АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6657/15-ц 22-ц/774/40/К/17
Справа № 182/6657/15-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/40/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 (ІV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства « ОСОБА_3 Аваль» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 Аваль до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_3 Аваль звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» ( надалі ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») та відповідачем ОСОБА_4 укладений Кредитний договір № К-Д 011/3143/135438 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого, ОСОБА_3 надав відповідачу кредит в розмірі 15000,00 доларів США строком на 60 місяців, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,5 % та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Графіку погашення кредиту.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 14 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 10346,41 дол.США., яка складається з: заборгованість за кредитом 1134,17 доларів США, заборгованість за відсотками 106,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті станом на дату розрахунку складає 2286,62 грн., пеня 9105,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті станом на дату розрахунку складає 194820,75 грн. яку позивач просить суд стягнути з відповідача та судові витрати.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованість за відсотками в сумі 106,87 дол.США та пеню у розмірі 194820,75 грн., посилаючись на те, що судом не враховано, що зобовязання за кредитним договором не виконано.

Судом не взято до уваги, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості не позбавляє ОСОБА_3 права отримати відсотки за користування грошима до повного його погашення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є Публічне ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та відповідачем ОСОБА_4 укладений Кредитний договір № К-Д 011/3143/135438, за умовами якого, ОСОБА_3 надав відповідачу кредитну кошти у розмірі 15000,00 доларів США строком на 60 місяців, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,5 % та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Графіку погашення кредиту.

Відповідач ОСОБА_4 свої зобов`язання перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» за вказаним кредитним договором виконувала не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2013 року стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за Кредитним договором № К-Д 011/3143/135438 від 27.08.2007 року станом на 27.09.2012 року заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором складала 1731,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США=799,30 грн.) складає 13841,23 грн. з яких: 1447,08 дол. США (11566,51 грн.) заборгованість по кредиту; 89,51 дол. США (715,45 грн.) заборгованість за відсотками; 195,08 дол. США (1559,97 грн.) заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. (а.с.49,50).

17.10.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 41814432) з приводу виконання вищевказаного виконавчого листа на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у звязку з фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення суду згідно квитанції від 16.10.2014 року (а.с.54,55,56).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, про стягнення заборгованості за кредитом суд першої інстанції дійшов висновку, що судовим рішенням , яке виконано, вже стягнуто з відповідача дану заборгованість. Відмовляючи в стягненні заборгованості по пені та відсоткам суд дійшов висновку, що розрахунки позивача не містять фактичних даних, про розмір заборгованості з урахуванням виконаного судового рішення.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_4 кредит, однак остання взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, вчасно не вносила платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Як розяснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 601, 604 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Таким чином, відсутність реального виконання зобовязання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання.

З матеріалів справи убачається, що банк, у звязку із допущеною заборгованістю зі сплати чергових платежів, у 2012 році скористався своїм правом на предявлення вимоги до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Наслідком такого звернення стало ухвалення судового рішення від 15 січня 2013 року за яким із ОСОБА_4 стягнуто заборгованість станом на 27.09.2012 року у розмірі 13841,23 грн. ( а.с.49).

Відповідач в примусовому порядку виконала рішення суду 16 жовтня 2014 року. даний факт сторонами визнаний та доведений матеріалами справи.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у звязку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України. Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої статтями 625, 1048 ЦК України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 1 квітня 2015 року № 6-37цс15 та від 23 вересня 2015 року 6-1206цс15, які згідно ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, п. 1.1 Договору передбачено, що позичальник за користування кредитними коштами сплачує 14,5 % річних ( а.с.3).

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення ( а.с.4)

Матеріалами справи доведено та не оспорювалося відповідачем факт повернення кредитних коштів, який виконується в порядку примусового виконання рішення суду, 16 жовтня 2014 року, а отже ОСОБА_3 має право стягнути відсотки за користування коштами до повного його погашення.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконувала свої зобовязання за кредитним договором, утворилася заборгованість за відсотками за період з 27 вересня 2012 року по дату виконання судового рішення 16 жовтня 2014 р. у розмірі , виходячи з п.п.1.1. Договору ( 14,5 % річних), з суми боргу встановленої судовим рішенням 1731,67 доларів США., за два роки заборгованість за відсотками становитиме 502,18 дол.США, виходячи з розрахунку 1731,67 х (2х 14,5) /100.

Виходячи із положення ст.10 ЦПК України, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів з урахуванням заявленого ПАТ «ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» позову необхідним стягнути із ОСОБА_4 заборгованість за відсотками у розмірі 106,87 дол.США., що становить по курсу НБУ на дату ухвалення судового рішення (27,332) 2920,97 грн.

Пеня відповідно до п.9 Договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення.

З урахуванням простроченої заборгованості 1731,67 дол.США х 360 х 0,5/100( в межах річного терміну ст.251 ЦК України), складає 3117 дол.США.,проте з урахуванням обставин справи, що позивачем повністю виконане грошове зобовязання, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до заборгованості за кредитом до 1731,67 дол. США, . що за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення судового рішення ( 27,332) складає 47330 грн.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обовязок відповідача ОСОБА_4 нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по відсоткам за період з 27 вересня 2012 року по 16 жовтня 2014 р. у розмірі заявлених вимог 106,87 дол.США., що становить 2920,97 грн., а також пені у розмірі 47330 грн., що разом становить 50250,97 грн.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п.1, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно матеріалів справи, позивачем за подання позовної заяви до суду першої інстанції сплачено судовий збір на суму 2213,74 грн. та за розгляд апеляційної скарги 2435,11 грн., всього на суму 4648,85 грн (а.с. 89).

Отже, на думку колегії суддів, судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог у розмірі 1055,27 грн. . виходячи з розрахунку ( 50250,97х4648,85/221374,35).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « ОСОБА_3 Аваль» задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 Аваль до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 Аваль заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами до кредитному договору № К-Д 011/3143/135438 від 27 серпня 2007 року за період з 27 вересня 2012 року по 16 жовтня 2014 р. у межах заявлених вимог 106,87 дол.США., що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення становить 2920,97 грн. та пеню за прострочення виконання зобовязання у розмірі 47330 грн., що разом становить 50250,97 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 Аваль відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль судовий збір у розмірі 1055,27 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Митрофанова

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_6