У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів - Януля В.С., представника відповідачів ТзОВ „Шакар Компані", ТзОВ „Велбер" - Хомюка В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Рівненського міського голови, виконавчого комітету Рівненської міської ради, ПАТ „Рівненський облплемселектцентр", товариства з обмеженою відповідальністю „Шакар Компані", товариства з обмеженою відповідальністю „Велбер", треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, комунальне підприємство „Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про встановлення факту, визнання права власності за набувальною давністю, передачу житла у приватну власність, скасування розпорядження Рівненського міського голови, визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6,

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/131/2017 Головуючий у 1 інстанції : Галінська В.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 покликаються на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначають, що приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке вони (позивачі) займали і займають на даний час, є житловим приміщенням (квартирою) з 1958 року.

В 1992 році позивачу ОСОБА_5, як працівнику ВАТ Рівненський „Облплемселектцентр", із сім'єю в загальній кількості 4 осіб (дружина - ОСОБА_6, дочка - ОСОБА_1, син - ОСОБА_7) надане в користування житлове приміщення, яке складається з трьох кімнат в відомчому будинку без вигод, за адресою: АДРЕСА_1. Житлова площа приміщення - 40,95 кв.м. Вказана обставина підтверджується ордером НОМЕР_1 від 26.11.1992 року (Том 1 а.с. 19).

На підставі цього ордеру їхня сім'я заселилася у квартиру, в якій проживає більше 20 років. Ордер не було визнано недійсним судом, а тому він є дійсним.

З 1992 року по сьогоднішній день позивачі безперервно проживають у вказаній квартирі. У квартирі є необхідні вигоди - електропостачання, вода, опалення тощо. Ними проводилися ремонтні роботи по покращенню житла та сплачуються кошти за надані комунальні послуги.

Те, що займане ними приміщення відноситься до житлового фонду вже більше 20 років стверджується: - технічною документацією складеною Рівненським ОБТІ від 24.06.1996 року (Т.2 а.с. 84); будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку по АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 299), яка видана ще 31.12.1958 року; листом начальника Рівненського облплемоб'єднання Тияри М.К. від 11.11.1992 року за № 24-98 (Т.1 а.с.95); пропискою позивачівв за вказаною адресою з 01.12.1992 року (Т.1 а.с. 7-12, 96,109,110); актом обстеження земельної ділянки від 26.03.1996 року, складеним спеціалістами відділу земельних ділянок Рівненської міської ради, в якому зазначено про знаходження на земельній ділянці будинку, частина якого зайнята під житло (Т.1 а.с. 97); довідкою Рівненського облплемпідприємства від 30.10.1996 року № 24-178, в якій зазначено склад сім'ї ОСОБА_5, те що сім'я займає частину будинку в АДРЕСА_1 та про надання житлової площі сім'ї на правах відомчої квартири; довідкою Рівненського облплемселектцентру від 17.06.1997 року №24-76 (а.с.100) про проживання ОСОБА_5 на жилій площі контори і сплату ним квартплати з січня 1989 року; листом ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" від 19.06.1997 року № 24-93, яким ОСОБА_5 надано дозвіл на приватизацію житла, в якому він прописаний і яке знаходиться на балансі ВАТ, а також земельної ділянки (Т.1 а.с. 101); - випискою з протоколу №1 загальних зборів акціонерів ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" від 05.02.1998р., яким ОСОБА_5 надано дозвіл на приватизацію будинку по зазначеній адресі (Т.1 а.с. 20,104); договором від 05.02.1998р. про передачу будинку по АДРЕСА_1 в безстрокове користування ОСОБА_5 для проживання його сім"ї (Т.1 а.с. 102-103); - довідкою Рівненського облплемселектцентру від 18.02.1999 року, в якій значиться про проживання ОСОБА_5 в житловому будинку в АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі ВАТ „Облплемселектцентр" (Т.1 а.с. 23, 99); - довідкою ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" від 20.07.19999р. №112, в якій зазначається проживання сім'ї позивачів по даній адресі; - довідкою ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" від 04.07.2002 р.№ 103 за підписом голови правління та головного бухгалтера, в якій зазначається про помилку при оформленні документів щодо приватизації будівель підприємства в назві об'єкта „Будинок контора", оскільки з 1964 року половина даного будинку використовувалася для житла працівників, а друга половина, як контора, яка була продана через торговий дім „Нива" для фірми СВД (Т.1 а.с. 21, 106); - листами голови правління ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" від 15.07.2002 р. № 168 та № 169п про зміну цільового призначення земельної ділянки з метою наступної приватизації будинку ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 107, 108); довідкою ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" від 19.01.2006р. про проживання та склад сім'ї позивачів (Т.1 а.с. 13).

17.02.2014 року органом опіки та піклування Рівненської міської ради було проведено обстеження приміщення, яке займають позивачі, в результаті якого встановлено, що позивачі займають саме житлове приміщення (квартиру) площею 61 кв.м., яке складається з трьох жилих кімнат, кухні, коридору, кімнати придатні для проживання, створені достатні умови для проживання сім'ї з малолітньою дитиною, про що складено відповідний акт.

Рішення про виключення цього приміщення з житлового фонду або переведення його в нежитловий фонд в порядку, передбаченому ст..ст. 7,8 ЖК України, не приймалося.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України вони мали і мають право на користування цим приміщенням.

Вважають, що надані ними докази підтверджують, що спірне приміщення є житловим (квартирою).

Суд незаконно відмовив в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсними та незаконними оспорюваних документів щодо права власності ТзОВ „Шакар Компані", ТзОВ „Велбер" на приміщення квартири, яке займають позивачі.

За ТзОВ „Велбер" зареєстровані на праві власності адміністративні приміщення загальною площею 48,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Підставою для реєстрації є свідоцтво про право власності від 10.10.2007 року, видане виконкомом Рівненської міської ради згідно розпорядження міського голови №1778-р від 10.10.2007 року. Серед цих приміщень є приміщення площею 11,2 кв.м., яке вони (позивачі) фактично займають, і яке є жилою кімнатою.

За ТзОВ „Шакар Компані" зареєстровані на праві власності будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Підставою для реєстрації є договір купівлі-продажу від 19.10.2007 року, укладений між ВАТ "Рівненський облплемселектцентр" та ТзОВ „Шакар Компані". Серед будівель є будівля контори, яка фактично є квартирою, яку займають позивачі.

В позивачів виникло право на користування житлом задовго до видачі оспорюваних свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу відповідно 1992 та 2007 роки, за 15 років. Тому, порушене право позивачів підлягає судовому захисту. Позивачі не можуть і не повинні нести відповідальність за незаконні дії осіб, які провели відчуження їх житлової квартири під виглядом нежилих приміщень.

Вважають, що всі питання, пов"язані з визнанням недійсними правовстановлюючих документів на приміщення, покупці цих приміщень, мають вирішувати з продавцями, які діяли недобросовісно. Крім того, покупцям на момент придбання приміщень було відомо, що ці приміщення є житловими, оскільки позивачі постійно в них проживали.

Суд безпідставно відмовив їм у визнанні права власності на квартиру в приміщеннях АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, виходячи з того, що підстави позову (за набувальною давністю та в порядку приватизації) виключають одна одну. Вважають, що ці підстави не є взаємовиключними, по кожній з них може бути визнане право власності за позивачами на належну їм на праві користування квартиру.

В березні 2013 року вони звернулися із заявою про приватизацію житла до двох адресатів - голови правління ПАТ „Рівненський облплемселектцентр" Шесталюка О.Ю., так як квартира є відомчою і знаходиться на балансі ПАТ „Рівненський облплемселектцентр", а також до Рівненського міського голови , оскільки він приймає розпорядження про приватизацію житла. Їхні заяви залишені без задоволення, тому вони вправі були звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Зазначають, що вони відкрито, безперервно і добросовісно володіють та користуються вказаним житлом вже більше 20 років.

Із цих підстав просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, а саме:

- встановити факт, що приміщення по АДРЕСА_1, яке займали та займають позивачі, яке складається з приміщення №1 площею 3,8 кв.м. зазначене в експлікації до плану - тамбур, приміщення №2 площею 3,2 кв.м. зазначене в експлікації до плану - коридор, приміщення №3 площею 2,7 кв.м. зазначене в експлікації до плану - підсобна, приміщення №4 площею 10,4 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення №5 площею 15,0 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення №6 площею 15,1 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет в будівлі АДРЕСА_2 та приміщення площею 11,2 кв.м. зазначене на плані цифрою 6 в будівлі АДРЕСА_1, є житловими приміщеннями (частиною будинку - квартирою) з 1958 року;

- визнати незаконним та скасувати з моменту видачі розпорядження Рівненського міського голови № 1778-р від 10.10.2007 року про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТзОВ „Велбер" в частині приміщення площею 11,2 кв.м. зазначене на плані цифрою 6 по АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 10.10.2007 року, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТзОВ „Велбер" в частині приміщення площею 11,2 кв.м. зазначене на плані цифрою 6 по АДРЕСА_1;

- визнати нікчемним та недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 19.10.2007 року укладений між ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" та ТзОВ „Шакар Компані", посвідчений 19.10.2007 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., реєстровий № 5010, в частині приміщення №1 площею 3,8 кв.м. зазначене в експлікації до плану - тамбур, приміщення №2 площею 3,2 кв.м. зазначене в експлікації до плану - коридор, приміщення №3 площею 2,7 кв.м. зазначене в експлікації до плану - підсобна, приміщення №4 площею 10,4 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення №5 площею 15,0 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет, в будівлі АДРЕСА_2;

- в порядку приватизації за набувальною давністю визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право спільної часткової власності на приміщення №1 площею 3,8 кв.м. зазначене в експлікації до плану - тамбур, приміщення №2 площею 3,2 кв.м. зазначене в експлікації до плану - коридор, приміщення №3 площею 2,7 кв.м. зазначене в експлікації до плану - підсобна, приміщення №4 площею 10,4 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення №5 площею 15,0 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення №6 площею 15,1 кв.м. зазначене в експлікації до плану - кабінет в будівлі АДРЕСА_2 та приміщення площею 11,2 кв.м. зазначене на плані цифрою 6 в будівлі АДРЕСА_1, що фактично є жилим будинком загальною площею 61,4 кв.м.

Судові витрати по справі покласти на відповідачів.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів ТзОВ „Шакар Компані", ТзОВ „Велбер" - Хомюк В.Я. вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обгрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат Януль В.С. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники відповідачів ТзОВ „Шакар Компані", ТзОВ „Велбер" просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Залишаючи без задоволення заявлені ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до наявних у справі доказів спірні приміщення ніколи не входили до складу житлового фонду і були надані позивачам у користування неправомочним органом та без дотримання встановленого порядку, в зв'язку із чим у них відстутні будь-які належні правові підстави для визнання за ними права власності на це нерухоме майно, як на житлове приміщення, а також вимагати визнання недійсними розпорядження Рівненського міського голови № 1778-р від 10.10.2007 року про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТзОВ „Велбер", свідоцтва про право власності від 10.10.2007 року, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТзОВ „Велбер" в частині приміщення площею 11,2 кв.м. зазначене на плані цифрою 6 по АДРЕСА_1 і визнання нікчемним та недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року, укладеного між ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" та ТзОВ „Шакар Компані".

Дані висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Судом першої інстанції було надано належну оцінку всім наявним у справі доказам і колегія суддів також погоджується із цією оцінкою.

Надані позивачами докази, згідно яких, на думку останніх, повністю підтверджують правомірність заявлених ними позовних вимог, підтверджують лише факт іхнього використання спірних приміщень для власного проживання, починаючи із 1992 року, але жодним чином не підтверджують тієї обставини, що ці приміщення входили до житлового фонду і були надані їм із дотриманням встановленого порядку.

Відповідно до положень ЖК України, які є незміними з моменту прийннятя вказаного Кодексу, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, а ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове приміщення, має бути виданий виключно виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів ( ст.ст. 121, 122).

Документ, який має назву службовий ордер і ксерокопія якого міститьсься в матеріалах справи (а.с. 19), не може вважатись належним та допустимим доказом, що ніби-то підтверджує факт правомірного вселення позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 в спірне приміщення, оскільки цей документ виданий не виконавчим комітетом Рівненської міської ради, а іншою організацією, яка не мала на це відповідних повноважень, не містить дати та взагалі не відповідає затвердженій чинним законодовством формі.

Порядок надання службових жилих приміщень, перелік осіб, яким може бути надано службове житло та форма ордеру, визначено Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене Постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 р. N 37, яке до цього часу є чинними (далі Положення).

Пунктами 3-5 Положення передбачено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

До числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі.

Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових.

Докази, які б вказували на те, що спірні приміщення колись влючались до числа службових рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, в якому працював один із позивачів, а також про те, що ці приміщення перебували на обліку у виконавчому комітеті Рівненської міської ради, відсутні.

Так само відсутні будь-які належні докази, які б вказували на те, що хто - небудь із позивачів входив до кола осіб, які мають право на отримання службового житла і що це житло було надано йому із дотриманням передбаченого цим Положенням порядку.

Те, що за час користування позивачами спірними приміщеннями певними посадовими особами різних установ і організацій без проведенння належної перевірки вчинялись певні дії по складенню та видачі тих чи інших і документи, які могли бути видані виключно лише щодо приміщень, які включені до житлового фонду із дотриманням встановленого чинним законодавством, на які сторона позивача посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, на переконання колегії суддів, ще не свідчить про те, що ці спірні приміщення автоматично набули статусу жилих приміщень і у позивачів виникли щодо них певні права та обовязки.

Наполягаючи на визнанні права власності на спірні приміщення за набувальною давністю і в порядку приватизації та наводячи певні обгрунтуванння цих своїх вимог, колегія суддів вважає, що доводи останніх з даного приводу є непослідовними, не узгоджуються між собою та є такими, що суперечать фактичним обставинам справи та не грунтуються на положеннях чинного законодавства.

Так, стверджуючи про те, що спірні приміщення є житловими, які їм були надані із дотриманням встановленого порядку, позивачі одночасно вимагаюь визнання за ними права власності на ці приміщення за набувальною давністю.

Хоча ст. 344 ЦК України передбачає, що за особою може бути визнано право власності за набувальною давністю лише у випадку, якщо ця особа заволоділа і продовжувала відкрито користуватись чужим майном.

Тобто, в такому випадку в діях позивачів відсутня така ознака як добросовісне заволодіння чужим майном, оскільки, за їх твердженням, спірні приміщення протягом тривалого часу перебували у їх правомірному користуванні.

Так само, це стосуються і визнання за ними права власності на спірні приміщення в порядку приватизації.

Посилаючись у позовній заяві на Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», поза увагою позивачів залишилась та обставина, що відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону не підлягають приватизації житлові примішення, віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Оскільки решта позовних вимог позивачів грунтується на тому, що вони вважаєють себе законними користувачами спірних приміщень, що не відповідає встановленим судом у даній цивільній справі обставинам, про що зазначено вище, тому, на переконання колегії суддів, будь-якої потреби у наведенні додаткових мотивів щодо безпідставності доводів апеляційної скарги на оскаржуване рішення, яким відмовлено у задоволенні вимог щодо визнання недійсними розпорядження Рівненського міського голови № 1778-р від 10.10.2007 року про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТзОВ „Велбер", свідоцтва про право власності від 10.10.2007 року, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТзОВ „Велбер" в частині приміщення площею 11,2 кв.м. зазначене на плані цифрою 6 по АДРЕСА_1 і визнання нікчемним та недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року, укладеного між ВАТ „Рівненський облплемселектцентр" та ТзОВ „Шакар Компані", немає, оскільки у позивачів відстунє право вимоги з даного приводу, так як вони не є законними користувачами чи власниками спірних приміщень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук