Справа № 127/6689/16-ц
УХВАЛА

19 січня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С. при розгляді матеріалів справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2017 року суддя Баряк А.С., посилаючись на вимоги п. 4 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 23 ЦПК України, звернувся до суду з письмовою заявою про самовідвід від участі в розгляді даної справи, мотивувавши самовідвід наступними обставинами:

22.08.2016 року по справі була постановлена ухвала про залишення позову без розгляду у звязку з повторною неявкою представника позивача до суду, при цьому було встановлено обставини відсутності документів, які би підтверджували повноваження представника позивача в даній справі, зокрема було звернуто увагу суду на те, що зміст наданої представником позивача довіреності містить застереження щодо того, що дана довіреність дійсна за умови наявності певних документів, які суду представником позивача до такої довіреності надані не були, що обєктивно унеможливлювало встановити дійсність довіреності і необхідний обсяг прав у особи, яка називається представником позивача, та здійснювати подальший розгляд справи за участі такої особи.

Проте, 15.09.2016 року Апеляційним судом Вінницької області зазначена вище ухвала Вінницького суду Вінницької області від 22.08.2016 року була скасована з зазначенням, зокрема про те, що копія відповідної довіреності була в попередніх судових засіданнях посвідчена судом.

Так, дійсно в матеріалах справи (т. 1 а.с. 88) знаходиться копія довіреності представника позивача, яка засвідчена судом, однак суд не міг не посвідчити копію зазначеної довіреності, оскільки текст такого документа повністю відповідав тексту оригіналу наданого суду документа.

Проте, в заяві зазначено, що питання не полягає у тому, що суду не надається оригінал довіреності, а питання полягає в тому, що зміст такої довіреності містить пряме посилання та застереження на те, що довіреність дійсна за умови наявності певних документів, при цьому суду такі документи не надаються, що виключає можливість встановити дійсність такої довіреності та допускати на підставі такого документа особу до участі в розгляді справи в якості представника.

Однак, враховуючи та виконуючи ухвалу апеляційної інстанції, судом було призначено справу до розгляду та продовжено її розгляд.

Проте, знову ж таки, при намаганні судом в наступному судовому засіданні 27.10.2016 року встановити обсяг прав та повноважень представника позивача, зокрема, встановити дійсність наданої суду довіреності суду в черговий раз було надано копію відповідної довіреності, яка містить пряме посилання та застереження на те, що довіреність дійсна за умови наявності певних документів, при цьому суду, особа, що називає себе представником позивача, - такі документи не змогла надати, що унеможливило подальший розгляд справи та стало підставою для відкладення розгляду справи.

В наступному судовому засіданні 17.11.2016 року, при намаганні судом виконати вимоги ч. 5 ст. 42 ЦПК України щодо приєднання до матеріалів справи оригіналів документів, що посвідчують повноваження представника, або копії з них, посвідченні суддею, особа, яка називала себе представником позивача в даній справі, в черговий раз, не змогла належним чином підтвердити свої повноваження на представництво інтересів позивача в даній справі, надавши суду лише копії документів, які охоплюються застереженням відповідної довіреності і з наявністю яких повязана дійсність такої довіреності, стверджувально зазначивши суду, що оригіналів таких документів суду не може надати, що прямо суперечить вимогам ч. 5 ст. 42 ЦПК України.

В заяві звертається увага на те, що документами, з наявністю яких повязана дійсність відповідної довіреності, є наступні документи, а саме:

- договір про надання послуг № 01/06 від 01.06.2016 року;

- перелік боржників, які зазначені в договорі про надання послуг № 01/06 від 01.06.2016 року.

Проте суду не було надано ані копії Договору про надання послуг № 01/06 від 01.06.2016 року, ані його оригіналу, в якому було би зазначено саме перелік боржників, як те визначається змістом довіреності.

Оскільки в змісті наданого суду Договору не зазначається переліку боржників, як те визначається змістом довіреності, як і відсутній такий перелік боржників у відповідних додатках до Договору.

Натомість, суду було надано до копії Договору Реєстр кредитних угод, з наявністю якого не повязується дійсність відповідної довіреності, зміст якої не посилається на наявність Реєстру кредитних угод.

В заяві зазначається, що очевидним є те, що перелік боржників і реєстр кредитних угод не є тотожними поняттями, оскільки мають різний правовий зміст та різну правову природу, зокрема боржник може бути один, а не виконані ним зобовязання можуть виникати із різних кредитних угод, при цьому суду не відомо чому саме позивач визначив такий зміст довіреності, і виходячи із яких своїх інтересів повязав дійсність довіреності із чіткими документами, але, в будь-якому разі, суд не може ігнорувати волевиявлення довірителя та виходити за межі змісту довіреності.

Окрім цього, копія наданого суду Реєстру кредитних угод, містили посилання на ідентифікаційні відомості кредитних договорів, які не відповідали змісту позовної заяви і містили посилання на різні номера кредитних договорів, що було самостійною підставою неможливості беззаперечно на даній стадії враховувати такі копії документів як належна та достатня підстава для підтвердження повноваження представника позивача у даній справі.

В силу чого, суд змушений був 17.11.2016 року, в черговий раз, залишити позовну заяву без розгляду, оскільки повторно розгляд справи не міг здійснитись у звязку з відсутністю в судовому засіданні представника позивача, повноваження якого підтверджуються належним чином.

Однак, 29.12.2016 року Апеляційним судом Вінницької області зазначена вище ухвала Вінницького суду Вінницької області від 17.11.2016 року була скасована з зазначенням, зокрема про те, що раніше у суда не виникало сумнівів щодо повноваження представника позивача під час судових засідань, які проводились за його участі, з направленням справи для продовження розгляду по суті.

Але, відсутність сумнівів щодо повноважень представника позивача у суда раніше не означає, що такі сумніви не можуть виникнути в послідуючому, і що такі сумніви повинні бути розвіяні належними та допустимими доказами щодо підтвердження повноважень представника у порядку вимог ст. 42 ЦПК України, тим більше, коли на такі обставини звертає увагу суду протилежна сторона по справі.

За даних обставин, враховуючи, що в силу своїх внутрішніх переконань, ОСОБА_3, як суддя, не може допустити до розгляду справи особу в якості представника сторони, яка в супереч вимогам ст. 42 ЦПК України, не може підтвердити свої повноваження на участь в розгляді даної справи, і навіть якщо, раніше в нього, як в головуючого по справі, не виникло запитань щодо змісту такої довіреності та щодо перевірки оригіналів документів, з наявністю яких повязується дійсність довіреності, - то це не означає, що він не повинен здійснити такі дії в послідуючому, проявивши обєктивність та неупередженість по відношенню до таких обставин, та продемонструвавши і забезпечивши, зокрема, і протилежній стороні по справі її гарантоване право, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, в силу чого, подальший розгляд справи під його головуванням за таких умов призведе до виникнення обставин, які викличуть сумнів, зокрема в нього, щодо його обєктивності та неупередженості, а тому суддя Баряк А.С. зазначає, що змушений заявити собі самовідвід від участі в розгляді даної справи.

Враховуючи викладене вище, з огляду на заявлений самовідвід судді Баряка А.С. від участі в розгляді даної справи з вище зазначених підстав, вважаю, що заява про самовідвід судді Баряка А.С. від участі в розгляді даної справи є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з відведенням судді Баряка А.С. від участі в розгляді даної справи та з послідуючим виконанням вимог ч. 1 ст. 25 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 20, ст.ст. 23, 24, 25 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Баряка А.С. задовольнити.

Відвести суддю Баряка А.С. від участі в розгляді справи № 127/6689/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Справу передати для повторного розподілу в порядку ст. 11-1 ЦПК України.

Суддя