УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЖуравельВ.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство по збору боргів», про захист прав споживачів та застосування наслідків нікчемності правочину за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 листопада 2006 року між нею та «ПАТ Банк Ренесанс Капітал» був укладений договір кредиту № GP 6600, відповідно до умов якого вона отримала в кредит грошові кошти розмірі 15 810 грн.

Також зазначила, що даний договір є нікчемним, оскільки відповідачем не було дотримано його письмової форми та «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затверджені Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року.

Враховуючи наведене просила застосувати реституцію по нікчемному правочину шляхом повернення їй сплачених нею всіх відсотків, комісії, пені та штрафних санкцій по вищезазначеному договору кредиту.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215, 216, 627, 638 ЦК України, Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходили із відсутності правових підстав застосування реституції.

Колегія погоджується з такими висновками.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписавши спірний правочин та додатки до нього, позивачка надала згоду та прийняла його умови.

Посилання у касаційні скарзі на ч. 4 ст. 258 ЦК України колегія відхиляє, оскільки наведена норма виключена на підставі Закону України № 4176-VІ від 20 грудня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства».

Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик