Справа № 747/8/17
Провадження № 2/747/24/17
РІШЕННЯ

іменем України

12.01.2017 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Талалаївської ЦРЛ про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. На обґрунтування позову зазначає, що 20 липня 2016 року відповідно до наказу головного лікаря Талалаївської ЦРЛ її було звільнено із займаної посади. Після звільнення з роботи відповідач не провів з нею повного розрахунку. Факт порушення відповідачем порядку розрахунку при звільненні підтверджено рішенням Талалаївського районного суду від 20 липня 2016 року, яким з Талалаївської ЦРЛ на її користь стягнуто невиплачену при звільненні заробітну плату. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні передбачена статтею 117 КЗпП України і полягає у виплаті працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Лише 18 грудня 2016 року в ході примусового виконання рішення суду відповідачем було проведено фактичний розрахунок. Враховуючи, що її середньоденний заробіток за останні два місця роботи перед звільненням складає 123 грн. 66 коп., та те що період затримки розрахунку складає 200 робочих днів, просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 24 7302 грн.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача - Талалаївської ЦРЛ - в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд цивільної справи без участі представника ЦРЛ та заперечення на позов. В обґрунтуванні заперечення зазначено, що діючим кошторисом на 2016 рік, затвердженим Талалаївською РДА, кошти на виплату індексації заробітної плати за 2014 та 2015 роки не передбачено. При звільненні позивача ОСОБА_1 всі належні їй суми, які підлягали виплаті, виплачені вчасно, тому просять суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 20.07.2016 року звільнена із займаної посади фельдшера Красноколядинської сільської лікарської амбулаторії, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3-4). Відповідно до довідки Талалаївської ЦРЛ середньоденний заробіток ОСОБА_1 за останні два місяці роботи складає 80 грн. 30 коп.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 166 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, як це передбачає частина перша статті 117 КЗпП України.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що відповідач не здійснив з нею повного розрахунку при звільненні, що вона зверталась до суду з приводу непроведення з нею розрахунку при звільненні, який би став підставою для стягнення на її користь середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Тобто, в судовому засіданні не було встановлено наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Талалаївської ЦРЛ про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Л.В.Тіщенко