Справа № 367/7855/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1686/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 47 23.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

До позовної заяви позивачем було долучено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення («ІНФОРМАЦІЯ_1»), що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та прилеглу земельну ділянку з належними надвірними будівлями, у відповідності до технічних паспортів на ці об'єкти. Крім того, ОСОБА_2 просила до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення («ІНФОРМАЦІЯ_1»), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та прилеглої земельної ділянки з належними надвірними будівлями, а також заборонити будь-які дії стосовно вказаних об'єктів нерухомості, пов'язаних із їх життєзабезпеченням (світло, газ, вода, тепло, тощо).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 січня 2017 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення її заяви про забезпечення позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано висновків апеляційного суду, викладених в ухвалі від 12 січня 2017 року, якою апеляційний суд скасував ухвалу суду першої інстанції від 03 листопада 2016 року та передав питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Повторно розглядаючи її заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції лише продублював зміст попередньої ухвали від 03 листопада 2016 року, скасованої апеляційним судом, порушивши тим самим порядок розгляду даного питання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Предметом спору в даній справі є встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у період із березня 2008 року по 29 травня 2015 року та поділ спільного майна у вигляді нежитлового приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_3.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки неспівмірністю способу забезпечення позову, який просить обрати позивачка, із заявленими нею позовними вимогами.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не узгоджуються з нормами процесуального права та не ґрунтуються на матеріалах справи з огляду на наступне.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії та ін. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз.1, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить виділити їй у власність частину спільного нерухомого майна у вигляді 1/2 частини нежитлового приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_4

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що майно, на яке просить накласти арешт ОСОБА_2, є предметом спору в даній справі і, відповідно, вимоги про накладення арешту саме на це майно в якості заходу забезпечення позову, є співмірними і відповідають її позовним вимогам.

Вищенаведені обставини стали підставою для скасування апеляційним судом попередньої ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року про відмову в забезпеченні позову.

Повторно розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції на висновки, викладені в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 12 січня 2017 року, уваги не звернув та 23 січня 2017 року постановив ухвалу, аналогічну за змістом скасованій ухвалі від 03 листопада 2016 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки суд першої інстанції при постановленні ухвали допустив порушення порядку, встановленого для вирішення даного питання, та не врахував висновків колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 12 січня 2017 року, ухвала від 23 січня 2017 року відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року про відмову у забезпеченні позову - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: