У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, встановлених рішенням суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26.12.2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, встановлених рішенням суду - задоволено : зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 06.11.2013 року у цивільній справі №564/2728/13-ц на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі з 1/2 частини до 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення повноліття старшою дитиною.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликалася на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що в даному випадку суд першої інстанції при ухваленні спірного рішення покликався на зміну сімейного та матеріального становища платника аліментів у зв'язку із його одруженням та народженням дитини, а також у зв'язку із наявним рішенням суду про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини у другому шлюбі.

Звертала увагу на те, що позивач у порівнянні із тією заробітною платою, яку мав на момент ухвалення судом рішення від 06.11.2013 року, на даний час отримує значно більше, оскільки аліменти перераховуються у розмірі, в середньому, 1500 грн. щомісяця (в залежності від нарахованої заробітної плати). За таких умов його матеріальне становище не погіршилось, як він зазначає, а навпаки покращилось, бо на момент ухвалення судом рішення від 06.11.2013 року про стягнення аліментів заробітна плата позивача становила в межах 1200 грн.

Доводила, що судом першої інстанції не було враховано, положення Закону України «Про прожитковий мінімум» при зменшенні розміру аліментів.

Судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не було також враховано, що окрім сплати аліментів позивач не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх навчанням та здоров'ям, а додаткові витрати має сплатити за рішенням суду від 15.09.2015 року, які до цього часу так і не сплачені.

З цих підстав просила рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 відмовити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Від позивача ОСОБА_4 на адресу суду надійшла заява в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Костопільського районного суду від 26 грудня 2016 року залишити без змін

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив із зміни сімейного стану позивача, що є підставою для задоволення його позову.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що на підставі рішення Костопільського районного суду від 06 листопада 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18 жовтня 2013 року і до досягнення повноліття старшою дитиною (а.с.4).

Рішення Костопільського районного суду від 15.11.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в шлюбі з ОСОБА_7, від якого мають сина ОСОБА_8, 2016 року народження. Даним рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина : ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ? частини усіх видів від заробітку (доходу)щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.52)

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Оскільки після визначення рішенням Костопільського районного суду Рівненського суду від 06 листопада 2013 року розміру аліментів, які повинні стягуватися із ОСОБА_4 на утримання його дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, сімейний стан платника аліментів змінився у зв'язку з перебуванням у новому шлюбі та народженням сина, який перебуває на його утриманні, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про зміну розміру аліментів з 1/2 частини від усіх видів його доходу щомісячно до 1/3 частини усіх видів доходу.

Постановляючи рішення, місцевий суд врахував зазначені в ст. 182 СК України обставини, і прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання його синів : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Посилання апелянта на неврахування місцевим судом прожиткового мінімуму на дитину не заслуговує на увагу. ОСОБА_3 не довела можливість сплати відповідачем аліментів на кожну дитину в розмірі їх прожиткового мінімуму. Крім того, слід зазначити, що такий обов'язок в рівній мірі лежить і на ОСОБА_3. Тобто, кожен з батьків для гармонійного розвитку дитини мав би забезпечувати їй половину прожиткового мінімуму (1689/2=844,5 грн).

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати.

Саме таку суму і сплачував позивач на користь ОСОБА_3, однак після зміни його сімейного стану та стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, такий розмір аліментів місцевий суд обґрунтовано зменшив.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, жодних доказів, які б вказували на порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення ОСОБА_3 суду не надала.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук