Справа №173/2005/16-ц
Провадження №2/173/73/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради про визнання права власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхівцевської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 3 вересня 2008 року помер батько позивача ОСОБА_2. 6 квітня 2016 року померла мати позивача ОСОБА_3. Шлюб між батьками було зареєстровано 21 травня 1957 року. За життя батько придбав житловий будинок по вул.. Баглійська, 21 в с.Широке. на підставі рішення Верхівцевської міської ради від 12 жовтня 1988 року за ним було визнано право власності не цей будинок, проте свідоцтво про право власності на будинок він не отримав. Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадкове майно, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на будинок. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарчими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Баглійська, 21, с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, чому право власності на будинок не було зареєстровано їй не відомо. Після смерті батька до нотаріуса не зверталася, на момент смерті матері вона проживала разом з нею.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні пояснила, що в матеріалах архівної справи на спірний житловий будинок є лише інформація про виготовлення технічного паспорту на будинок в 1989 році, інших звернень щодо цього майна не має.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

21 травня 1957 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12). За життя ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Баглійська, 21, с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 28 жовтня 1989 року № 295/1 (а.с.21). Проте свідоцтво про право власності на це майно він не отримав. Право власності на житловий будинок не було зареєстровано, що підтверджується інформаційною з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 листопада 2016 року (а.с.36).

3 вересня 2008 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, отримала лише позивач ОСОБА_1, яка є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 липня 2009 року, згідно з яким 15 листопада 1986 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у звязку з чим ОСОБА_4 змінила своє прізвище на «Маркова» (а.с.8).

На момент смерті ОСОБА_2 він проживав разом з дружиною ОСОБА_3, яка у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 6 квітня 2016 року ОСОБА_3 також померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Згідно з довідкою Верхівцевської міської ради від 7 жовтня 2016 року на момент смерті ОСОБА_3 вона проживала разом з донькою ОСОБА_1 (а.с.18). Також довідкою Верхівцевської міської ради від 7 жовтня 2016 року підтверджується, що заповіти від імені ОСОБА_6 не посвідчено (а.с.19). Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини інші спадкоємці, окрім ОСОБА_1, не зверталися (а.с.44). Непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців, або ж спадкоємців, цивільна дієздатність яких обмежена, після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено.

Постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського нотаріального округу ОСОБА_7 від 8 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у звязку з відсутністю документів про право власності на спадкове майно (а.с.13).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул. Баглійська, 21 с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, а саме в порядку спадкування після смерті чоловіка, проте не оформила право власності на це майно, позивач, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а її право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 листопада 2016 року право власності на спірне майно не зареєстровано за іншими особами, так само як і заборон відчуження цього майна. Земельна ділянка за цією ж адресою, згідно з довідкою Верхівцевської міської ради від 17 жовтня 2016 року не приватизована (а.с.17). отже, задоволення вимог позивача, не порушує прав та інтересів інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ін.н., ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Баглійська, 21, с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 6 квітня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко