РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2100/16-ц

26 січня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що через різного роду негаразди, зловживання ОСОБА_2 алкогольними напоями, сімейні стосунки між нею та відповідачем не склались, у сімї почали виникати конфлікти, як наслідок вони перестали підтримувати шлюбні стосунки та вести спільне господарство, хоча і проживають в одному будинку.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 добровільно не надає. На звернення про надання такої допомоги не відкликається. Матеріальне утримання неповнолітньої ОСОБА_3 повністю здійснюється матірю.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. ОСОБА_1 після сплину наданого судом строку на примирення подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засідання позов визнав частково, заперечував проти розірвання шлюбу, просив суд надати йому строк на примирення, після сплину якого в судове засідання не зявився, про причини неявки суду нічого не повідомив, що суд розцінює як те, що відповідач не здійснив необхідних дій спрямованих на примирення та збереження шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши думку позивача, відповідача та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим.

Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 01 червня 2003 року, який був зареєстрований Малостидинською сільською радою Костопільського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 4. Від подружнього життя мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 174492 виданого 10.10.2004 року Малостидинською сільською радою Костопільського району. Батько ОСОБА_2. - відповідач по справі на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 не надає.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, тобто не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько, відповідач по справі, добровільно допомоги на її утримання не надає.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси дітини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та вважає, що визначений позивачем розмір аліментів - 500 грн. в місяць, є обґрунтованим і підлягає стягненню з відповідача .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 112, 141, 180, 184 СК України, статтями 10, 11, 88, 197, 212 ,214-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 1 червня 2003 року Малостидинською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис № 4.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 14 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави 551 (п'ятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4