Справа № 236/2911/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю:

секретарів: Плаксіної Є.В., Колесник О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спільним сумісним майном, розподіл майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулалася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл сумісного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24.07.1999 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.08.2014 року шлюб між подружжям розірваний. Під час перебування в шлюбі сторони за сумісні кошти придбали майно: житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27 (у 2001 році); пральну машину GORENIE вартістю 4000 грн. (у 2013 році), телевізор Panasonik вартістю 1500 грн. (у 2001 році), музичний центр JVS вартістю 1500 грн. (у 2004 році). Просила визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за нею право власності на: пральну машину GORENIE вартістю 4000 грн., решту майна залишити у власності відповідача, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості будинку, ринкова вартість якого згідно звіту про оцінку нерухомого майна складає 94838 грн. та судовий збір.

Заявою від 24.01.2017 року позивач уточнила заявлені позовні вимоги в частині поділу рухомого майна подружжя, а саме: просила визнати за нею право власності на: телевізор Panasonik вартістю 1500 грн. та музичний центр JVS вартістю 1500 грн., пральну машину GORENIE вартістю 4000 грн. - залишити відповідачу. Стягнути з відповідача на її користь компенсацію. В іншій частині позовні вимоги не змінювала.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог та просила їх задовольнити навела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі ордеру та договору про надання юридичних послуг (а.с. 31,32) підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що спірне майно було придбано в період шлюбу, уточнені позовні вимоги визнав частково в частині розподілу майна, не визнав в частині стягнення судових витрат, які вважає повинна нести позивач. Крім того, суду показав, що відповідно до ч. 4., 5 ст. 71 СК України ним внесено на депозитний рахунок суду 47419 грн., що складає 1/2 частину вартості житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27.

розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27, що підтверджується відповідною квитанцією.

Суд, вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, які регулюються як нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України так і нормами Сімейного кодексу України.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24.07.1999 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-НО №176411 (а.с.10).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.08.2014 року шлюб між подружжям розірваний (а.с.11).

За час сумісного життя сторони набули наступні рухомі речі: пральну машину GORENIE вартістю 4000 грн. (у 2013 році), телевізор Panasonik вартістю 1500 грн. (у 2001 році), музичний центр JVS вартістю 1500 грн. (у 2004 році).

Пленум Верховного Суду України в постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова Пленуму) роз'яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22).

Сторони дійшли згоди про вартість вищевказаного майна, всього на загальну суму 7000 грн.

Крім того, згідно з договором купівлі-продажу від 25 травня 2001 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 купив житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27 (а.с.17). Вказаний договір посвідчений нотаріально (реєстровий номер 1001) та зареєстрований у Словянському бюро технічної інвентаризації (а.с.12).

Згідно Висновку про вартість майна №299-326/02 від 14.11.2016 року ринкова вартість зазначеного будинку становить 94838 грн. (а.с.23). Вартість вказаного майна сторонами також погоджена.

Згідно з ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

На підставі ст. 28 КпШіС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до ст. 29 КпШіС України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Згідно з п.1 ч.2 Розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, Кодекс про шлюб та сім'ю України втратив чинність з вступом в дію Сімейного кодексу України 01.01.2004 року.

Отже, з урахуванням наведеного, суд застосовує норми Кодексу про шлюб та сім'ю України до спірних правовідносин щодо майна придбаного до 01.01.2004 року та норми Сімейного кодексу України щодо майна, набутого після набрання чинності (1 січня 2004 року) цим кодексом.

Частиною 1, 2 статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

У відповідності зі ст. 69 СК дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК, та за змістом ст. 372 ЦК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом.

Враховуючи, що договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27 був укладений відповідачем ОСОБА_3 25 травня 2001 року та телевізор Panasonik вартістю 1500 грн. був придбаний (за поясненнями сторін) у 2001 році, суд, керуючись ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, визнає зазначене майно спільною сумісною власністю, оскільки воно нажите подружжям за час шлюбу.

Враховуючи, що пральну машину GORENIE, вартістю 4000 грн., придбано сторонами в 2013 році та музичний центр JVS, вартістю 1500 грн. - в 2004 році, суд, керуючись ст. 60 СК України визнає зазначене майно їх спільною сумісною власністю, як таке, що набуте подружжям за час шлюбу.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що находиться у третіх осіб.

Сторони не оспорювали наявність вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

Згідно ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи позицію сторін, суд вважає, що вказане майно слід поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступним чином:

●ОСОБА_1 виділити в натурі телевізор Panasonik вартістю 1500 грн., музичний центр JVS вартістю 1500 грн., всього на суму 3000 грн.;

●ОСОБА_3 виділити в натурі пральну машину GORENIE вартістю 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації 500 грн. (1500 грн. +1500 грн. + 4000 грн.= 7000 грн. : 2 = 3500 грн. 3000 грн. = 500 грн.).

Щодо житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст.71 СК України присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою.

Відповідно до ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливо за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Позивач ОСОБА_1 просила залишити вказаний будинок у власності відповідача ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_3 також просив залишити вказаний будинок йому, тобто сторони дійшли домовленості про виділення будинку в натурі відповідачу з виплатою грошової компенсації позивачу. При цьому сторони досягли домовленості щодо вартості спірного будинку, яка становить 94838 грн., та відповідач ОСОБА_3 19.01.2017 року відповідно до ч. 5 ст. 71 СК України вніс на депозитний рахунок суду грошову компенсацію 1/2 частини вартості будинку у розмірі 47419 грн. (а.с.45). За таких обставин суд вважає за необхідне виділити в натурі ОСОБА_3 житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27, визнати за ним право власності на вказане майно та припинити право власності ОСОБА_1 на зазначене майно.

При цьому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 47419 грн. в порядку компенсації вартості її частки (1/2 частина від 94838 грн.) в житловому будинку.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1018,38 грн. (а.с.2).

Керуючись ст. ст. 60, 88, 208, 209, 212, 214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спільним сумісним майном, розподіл майна - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно: житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27; пральну машину GORENIE вартістю 4000 грн., телевізор Panasonik вартістю 1500 грн., музичний центр JVS вартістю 1500 грн.

Спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поділити наступним чином:

●визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27, право власності на: телевізор Panasonik вартістю 1500 грн., музичний центр JVS вартістю 1500 грн., припинити право власності ОСОБА_3 на зазначене майно;

●визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27, право власності на пральну машину GORENIE вартістю 4000 грн., припинити право власності ОСОБА_1 на зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27, грошову компенсацію в сумі 500 грн.

Житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27 виділити в натурі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27, визнати за ним право власності на вказане майно. Припинити право власності ОСОБА_1 на зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 47419 грн. (сорок сім тисяч чотириста девятнадцять грн.) в порядку компенсації вартості її частки в житловому будинку, розташованому за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Ямпіль, вул. 1-го Травня, б. 27, шляхом видачі з розрахункового рахунку №1792, код отримувача 26288796, банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 27, судові витрати в розмірі 1018,38 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 27.01.2017 року.

Суддя -