Номер провадження: 22-ц/785/1112/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2016 року у справі за скаргою Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 під час виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2014 року у справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про приведення обєкту до попереднього стану,-

встановила:

Представник Київської РА ОМР звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 незаконними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.06.2016 року ВП № 46671780 про зобовязання ОСОБА_3 власними силами та за свій рахунок знести самовільно збудований житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Джерельна, 1 (а. с. 76-79).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2016 року у задоволенні скарги Київської РА ОМР відмовлено (а. с. 108-112).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою задовольнити скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права (т. 2 а. с. 117-121).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За правилами ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначає загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від них.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо виконати рішення суду без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає штраф на боржника у відповідності до ст. 89 цього Закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно з ч. 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Пунктом 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 ст. 75 цього Закону.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2014 року позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради - задоволено. Зобовязано ОСОБА_3 власними силами та за рахунок власних коштів знести самовільно збудований житловий будинок літ. «А» та господарські споруди: навіс літ. «Б», сарай літ. «В» та літ. «Г» зазначені в технічному паспорті КП «ОМБТІ та РОН» від 10.06.2008 року, розташовані за адресою місто Одеса, вулиця Джерельна, 1. А також стягнуто з ОСОБА_3 на користь Київської районної адміністрації Одеської міської ради судовий збір в розмірі 114,70 гривень.

09.02.2015 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 520/13372/13-ц про примусове виконання вищевказаного рішення суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», 19.02.2015 року головним державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46671780 за вищевказаним виконавчим листом. Копії зазначеної постанови із супровідним листом в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду у строк до 26.02.2015 року.

03.04.2015 року, 10.06.2015 року, 20.01.2016 року, 11.02.2016 року та 04.03.2016 року державним виконавцем відділу було здійснено вихід за адресою: м. Одеса, вул. Джерельна, 1 та складено акти про невиконання рішення суду боржником.

11.02.2016 року головним державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову, якою за повторне невиконання вимог виконавчого документу (рішення суду) без поважних причин накладено на боржника ОСОБА_3 штраф у розмірі 170 гривень.

04.03.2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову, якою за невиконання вимог виконавчого документу (рішення суду) без поважних причин накладено на боржника ОСОБА_3 штраф у розмірі 340 гривень.

12 травня 2016 року головний державний виконавець другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернувся з листом до боржника з вимогою надати згоду на проведення виконавчих дій, визначених у виконавчому документі, власними силами та за рахунок власних коштів.

Проте, боржником вимоги виконавчого документу фактично виконані не були.

Після чого головний державний виконавець другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 01.06.2016 року звернувся до правоохоронних органів з поданням, в якому просив притягнути боржника ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності згідно зі статтею 382 КК України за невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси № 520/13372/13-ц від 19.11.2014 року, яке набрало законної сили 02.12.2014 року.

14.06.2016 року головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11, ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій зазначав, що ним були вжиті усі передбачені законом заходи для виконання судового рішення, однак, боржником вимоги виконавчого документу виконані не були.

Вищевикладені обставини дають підстави вважати, що державним виконавцем виконані всі дії, які передбачені законом в межах його повноважень, а саме направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, надання строку для добровільного виконання, вихід на місце та складання актів про невиконання рішення суду, накладення двічі штрафу, попередження боржника про кримінальну відповідальність та направлення подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвала Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2016 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_4