Справа №591/8032/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/174/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», 3-я особа ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

13 листопада 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» і ними 10 жовтня 2007 року були укладені договори поруки № 235-ПФО та № 234-ПФО з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 по кредитному договору № 241-РБФ від 10 жовтня 2007 року. Вказували, що порука припинилася, оскільки: без їх згоди, як поручителів, банк збільшив відсоткову ставку, в зв'язку з чим збільшився обсяг їх відповідальності; кредитор протягом року з моменту укладання договору не пред'явив вимог до поручителів; пропущений строк позовної давності. Посилаючись на ці обставини, просили визнати припиненою поруку, що виникла з договору поруки № 235-ПФО від 10 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ АБ «Укргазбанк» та з договору поруки № 234-ПФО від 10 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ АБ «Укргазбанк».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просять його скасувати та ухвалити нове, яким їх позов задовольнити та визнати поруку припиненою.

При цьому вказують, що суд першої інстанції безпідставно відхилив їх доводи щодо припинення поруки та не врахував надані докази.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_4, представника позивачів та третьої особи - ОСОБА_7, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - Середи Ю.С., яка проти скарги заперечувала, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №241-РБФ, згідно з яким їй було надано кредит в сумі 40200 доларів США на споживчі цілі, на строк з 10 жовтня 2007 року по 09 жовтня 2019 року, із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5 відсотків річних (а.с. 6-10).

Відповідно до пункту 3.1.10. кредитного договору, на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №185-ІФ від 10 жовтня 2007 року, відповідно до якого ВАТ АБ «Укргазбанк» було передано в іпотеку житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,826 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за цією ж адресою, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 15-18).

Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 по кредитному договору, між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №235-ПФО від 10 жовтня 2007 року, а між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 договір поруки №234-ПФО від 10 жовтня 2007 року (а.с. 11-14).

Відповідно до умов зазначених договорів поруки, поручителі зобов'язалися нести солідарну відповідальність з позичальником за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору (п. 1.2. договорів поруки). Згідно з п. 1.3. договорів поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі.

У пунктах 5.1. договорів сторони передбачили, що договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання за кредитним договором. У пункті 1.1. зазначених договорів поруки визначено строк користування кредитом: з 10 жовтня 2007 року по 09 жовтня 2019 року.

Відповідно до п. 7.1. договорів поруки, вони є невід'ємною частиною кредитного договору.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь АБ «Укргазбанк» 42385,59 дол. США заборгованості за кредитом, 34746,28 грн. пені, 14161,50 грн. штрафу та в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернуто стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 35-39).

Відмовляючи позивачам у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна розміру фіксованої процентної ставки до 13,5 % річних була передбачена умовами кредитного договору, тому не є зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Суд вважав, що не закінчився строк, встановлений в договорі поруки, тому відсутні підстави для припинення поруки. Зазначав, що не підлягають застосуванню строки позовної давності.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до змісту ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що кредитним договором та договорами поруки було передбачено сплату процентів за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних (п.1.1 кредитного договору та п. 1.1 договорів поруки).

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у випадку невиконання та або неналежного виконання позичальником умов цього договору (в тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов'язань (з простроченням їх виконання більше ніж на один робочий день), що випливають з цього договору, а саме: несплати процентів та/або несвоєчасного повернення кредиту або його частини) банк має право на свій розсуд зокрема внести зміни/доповнення до цього договору в односторонньому порядку (внести зміни до умов зобов'язань своїх та/або позичальника, включаючи зміну позичальнику процентної ставки за користування кредитом та встановлення її на рівні 13,5 % річних). Про внесення відповідних односторонніх змін (доповнень) до цього договору, включаючи його розірвання, банк попереджає позичальника не менше, ніж за сім календарних днів із зазначенням які саме зміни до цього договору будуть внесені банком в односторонньому порядку. Зміни, внесені банком в односторонньому порядку, набиратимуть чинності в строки, визначені банком у таких письмових змінах, що будуть надіслані позичальнику, але в будь-якому разі такі письмові зміни набиратимуть чинності лише зі спливом семиденного терміну з дня надіслання банком позичальнику письмового попередження про внесення банком в односторонньому порядку змін до цього договору.

Згідно з п. п. 2.6, 2.7, 7.2 договорів поруки, кредитор зобов'язаний повідомити в письмовій формі про внесення до кредитного договору будь-яких змін та доповнень стосовно розміру суми кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, строку виконання зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом на адресу поручителя.

Позичальник та поручитель зобов'язується не пізніше наступного робочого дня за днем отримання поручителем повідомлення кредитора, визначеного п. 2.6 цього договору про внесення змін до кредитного договору, надати кредитору письмову згоду на внесення відповідних змін до п. 1.1 цього договору.

Зміни і доповнення до дійсного договору приймаються за згодою сторін і укладаються в простій письмовій формі (а.с. 11-14).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №241-РБФ від 10 жовтня 2007 року вбачається, що з 01 березня 2011 року по 31 липня 2011 року банком частково була збільшена процентна ставка з 12,5% до 13,5%, а з 01 серпня 2011 року по 12 червня 2015 року банк постійно нараховував проценти в розмірі 13,5% річних (а.с. 21-22).

При цьому, підняття банком процентної ставки в односторонньому порядку, яке призвело до збільшення відповідальності поручителів, не було з ними погоджено в порядку, передбаченому п. п. 2.6, 2.7, 7.2 умов договорів поруки, відповідні зміни не були внесені у кредитний договір.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що зміна розміру фіксованої процентної ставки до 13,5 % річних була передбачена умовами кредитного договору і не є зміною зобов'язання.

Відповідач, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду першої та апеляційної інстанції доказів повідомлення в письмовій формі позичальника та поручителів про збільшення розміру процентної ставки.

Оскільки без згоди поручителів банк збільшив процентну ставку, у зв'язку з чим збільшився обсяг їх відповідальності, порука припинилася на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин, посилання в позовній заяві та в апеляційній скарзі, як на підставу для задоволення позову, ще й на те, що кредитор протягом року з моменту укладання договору не пред'явив вимог до поручителів і на пропущення строку позовної давності, є зайвим.

Отже, відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 487 грн. 20 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 535 грн. 92 коп. компенсації судового збору за розгляд справи апеляційним судом, а всього 1023 грн. 12 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», 3-я особа ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати припиненою поруку, що виникла з договору поруки № 235-ПФО від 10 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та з договору поруки № 234- ПФО від 10 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 компенсацію судових витрат в розмірі 1023 грн. 12 коп.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -