Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7138/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

24 січня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилався на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони з жовтня 2016 проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. На примирення він не згоден. Тому просив шлюб розірвати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, звернувшись до суду заявою про розгляд справи за його відсутності. В заяві зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. В заяві зазначала, що проти задоволення позову не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Ісаєнко».

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 21 серпня 1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач в своєму позові просить шлюб розірвати, зазначає, що не бажає миритися з відповідачем, на розірванні шлюбу наполягає.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним.

Зважаючи на вказану позицію сторін в даній справі, суд вважає, що надання сторонам терміну на примирення носило б формальний характер та лише призвело б до затягування розгляду справи.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач просить залишити їй прізвище ОСОБА_3.

Позов необхідно задовольнити в повному обсязі, шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 серпня 1996 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1117, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу:

його ОСОБА_1;

її ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Головуючий О.А.Самсонова

24.01.2017