Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 січня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 25.05.2015 року в м. Києві по вулиці Жилянській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2015 року відповідача було визнано винним в скоєнні даної ДТП та піддано адміністративному стягненню, цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СК «Українська страхова група» за полісом АС/999-0157/13/0738, за зверненням потерпілого позивачем як страховиком виплачено страхове відшкодування в розмірі 2662,67 грн. Оскільки відповідач не повідомив позивача належним чином згідно вимог Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про страховий випадок, то згідно норм діючого законодавства позивач має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2662,67 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника ПрАТ СК «Українська страхова група», в якому вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача суду не надано, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 25.11.2014 року між ПрАТ СК «Українська страхова група» як страховиком та ТОВ «Порше Лізинг Україна» як страхувальником було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, забезпечений транспортний засіб -автомобіль марки «Volkswagen Polo Sedan» д.н.з. НОМЕР_1, що стверджується копією Поліса № АС/999-0157/13/0738, строк дії якого до 24.11.2015 року.

Згідно з п.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2015 року о 13 год. 40 хв. в м. Києві по вулиці Жилянській сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Пежо д.н.з. НОМЕР_2, чим порушив п. 13.1 ПДР України, та в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2015 року відповідача було визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, за вказане правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн.

Наведені обставини підтверджуються копією постанови суду, довідкою про дорожньо-транспортну пригоду відділу ДАІ.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2015 року до ПрАТ СК «Українська страхова група» з претензією про виплату страхового відшкодування звернулась страхова компанія потерпілої сторони ПрАТ «АСК «Інго Україна» та надала всі необхідні документи, на підставі яких позивачем складено страховий акт № ДКЦВ-10920 від 19.02.2016 року, проведено розрахунок страхового відшкодування в сумі 2662 грн.67 коп.

Судом встановлено, що ПрАТ СК «Українська страхова група» платіжним дорученням № 3128 від 23.02.2016 року перераховано ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхове відшкодування в сумі 2662 грн.67 коп., що стверджується копією цього платіжного доручення.

Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування , має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Оскільки відповідача визнано винним у скоєнні вказаної вище ДТП, то саме він відповідно до положень ст.1188 ЦК України зобов'язаний був відшкодувати збитки власнику транспортного засобу, спричинені внаслідок пошкодження цього автомобіля.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня

настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про

дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як передбачено п.38.1 ст.38 цього Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в т.ч. якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Верховним Судом України в постанові № 6-1253цс16 від 22.06.2016 року зроблено правовий висновок про те, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

05.04.2016 року на адресу відповідача позивачем було направлено регресну вимогу про відшкодування вказаної вище грошової суми, яку відповідачем отримано 09.04.2016 року, що слідує з копії цієї вимоги та копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Добровільно зазначену суму коштів відповідачем не сплачено, документів, що підтверджують поважність пропуску строку повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем також не було надано.

За ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

А тому з врахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача, з вини якого були спричинені збитки, на користь позивача вказану вище суму страхового відшкодування.

На підставі ст. 88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 1378 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.25, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.993, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 2 662 грн.67 коп. витрат по виплаті страхового відшкодування та 1378 грн. судового збору, всього 4 040 грн.67 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя А. М. Дмитренко