печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Татарчук О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інвестбудгаличина» про захист честі, гідності та ділової репутації, просив:

1. визнати недостовірною, негативною та такою, що порушує честь, гідність, публікацію ТОВ «Інвестбудгаличина» на офіційній Інтернет-сторінці «Інвестбудгаличина Адміністарція» у соціальній мережі Facebook, у якій міститься інформація про звинувачення позивача у шахрайстві;

2. зобов'язати керівництво ТОВ «Інвестбудгаличина» не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну та негативну інформація про позивача, на власній офіційній Інтернет-сторінці «Інвестбудгаличина Адміністарція» у соціальній мережі Facebook та розмістити вибачення ТОВ «Інвестбудгаличина» за розповсюдження недостовірної та негативної інформації проти позивача.

Зазначені відомості були поширені про позивача 10 січня 2016 року у вказаній публікації, а саме щодо обвинувачення позивача у шахрайстві та викладення фотографій позивача без його відому. Позивач вказує, що він надавав правову допомогу мешканці ЖК «Паркові озера» щодо підписання з відповідачем договору на обслуговування. Враховуючи принцип свободи договору, закріплений у законодавстві України, ним був підготовлений інший договір на обслуговування, який відрізнявся від типового договору, що діє у відповідача. При підписанні договору на обслуговування ОСОБА_3 працівниками відповідача неправильно була сприйнята ситуація, викликано працівників поліції та звинувачено позивача про шахрайські дії, про що розміщену відповідну інформацію на офіційній Інтернет-сторінці «Інвестбудгаличина Адміністарція» у соціальній мережі Facebook. Тому, поширена інформація дискредитує позивача як мешканця одного з будинків № 14Е по вул. Воскресенській у м. Києві.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, уточнив, що інформація була поширена 10 лютого 2016 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення (а.с. 72-73). Зазначила, що поширена інформація про позивача є достовірною, стверджується відповідними документами, у зв'язку з чим спростуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що від 14 лютого 2016 року на Інтернет-сторінці ТОВ «Інвестбудгаличина» «Інвестбудгаличина Адміністарція» у соціальній мережі Facebook поширена така інформація:

«Шановні мешканці, інформуємо вас про те, що на території ЖК «Паркові озера» почастішали випадки зловживань та шахрайства з боку так званих «юридичних радників». Так, сьогодні стався прикрий випадок при підписанні договору на обслуговування. Власниця квартири № .. в буд…, скориставшись «допомогою» «помічника» - знайомого (радника) ОСОБА_1, (теж мешканця ЖК «Паркові озера») в процесі вже фактичного підписання договору, скориставшись тим, що співробітник компанії відвернулась, ТАЄМНО ПІДМІНИЛИ ДОГОВІР, ЯКИЙ ВЖЕ ПІДПИСУВАЛИ, - НА ІНШИЙ (який був підготовлений ОСОБА_1 заздалегідь). Фальшивка була помічена та заактовані відповідні дії. Адміністрація просить усіх небайдужих донести інформацію до широкого розголосу, та застерегти усіх від дій нечистоплотних «юридичних» помічників, які намагаються на Вашій довірливості заробити собі фінансовий та професійний потенціал.

До речі, пан ОСОБА_1 - позиціонує себе, як активіст-ініціатор» (а.с.8).

Представник відповідача не заперечила, що ТОВ «Інвестбудгаличина» має свою сторінку у Інтернет-мережі Facebook.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що поширена інформація має стверджувальний характер, яка може бути перевірена на відповідність фактичним даним та містить оціночні судження.

Так, поширену інформацію можна розділити на кілька речень та кожне перевірити на відповідність її фактичним обставинам, перевірити чи вказана інформація є негативною про позивача, чи порушує його особисті немайнові права.

Так, інформація такого змісту: «Шановні мешканці, інформуємо Вас про те, що на території ЖК «Паркові озера» почастішали випадки зловживань та шахрайства з боку так званих «юридичних радників». У вказаній частині повідомлення несе особисту оцінку автора запису до ситуації, яка може бути несприятливою для мешканців житлового комплексу. В цьому повідомленні відсутня будь-яка інформація, яка визначає відношення безпосередньо позивача до виникнення несприятливої (на думку автора) ситуації в комплексі.

Інформація такого змісту: «Так, сьогодні стався прикрий випадок при підписанні договору на обслуговування». Ця частина інформації містить як стверджувальний характер мав місце випадок, так і оціночне судження автора щодо емоційного забарвлення певного факту - «прикрий». Проте, відсутнє будь-яке співвідношення емоційної оцінки безпосередньо до позивача - його особистих якостей, його честі та гідності.

Інформація - «Власниця квартири № ... в буд ... , скориставшись «допомогою» «помічника» знайомого (радника) ОСОБА_1 (теж мешканця ЖК «Паркові озера») в процесі фактичного підписання договору, скориставшись тим що співробітник компанії відвернувся ТАЄМНО ПІДМІНИЛИ ДОГОВІР, ЯКИЙ ВЖЕ ПІДПИСУВАЛИ, - НА ІНШИЙ (як підготовлений ОСОБА_1 заздалегідь)» містить достовірну інформацію, а саме про те, що позивач надавав допомогу (тобто виступив «помічником») та надавав поради (виступав «радником») іншим власникам.

При цьому, позивач у позовній заяві сам зазначає, що він вирішив допомогти мешканці ЖК «Паркові озера» - ОСОБА_3 при підписанні договору на обслуговування. Позивач у позові стверджує, що він є також мешканцем ЖК «Паркові озера».

Отже, інформація у цій частині відповідає дійсності.

Інша частина інформації, а саме «в процесі фактичного підписання договору, скориставшись тим що співробітник компанії відвернувся ТАЄМНО ПІДМІНИЛИ ДОГОВІР, ЯКИЙ ВЖЕ ПІДПИСУВАЛИ, - НА ІНШИЙ (як підготовлений ОСОБА_1 заздалегідь)» також відповідає дійсності, оскільки стверджується матеріалами ЖЄО № 17955 від 10 березня 2016 року Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за фактом звернення ТОВ «Інвестбудгаличина» від 10 лютого 2016 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 103-185).

Так, відповідно до даних матеріалів вбачаться, що ТОВ «Інвестбудгаличина» звернулось до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що проявилось у спробі мешканців ЖК «Паркові озера» - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підмінити договір на обслуговування, у зв'язку з чим було працівниками відповідача складені відповідні акти, викликано поліцію та відібрано договори на обслуговування, що відрізняються від їх типового договору на обслуговування з мешканцями житлового комплексу.

За вказаним фактом поліцією прийнято висновок про закінчення перевірки за заявою директора ТОВ «Інвестбудгаличина».

Отже, обставини, про які йдеться в публікації мали місце.

При цьому, позивач не заперечує, що він та ОСОБА_3 мали намір підписати інший договір на обслуговування, що є відмінним від типового договору, враховуючи принцип свободи договору. Разом з тим, працівники відповідача не правильно сприйняли вказану ситуацію та викликали у зв'язку з цим поліцію.

Тому, вказана інформація є такою, що відповідає дійсності, не містить будь-якого негативного змісту щодо позивача, оскільки ним же і підтверджується.

Інформація, про те, що договір був підготовлений заздалегідь позивачем також є достовірною.

Інформація такого змісту «Фальшивка була помічена та заактовано відповідні дії» не містить будь-яких згадувань про позивача, та відповідно не міститься будь-якої негативної інформації нього.

Інформація такого змісту «Адміністрація просить усіх небайдужих донести інформацію до широкого розголосу, застерегти усіх від дій нечистоплотних «юридичних» помічників, які намагаються на довірливості заробити собі фінансовий та професійний потенціал», то слід також зазначити, що у ній також відсутнє будь-яке посилання на позивача та вона містить особисте переконання автора запису про необхідність застерігати невизначене коло осіб можливих неправомірних дій по відношенню до них з боку кола інших невизначених осіб.

Отже, вказане висловлювання не містить будь-яких фактичних даних та не вказує на будь-конкретну особу, зокрема і на позивача. Тому, така інформація не може бути витлумачена як фактичне твердження чи інофрмацію, що містись негативну чи недостовірну інформацію відносно позивача.

Інформація такого змісту «Доречі, пан ОСОБА_1 - позиціонує себе як активіст-ініціатор» містить оціночне судження автора про активну життєву позицію позивача - міру його участі у суспільному житті. У вказаній інформації відсутня будь-яка образа чи критика відносно позивача.

Отже, суд погоджується з доводами представника відповідача, що в записі зробленому в аккаунті «Інвестбудгаличина Адміністрація» не зазначено буд-яких фактичних тверджень, які містять недостовірну чи негативну інформацію відносно позивача, яка б порушувала його честь і гідність.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації, оскільки позивачем не доведено, що поширена інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, порушує його особисті немайнові права.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідачем без його відому здійснено фотографування та розміщення його фотографію на сторінці Facebook, що порушує його честь та гідність, суд відхиляє, оскільки ст. 307 ЦК України передбачено захист інтересів фізичної особи при проведенні фото-, кіно-, теле- та відео зйомок. Проте, позивач на вказану норму не посилається.

На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, йому не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію» та ст. 10, 15, 88, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Батрин