Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Коробчук А.М., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача Матвєєва С.О. довіреність, представника третьої особи - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання поруки № 113-ДЗ та кредитного договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 113 Д недійсними та зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", ОСОБА_4 про визнання договору поруки № 113Д-3 від 18.03.2008 року таким, що припинений та визнання недійсним договору від 10 жовтня 2012 року про внесення змін №1 до договору фінансової поруки № 113Д-3 від 18 березня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року задоволено позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 про визнання договору поруки № 113Д-3 від 18.03.2008 року таким, що припинений та про визнання недійсним договору від 10 жовтня 2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ "Укрсоцбанк", щодо внесення змін до вищевказаного договору фінансової поруки.

____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/37/2017 Головуючий у 1 інстанції : Остапчук Л.В. Доповідач : Григоренко М.П.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник ПАТ "Укрсоцбанк", покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що рішення суду в частині визнання недійсним договору про внесення змін №1 від 10.10.2012 року до договору фінансової поруки є незаконним, оскільки в оскаржуваному рішенні взагалі відсутні будь-які мотиви з приводу того, які саме вимоги закону були порушені при укладені цього договору і яким положенням актів законодавства суперечить зміст даного правочину.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29.04.2015 року у справі № 755/30724/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 10.02.2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18.08.2014 року у справі № 7/14 за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, вже було надано правову оцінку договору від 10 жовтня 2012 року про внесення змін №1 до договору фінансової поруки № 113Д-3 від 18 березня 2008 року і зроблено висновок про те, що порука за вказаними договорами на даний час не є припиненою, тобто, вказані обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, у якій брали участь ті ж особи, що беруть участь у даній справі, тому вважає, що із цих підстав позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають відхиленню, а оскаржуване рішення - скасуванню.

Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 40 ЦПК України, представником позивача ОСОБА_4 був ОСОБА_3 (що вбачається із тексту позовної заяви, заяви про зміну підстав позову), представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 є також ОСОБА_3, проте суд не надав правової оцінки даній обставині і допустив його до участі в справі.

Вважає, що предмети та підстави спору є різними, а тому суд зобов'язаний був відмовити представнику третьої особи у прийнятті до розгляду зустрічного позову.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 в задоволенні його вимог щодо визнання поруки за договором поруки №113Д-1 від 18.03.2008 року припиненою та визнання договору від 10.10.2012 року про внесення змін №1 до договору фінансової поруки №113Д-3 від 18.03.2008 року недійсним, судові витрати по справі покласти на ОСОБА_5

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник ПАТ "Укрсоцбанк" Матвєєв С.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник третьої особи - ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повністю задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки збільшення ПАТ "Укрсоцбанк" процентної ставки по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 113Д від 18 березня 2008 року відбулось без отримання попередньої згоди на це поручителя, за договором фінансової поруки №113Д-3 від 18.03.2008 року, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, тому, відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України, вищевказана порука є припиненою, з моменту збільшення процентної ставки і договір від 10 жовтня 2012 року, укладений між ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про внесення змін до договору поруки № 113Д-3 від 18.03.2008 року, є недійсним, оскільки одночасно із припиненням поруки припинилась і дія договору поруки, до якого вже не можна вносити будь-які наступні зміни.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв'язку із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі рішення про відмову ОСОБА_6 в задоволенні заявленого позову.

По справі встановлено, що 18 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_4 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 113Д, згідно якого банк зобов'язувався надати йому кредит в сумі 143000 доларів США зі сплатою 13% річних та комісій з погашенням відповідно до графіка погашень.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 18 березня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 113Д-3, згідно якого останній поручився перед банком за належне виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором.

23 червня 2008 року між сторонами договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 113Д - ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до цього договору, 14.01.2009 року - додаткову угоду № 3, 21.04,2009 року - договір про внесення змін та доповнень, 09.12.2009 року - додаткову угоду № 4, 10.10.2012 року - договір про внесення змін № 5, 10.10.2012 року - договір про внесення змін № 6, якими було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 13% річних до 14,5% річних та змінено строк повернення кредиту.

10 жовтня 2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір про внесення змін до Договору поруки № 113Д-3 від 18.03.2008 року, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання бути поручителем ОСОБА_4 за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 113Д від 18 березня 2008 року із врахуванням змін, які були внесені до цього договору кредитором і позичальником 10 жовтня 2012 року.

В ході апеляційного розгляду справи сторона позивача заявила, що договори про внесення змін до договору про надання відновлюваної кредитної лінії та договору фінансової поруки 10 жовтня 2012 року були укладені лише після звернення позичальника ОСОБА_4 до Банку із заявою про реструктуризацію його боргу і рішення з даного приводу позивачем було прийнято лише із врахуванням того, що ОСОБА_5 погодився бути поручителем ОСОБА_4 на нових умовах, які були зафіксовані в договорі від 10 жовтня 2012 року про внесення змін до договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 113Д від 18 березня 2008 року, в протилежному випадку будь-якої реструктуризації не було б.

На підтвердження цього, представником позивача було надано апеляційному суду копію заяви ОСОБА_4 від 05.10.2012 року про реструктуризацію боргу, а також рішення уповноваженої особи Банку з даного приводу від 10 жовтня 2012 року.

На розсуд колегії суддів, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що строк дії договору та строк (термін) виконання зобов'язання є абсолютно тотожними поняттями, і що із припиненням поруки, як засобу забезпечення виконання зобов'язання, автоматично припиняється і дія договору, яким було передбачено цей вид забезпечення.

Пунктом 6.2 договору поруки від № 113Д-3 від 18.03.2008 року, укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_5, передбачено, що цей Договір діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п. п. 2.1.1 - 2.1.3 цього Договору.

До цього часу договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 113Д від 18 березня 2008 року є невиконаним, а тому, на переконання колегії суддів, відсутні підстави вважати, що строк дії договору поруки від № 113Д-3 від 18.03.2008 року вже закінчився, чи цей договір втратив свою силу і сторони цього договору не вправі були вносити до нього будь-які зміни.

Та обставина, що після 23 червня 2008 року і до 10 жовтня 2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 113Д неодноразово укладались додаткові угоди, в результаті чого відбувалось збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_5, як поручителя, без отримання на це попередньої згоди останнього, вказує лише на те, що у вказаний період часу, в силу вимог статті ч.1 ст.559 ЦК України, у Банку були відсутні належні правові підстави вимагати від ОСОБА_5 виконання забезпеченого порукою зобов'язання, так як даний вид забезпечення на той час припинив свою дію.

Частина 1 статті 559 ЦК України дійсно встановлює, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Проте, положення чинного законодавства України жодним чином не містять будь-які обмеження з приводу того, що згода поручителя у разі зміни зобов'язання, в бік збільшення обсягу його відповідальності, має бути отримана виключно одночасно із внесенням змін до основного зобов'язання і не може бути отримана пізніше.

За змістом ст.ст. 626 -629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, на розсуд колегії суддів, укладення 10 жовтня 2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_5 самостійного договору про внесення змін до договору поруки № 113Д-3 від 18.03.2008 року, жодним чином не суперечило вимогам чинного законодавства України і останній мав можливість взагалі відмовитись від укладення цього договору, з тих мотивів, що він не бажає надалі бути поручителем ОСОБА_4, після того як його порука вже припинилась і у Банку були б підстави для відмови вказаному позичальнику у проведені реструктуризації боргу за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із доводами ПАТ "Укрсоцбанк" про те, що ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29.04.2015 року у справі № 755/30724/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 10.02.2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18.08.2014 року у справі № 7/14 за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, вже було надано правову оцінку договору від 10 жовтня 2012 року про внесення змін №1 до договору фінансової поруки № 113Д-3 від 18 березня 2008 року і зроблено висновок про те, що порука за вказаними договорами на даний час не є припиненою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", ОСОБА_4 про визнання договору поруки № 113Д-3 від 18.03.2008 року таким, що припинений та визнання недійсним договору від 10 жовтня 2012 року про внесення змін №1 до договору фінансової поруки № 113Д-3 від 18 березня 2008 року - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 606 грн. 32 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків