АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар Скакун К.В .

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ,,ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку ,,ПриватБанк" на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 2 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (далі -ПАТ КБ „ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувало на те, що відповідно до укладеного договору від 20 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором станом на 16 травня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 15584 грн 45 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту -6990 грн 99 коп, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 6525 грн 15 коп, комісії - 850 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 718 грн 31.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц-47/17 головуючий у І-й інстанції Маковійчук Ю.В.

категорія:19/27 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

Посилаючись на ці обставини банк просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 2 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ,,ПриватБанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 20 листопада 2007 року між ЗАТ КБ „Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ ,,Приватбанк", та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви позичальника та ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг (далі - Умови).

Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та 1 % комісії за кредитне обслуговування з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався щомісяця вносити платежі в розмірі 7 % від суми заборгованості.

З розрахунку позивача вбачається, що станом на 16 травня 2016 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 15584 грн 45 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту -6990 грн 99 коп, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 6525 грн 15 коп, комісії - 850 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 718 грн 31 коп.

Судом встановлено, що відповідач зареєструвався у системі дистанційного обслуговування клієнтів банку „Internet Banking Приват-24". Головною умовою для відкриття рахунків, отримання банківських карток, дистанційного обслуговування є зазначення клієнтом фінансового номеру телефону. Фінансовим номером телефону відповідача зазначено номер мобільного телефону - НОМЕР_1.

16 липня 2015 року з карткового рахунку відповідача № НОМЕР_2 було здійснено несанкціоноване списання грошових коштів на загальну суму 6988 грн 63 коп.

За зверненням ОСОБА_1 службою безпеки ПАТ КБ ,,Приватбанк" проведено службове розслідування, з висновку якого вбачається, що несанкціоновані платежі з картки відповідача стали можливими внаслідок надходження на комп'ютер останнього вірусних програм, які були спрямовані на заміну кеша DNS сервісу при вводі імені веб-сайту ПАТ КБ ,,Приватбанк" відкривався фальшивий сайт банку. В ході роботи клієнта на даному сайті він сам розкривав ідентифікаційну інформацію про логін, пароль, ОТР-пароль, номер карти, строк її дії, вводячи дану інформацію. Ці операції були можливі, оскільки комп'ютер клієнта не міг розпізнати чи був адрес добавлений в кеш, коли ОСОБА_1 раніше відвідував сайт ПАТ КБ ,,Приватбанк", чи він був добавлений вірусною програмою. В даному випадку комп'ютер клієнта використовував той запис про сайт банку, який він знайшов в кеші. Наведене свідчить про те, що відносно ОСОБА_1 вчинено шахрайські дії (а.с.60-61).

Однак вказані висновки служби безпеки ПАТ КБ ,,Приватбанк" ґрунтуються на припущеннях.

Доказів на підтвердження зазначених у висновку обставин позивачем не надано суду, хоча його представнику судовою колегією було роз'яснено положення ст.10 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК).

Відповідач в судовому засіданні заперечував факт надходження на його комп'ютер вірусних програм та пояснив, що працівники служби безпеки ПАТ КБ ,,Приватбанк" не досліджували комп'ютер після несанкціонованого списання коштів в сумі 6988 грн 63 коп з його карткового рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За змістом п.37.2 ст.37 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно з п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного

використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Пунктом 2.1.4.7. Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом голови правління ПАТ КБ ,,Приватбанк" від 6 березня 2010 року, передбачено, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі якщо його дії або бездіяльності призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, без встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд не може робити висновок про наявність вини користувача як підстави цивільно-правової відповідальності.

Оскільки у даній справі таких обставин не встановлено і, враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором утворилась внаслідок несанкціонованого списання коштів в сумі 6988 грн 63 коп з карткового рахунка відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку ,, Приватбанк" відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 2 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: