Номер провадження: 22-ц/785/169/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 Алімпієвни до ОСОБА_2 про вселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 Алімпієвнидо ОСОБА_2 про вселення задоволені.

Вселено ОСОБА_3 Алімпієвну у виділену їй в натурі, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2015р. (справа №523/13631/14-ц), частину житлового будинку №73 (сімдесят три), по вулиці Отамана Чепіги, в м. Одесі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 551,20 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015р. (справа №523/13631/14-ц) яке набуло законної сили та на час розгляду даної справи , було припинено право спільної часткової власності на житловий будинок №73, по вулиці Отамана Чепіги в м. Одесі. Визнано право власності за ОСОБА_3 на виділені в натурі 60/100 частин житлового будинку. За ОСОБА_4 було визнано право власності на 40/100 частин виділеного в натурі будинку. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було виділено у користування земельні ділянки по 377 кв.м. кожному.

Рішенням суду було зобовязано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні виділеною в натурі частиною житлового будинку.

ОСОБА_3, маючи намір на вселення у виділену їй в натурі частину житлового будинку, не змогла скористатися своїм правом, в звязку з перешкодами у цьому з боку відповідача ОСОБА_2

Даний факт підтверджується представленими копіями актів від 19.02.,27.04.,08.06.2016р., складених державним виконавцем Суворовського відділу ДВС м. Одеси при примусовому виконанні рішенні суду №523/13631/14-ц в частині зобовязання ОСОБА_2 не перешкоджати у користуванні ОСОБА_3 власністю.

Тому, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та вірно визначившись з правовідносинами, що склалися, застосував норми ст. 319 ч.1, ч.3 ЦК України, відповідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ч.1 ЦК України закріплена непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Право на захист є складовою частиною самого субєктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобовязаних осіб.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач по справі є власником виділеної частини житлового будинку №73, по вулиці Отамана Чепіги, в м. Одесі, позивачем по справі були надані належні та допустимі докази на підтвердження доводів та позовних вимог щодо неможливості реалізувати своє право власності з причин перешкоджання їй в цьому відповідачем.

Колегія суддів вважає, що районний суд, вірно встановивши обставини по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є доведеними та підтвердженими, у звязку з чим підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про неправомірні дії державного виконавця при виконанні судового рішення є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 Алімпієвни до ОСОБА_2 про вселення залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5