповідачкою заперечує, оскільки в квартирі, де зареєстрована відповідачка, проживає її батько - дід його сина, який тяжко хворіє, переніс інсульт, погано ходить.

Відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 в судове засідання з'явилася, заперечувала проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1, надала в судовому засіданні пояснення, вказавши на те, що позивач є неврівноваженою людиною, він зловживає спиртними напоями, допомоги по догляду за дитиною не надає, їх малолітній син її любить, але старший син налаштовує проти неї малолітнього ОСОБА_1 Зазначила, що вона бере активну участь у житті дитини, зокрема, відвідує школу, де навчається її молодший син, дарує йому подарунки, проводить із ним дозвілля, разом із дитиною виконувала домашні завдання з першого по четвертий клас, зараз малолітній ОСОБА_1 навчається у шостому класі, і самостійно вивчає уроки. Крім того, пояснила, що з 10 квітня 2016 року вона доглядає за своїм батьком - ОСОБА_5, який переніс інсульт, тому вона проживає із ним за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Ця квартира належить її батькові, у власності вона не має іншого житла, окрім будинку, який вони придбали із позивачем в період шлюбу, і в якому мешкає зараз позивач із двома їхніми синами. Зазначила, що в квартирі, де вона зареєстрована, для дитини є окрема кімната, усім необхідним вона його забезпечить, а також переведе дитину до іншої школи та спортивної секції, знайде йому друзів, яких він зараз взагалі не має. Вважає, що вона не має можливості спілкуватися із малолітнім сином, оскільки не бажає спілкуватися із дитиною в будинку у присутності позивача, із яким вона не має наміру миритися, оскільки побоюється його, тому бажає спілкуватися із ним тільки в присутності працівника поліції. До поліції вона зверталася з приводу перешкод у спілкуванні із дитиною, поділу спільного майна, а також завданих позивачем їй тілесних ушкоджень. Заперечує проти проживання малолітнього ОСОБА_1 разом із позивачем, оскільки батько погано впливає на молодшого сина. Пояснила, що зараз дитина відчуває більшу прихильність до батька та старшого сина. У разі проживання малолітнього ОСОБА_1 разом із нею, вона не дозволить позивачу приходити до цієї квартири.

Надала суду зустрічну позовну заяву, на обґрунтування якої вказує на те, що 25 червня 1994 року вона зареєструвала з первісним позивачем та відповідачем по зустрічному позову шлюб у Дніпровському відділі РАГС м. Дніпродзержинськ, актовий запис № 430. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно якого у судовому провадженні розглядається питання про визначення місця проживання. Вона переконана, що їх син, ОСОБА_1, повинен проживати із нею за адресою: АДРЕСА_1. Вона любить свою дитину, має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вона проживає зі своїм батьком, рідним дідусем її сина, котрий має сили та бажання допомагати доглядати за її сином. Вона проживає у трьох кімнатній квартирі, де є окрема, досить добре обладнана, кімната для дитини, щоб ОСОБА_1 міг мати здоровий сон, навчатися, гратися. З самого дитинства вона постійно піклується про дитину, забезпечує всім необхідним, доглядає, слідкує за станом здоров'я дитини, та сумлінно виконує свої батьківських обов'язки. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не з змозі. Разом з тим; вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Спиртними напоями вона не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно впливає на його виховання та здоров'я. Хоче дати дитині освіту та добробут. Відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних, безпечних для здоров'я дитини умов проживання. Відповідач зовсім не приділяє уваги дитині, не цікавиться її розвитком, станом здоров'я та в будь-якій формі ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків. Він займається своїми справами, не зважаючи на дитину. Негативно впливає на дитину, нав'язуючи її те, що вона погана мати, що не любить його та не буде в подальшому доглядати. Поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю. Він емоційний, не врівноважений та схильний до фізичних образ по відношенню до власного сина та неї. Не одноразово доводилося викликати поліцію так, як не рідко застосовував фізичне насильство до неї. Враховуючи вищенаведені обставини, просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, із нею, ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 підтримала заявлені зустрічні позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради Котляр Д.С., підтримала висновок комісії, відповідно до якого визнано за доцільним визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, із батьком ОСОБА_1

Представник третьої особи Служби у справах дітей Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Стасенко М.С. не заперечувала проти позову ОСОБА_1, вважає обґрунтованим висновок комісії Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради про доцільність визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_1 Крім того, зазначила, що малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає на території Дніпровського району, тому надати висновок про доцільність проживання дитини з матір'ю не є можливим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є старшим сином позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, його молодший брат ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із ним та їх батьком, а мати проживає на лівому березі із дідусем. Зазначив, що між його батьками склалися напружені відносини, з 2010 року у них виникають постійні суперечки, батьки збиралися розлучитися, їх мати покидає їх на деякий час, а потім повертається, пояснюючи це тим, що батько її ображає. Зазначив, що чотири роки тому батьки відмічали День металлурга, вони спільно вживали алкоголь, ї по приїзду додому у них виникла бійка, мати викликала міліцію, надиктувала йому текст заяви, яку він написав на батька, від якої потім відмовився. Останній раз мати викликала поліцію, оскільки вважає, що батько не дає їй спілкуватися з його молодшим сином - його братом ОСОБА_1. Крім того, зазначив, що його батько забезпечує їх з братом усім необхідним, купує їм одяг, готує їжу, у них з молодшим братом є спільна кімната. Його молодший брат ОСОБА_1 ходить до школи, займається спортом, у них з братом склалися погані відносини із матір'ю ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що її чоловік доводиться двоюрідним братом батька відповідачки, а також зазначила, що декілька разів вона була вдома у ОСОБА_2, де вона мешкала із позивачем та їх дітьми. Також підтвердила, що між позивачем та відповідачем виникають постійні сварки, відповідачка ОСОБА_2 їй телефонує та скаржиться на позивача ОСОБА_1 Півтори роки тому неповнолітній ОСОБА_1 був ласкава дитина, а зараз він відчуває прихильність до свого батька.

За ініціативою позивача, судом було вислухано думку малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо спірного питання. Малолітній ОСОБА_1 в присутності педагога пояснив, що він проживає в будинку разом із батьком та старшим братом, де у нього є друзі, він ходить до школи, займається спортом. Також зазначив, що він більше любить свого батька, який готує йому їжу, прибирає, здійснює за ним догляд, а мати коли приходить додому, одразу лягає відпочивати. Одяг частіше йому купує батько, ніж мати. В навчанні йому допомагає батько, а мати йому інколи допомагала, коли він навчався до 4 класу. На батьківські збори останнім часом ходить батько. Пояснив, що між батьками часто виникають сварки, і мати збирає речі та уходить до діда, який хворіє. Бажає проживати разом із батьком, оскільки йому там найкраще.

Вислухавши позивача, відповідача, представників третіх осіб, допитавши свідків, вислухавши думку малолітньої дитини ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у даній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10).

Від спільного життя сторони мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 12).

Як вбачається з матеріалів справи, а також не заперечувалося сторонами, малолітній ОСОБА_1 мешкає разом з позивачем ОСОБА_1 та старшим братом ОСОБА_4, а саме: АДРЕСА_2, що підтверджується актом про проживання від 22.07.2016 року, який складений сусідами позивача по місцю його реєстрації, засвідчений Головою квартального комітету ОСОБА_9 За місцем фактичного проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с.13, 23).

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 належить на підставі договору міни від 27.07.2011 року ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу про реєстрацію прав ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 12.08.2011 р., договором міни від 27.07.2011 р. (а.с.20-22).

Згідно довідки про склад сім'ї № 18 від 09.09.2016 р., виданої Головою квартального комітету ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_2 мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, разом із чоловіком ОСОБА_1, сином ОСОБА_4 та сином ОСОБА_1 За місцем фактичного проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с.56, 57).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 1986 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своїм батьком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_1, за місцем реєстрації характеризується позитивно, що підтверджується довідкою та характеристикою ЖСК № 41 від 10.08.2016 р. (а.с.72, 75).

Згідно акту обстеження умов проживання від 16.09.2016 р., складеного комісією служби у справах дітей адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, вбачається, що в квартирі по АДРЕСА_1, в наявності водо -, електро-, газопостачання, меблі та інші речі, необхідні для нормального проживання, є можливість виділити окреме ліжко, місце для навчання дитини, гр..ОСОБА_2 має можливість належно займатись навчанням, вихованням, утриманням свого сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.71).

Судом встановлено, що як на момент звернення до суду, так і на час судового розгляду, ОСОБА_1 працює на Металургійному комбінаті ім. Е.Дзержинського м.Кам'янське з червня 1993 року, отримує заробітну плату, а відповідач ОСОБА_2 також працює на цьому ж підприємстві з 13 березня 2015 року, і отримує належний дохід, кожен із них позитивно характеризується за місцем своєї роботи (а.с.14, 24, 58, 67, 74).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в комунальному закладі «Середня загальноосвітня школа № 10 м.Дніпродзержинська» в 6-а класі, що підтверджується довідкою від 16.09.2016 р. № 111 (а.с.46).

Згідно психологічної характеристики, виданої КЗ СЗШ № 10 м.Дніпродзержинська на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, учня 6-А класу, ОСОБА_1 вчиться з інтересом, має переважно внутрішні мотиви навчання, високу працездатність та високий рівень активності у виконанні завдань. Поведінка в школі безконфліктна. Соціально активний. Бере участь у житті класу та школи. Має добрі стосунки з однокласниками. Дитина відверта та доброзичлива. Має високу самооцінку. Взаєморозуміння у родині не повне, дещо знижені контакти серед членів родини. Найбільш близькі стосунки з батьком та братом (а.с.47).

Згідно висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 20.10.2016 р. № 17/1727-7, складеного Адміністрацією Південного району Кам'янської міської ради, як органом опіки та піклування, вбачається, що за місцем проживання малолітнього ОСОБА_1 встановлено, що він має все необхідне для навчання та проведення дозвілля, при спілкуванні з дитиною з'ясовано, що він бажає проживати разом з батьком. Ураховуючи позовну заяву та відповідний пакет документів долучених до неї, керуючись Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», адміністрація Південного району, як орган опіки та піклування, враховуючи інтереси та думку дитини вважає, що малолітньому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, доцільно проживати разом із батьком ОСОБА_1 (а.с. 45).

Вирішуючи вимоги кожної із сторін суд враховує наступне.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - "СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більше, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягненню нею віку 14 років.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір"ю.

Згідно положень ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Згідно пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини,позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що як мати так і батько піклувались про свого малолітнього сина в період їх спільного проживання, придбаваючи речі та продукти харчування, здійснювали оплату послуг та турбувались про здоров'я дитини.

Судом встановлено, а також не заперечувалося сторонами та підтверджено допитаними у судовому засіданні свідками, що як позивач так і відповідач не знайшли взаєморозуміння, яке вплинуло на подальший розвиток та їх відносини не тільки як подружжя, а також як батьків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а наявність в матеріалах справи звернень відповідачки до правоохоронних органів лише свідчить про неприязні стосунки між подружжям, що підтверджується висновками Баглійського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу конфліктів, які виникали між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, постановою про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України за фактом спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.61- 65, 66, 103, 104).

З наданого відповідачем витягу з кримінального провадження вбачається, що на момент розгляду справи триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 05.01.2017 року Південним ВП Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області за фактом спричинення ОСОБА_1 під час сварки тілесних ушкодження ОСОБА_2

Судом не встановлено, що відповідач своєю поведінкою створює загрозу для нормального психічного та фізичного розвитку неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Твердження відповідачки, щодо зловживання позивачем алкогольними напоями не підтверджені належними та допустимими доказами.

Наявність доходу у обох батьків і можливості кожного з них матеріально забезпечувати сина не впливає на прийняття судом рішення про визначення місця проживання дитини.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради від 20.10.2016 р. № 17/1727-7 щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_1, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини.

Суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначати місце проживання неповнолітньої дитини у даний час необхідно виходячи з його прив'язаності до одного з батьків, враховуючи його вік та потреби у повсякденному житті. Зокрема суд враховує думку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який достатньо зрозуміло для його віку висловив своє бажання проживати разом з батьком. В той же час його прихильність до батька підтверджена і зібраними під час судового розгляду доказами. В даний час зміна місця проживання дитини, може негативно вплинути на його психолого-емоційний стан та подальший розвиток. При цьому суд враховує можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, а також суд враховує те, що відповідачка має можливість безперешкодно відвідувати дитину, спілкуватися з нею, здійснювати свої батьківські обов'язки та доглядати за дитиною за місцем проживання позивача.

З урахування того, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом носять взаємовиключний характер, вирішуючи даний спір та виходячи насамперед з інтересів малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком за місцем його проживання, у зв'язку із чим в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник