27.01.2017 Справа № 756/3474/15-ц
Номер справи 756/3474/15-ц
Номер провадження 2/756/64/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ТОВ «Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «Інфобуд» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу та просив на свою користь стягнути з останнього з урахуванням уточнення грошові кошти, а саме 165 500,00 грн. - сума основного боргу; 189 576,00 грн. - сума втрачених коштів від інфляції, від суми основного боргу, за період дії договору; 511 963,00 грн. - втрачена вигода по нарахованим депозитам (з врахуванням інфляції), за період дії Договору; 35 854,00 грн. - сума нарахування депозитів за період користування коштами, після закінчення дії Договору (за період з 19.01.2015 - 23.06.2015); 11 834,00 грн - сума збитків від інфляції, від суми нарахування депозитів за період користування коштами після закінчення дії договору (за період з 19.01.2015 - 23.06.2015); 54 626,00 грн - сума збитків від інфляції, від суми основного боргу за період користування коштами після закінчення дії Договору (за період з 19.01.2015 - 23.06.2015); 2 114,00 грн- штрафні санкції за невиконання зобов'язань після закінчення дії Договору (за період з 19.01.2015 - 23.06.2015); 3 654,00 грн - судовий збір; 6 333,60 грн - витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.01.2005 між ТОВ Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «Інфобуд» (позивач) та ОСОБА_1 (відповідач) укладено Договір безвідсоткової позики на суму 170 000,00 грн, відповідно до умов якого останній зобов'язувався повернути позику частинами у безготівковому порядку платіжними дорученнями шляхом переказу відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок позивача у повному обсязі до 18.01.2015.

Позивач за умовами вищевказаного Договору перерахував грошові кошти в сумі 170 000,00 грн на вказаний відповідачем розрахунковий рахунок. Проте відповідач належним чином не виконував умови Договору, внаслідок чого сплатив на користь позивача за період з 01.01.2005 по 13.03.2015 лише 4 500,00 грн.

До того ж позивач зазначає, що директором ТОВ МНІАЦ «Інфобуд» на дату укладання Договору була ОСОБА_2, яка перебувала у родинних стосунках з відповідачем та підписала цей Договір. Після звільнення ОСОБА_2 з посади директора за власним бажанням і детального ознайомлення засновників підприємства зі змістом вищевказаного Договору, позивачем було прийнято рішення щодо перегляду умов Договору, яке відповідач ОСОБА_1 проігнорував.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з тим, що 25 січня 2005 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору безвідсоткової позики від 17 січня 2015 року, відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до основного Договору, а саме вказати строк остаточного повернення боргу до 18 січня 2020 року. Враховуючи зазначені зміни, відповідач продовжує належним чином виконувати умови договору та сплачувати заборгованість на користь позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17 січня 2005 року між ТОВ Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «Інфобуд» (позивач) та ОСОБА_1 (відповідач) укладено Договір безвідсоткової позики на суму 170 000,00 грн, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу безвідсоткову позику у розмірі 170 000,00 грн, яку останній зобов'язувався повернути частинами у безготівковому порядку платіжними дорученнями шляхом переказу відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок позивача у повному обсязі до 18.01.2015 (а.с.5).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивач за умовами вищевказаного Договору перерахував грошові кошти в сумі 170 000,00 грн на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується випискою по особовому рахунку останнього (а.с.7-13 т.1).

25 січня 2005 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору безвідсоткової позики від 17 січня 2015 року, відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до основного Договору, а саме вказати строк остаточного повернення боргу до 18 січня 2020 року (а.с.106 т.1).

У судовому засіданні представник позивача просив додаткову угоду виключити з числа доказів, оскільки на його думку, зазначена угода була укладена між звільненим працівником ТОВ МНІАЦ «Інфобуд» ОСОБА_2, яка не представляла інтереси позивача, та відповідачем вже після закінчення дії основного договору, а не 25 січня 2005 року та є нікчемною.

З метою встановлення чи відповідає період часу нанесення відбитку печатки ТОВ «Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «Інфобуд» та надрукований текст у додатковій угоді № 1 від 25.01.2005 року до договору безвідсоткової позики від 17.01.2005 року даті зазначеній в даній додатковій угоді, а саме 25.01.2005 року, суд 19 травня 2016 року призначив судову технічну експертизу, проведення якої доручив експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши при цьому судових експертів про кримінальну відповідальність (а.с.246-247 т.1).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 10 жовтня 2016 року №8862/16-33 відтиск печатки від імені ТОВ «Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «ІНФОБУД», який міститься у додатковій угоді № 1 від 25.01.2005 до договору безвідсоткової позики від 17.01.2005, нанесений у той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені ТОВ «Міжрегіональний науковий інформаційно-аналітичний центр «ІНФОБУД», які містяться у документах, датованих 09.02.2005 - 11.02.2005.Встановити давність виконання друкованого тексту додаткової угоди № 1 від 25.01.2005 до договору безвідсоткової позики від 17.01.2005 тонером чорного кольору на монохромному знакосинтезуючому пристрої (принтері) з лазерною технологією друку - не є можливим, у зв'язку з відсутністю на даний час науково обґрунтованої методики з вирішення таких завдань судово-технічної експертизи документів (а.с.17-22 т.2). Враховуючи те, що печатка на додатковій угоді належить позивачу суд вважає, що додаткову угоду № 1 від 25.01.2005 до договору безвідсоткової позики від 17.01.2005 не можливо вважати нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до особового рахунку відповідача судом встановлено, що останній сплатив на рахунок позивача заборгованість у розмірі 4 500,00 грн (а.с.7-13 т.1)

Таким чином, дослідивши всі матеріали справи разом з долученими до них доказами та висновком експерта, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки строк повернення безвідсоткової позики згідно Договору від 17.01.2005 та додаткової угоди сторонами погоджено до 18 січня 2020 року, а відтак він ще не сплив.

На підставі викладеного, ст. ст.526, 530, 1046, 1047ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: