Справа № 362/183/16-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/517/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 26.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Васильків» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Васильків» до голови громадської організації «Щит і меч України» ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-Х», ОСОБА_3, третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна», про спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» звернулось до суду з позовом, в якому просило спростувати недостовірну інформацію, яку було поширено у мережі Інтернет на веб-сайті ГО «Щит і меч України» щодо нього та його діяльності як юридичної особи, зобовязати голову громадської організації «Щит і Меч України» ОСОБА_2 протягом тижня з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію, в спосіб, який було її поширено та стягнути з голови ГО «Щит і меч України» на його користь немайнову шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати.

У вмотивування позову зазначало, що у мережі Інтернет на веб-сайті ГО «Щит і меч України» головою цієї організації ОСОБА_2 було поширено, на його думку, недостовірну інформацію з приводу обставин, які мали місце 04 січня 2016 року та які, за інформацією ОСОБА_2, призвели до смерті ОСОБА_4, яка працювала у КП «ККП м. Василькова», однак вказує, що ця інформація не відповідає дійсності та порушує його немайнові права та ділову репутацію, що змушує його звертатися до суду із цим позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, КП «ККП м. Василькова» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено порушення його немайнових прав шляхом розміщення спірної статті та сюжету та яким чином це вплинуло на його ділову репутацію, крім того не доведено, що наведена у статті інформація сформувала у користувачів Інтернету негативне враження щодо якості та повноти виконання покладених на позивача обовязків та ставлення до своїх працівників, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 січня 2016 року у мережі Інтернет на веб-сайті ГО «Щит і меч України» було опубліковано статтю про те, що 04 січня 2016 року у м. Василькові на не розчищеній пішоходній дорозі впала жінка, ОСОБА_4, яка працювала на підприємстві позивача, внаслідок чого, як вказано в статті, жінка померла (а. с. 22).

Однак, з фотокопій вказаної статті, вилученої з мережі Інтернет, неможливо встановити автора статті, оскільки там його не зазначено. Крім того, у репортажі, який супроводжував вказану статтю, також відсутня особа автор відеофрагменту, а також не встановлено, якій особі належить голос диктора цього сюжету.

Разом з цим, у матеріалах справи також відсутні належні докази того, що саме ТОВ «Дельта-Х» є власником даного веб-сайту або реєстрантом доменного імені «shitimech.com».

Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Як визначено статтею 5 Закону України "Про інформацію", кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно частини 2 наведеної статті визначено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно зі статтею 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Частиною 1 ст. 94 ЦК України передбачено право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

Відповідно до ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Як встановлено в ст. 277 Цивільного кодексу України, якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п. 18 зазначеної Постанови, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до п. 12 Постанови, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, крім того предявив позов до особи, яка безспірно не встановлена як автор спірного матеріалу, а також до ТОВ «Дельта-Х», яке не є власником цього сайту, а тому ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 309 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Васильків» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: