Справа № 202/6101/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

05 січня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про поділ майна подружжя, трьох процентів річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року по 20 лютого 2014 року. 25 квітня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір про поділ спільного майна подружжя, за умовами якого відповідачу залишилося все спільно нажите майно, зокрема, 5 диванів, 2 телевізори, 2 кондиціонери, пилосмок та інша побутова техніка і речі домашнього вжитку, в свою чергу, відповідач зобов'язалася виплатити йому грошову компенсацію частини вартості майна в розмірі 60000 грн. у строк до 1 вересня 2014 року. До теперішнього часу відповідач своє зобов'язання не виконала. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором у розмірі 60000 грн., а також 3 проценти річних у розмірі 3738,08 грн. та інфляційні втрати у розмірі 39420 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена, заперечень проти позову не надала, у зв'язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних даних і доказів у відсутності відповідача (постановляє заочне рішення).

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 вересня 2003 року.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

25 квітня 2014 року сторони уклали у простій письмовій формі договір про поділ спільного майна подружжя, яке складається з 5 диванів вартістю 40000 грн., 2 телевізорів вартістю 4500 грн., 3 кондиціонерів вартістю 16000 грн., пилосмоку вартістю 21000 грн. та інших речей домашнього вжитку вартістю 39500 грн., а також системи індивідуального опалення вартістю 48000 грн., а всього на суму 169000 грн., згідно з яким все вказане майно, крім одного кондиціонеру, залишається ОСОБА_2, яка зобов'язується сплатити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частини вартості майна в розмірі 60000 грн. у строк до 1 вересня 2014 року.

До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, грошову компенсацію частини вартості спільного майна в розмірі 60000 грн. позивачу не сплатила.

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що у зв'язку із укладенням договору про поділ спільного майна подружжя між сторонами виникли цивільно-правові зобов'язання, порушивши які відповідач зобов'язана повернути позивачу суму боргу разом з інфляційним збільшенням та трьома процентами річних за період з 01.09.2014 року по 27.09.2016 року (в межах заявлених позовних вимог), тобто за 758 днів прострочення виконання зобов'язання, що становитиме відповідно 39420 грн. (60000 х 165,7 % - 60000) та 3738,08 грн. (60000 х 3% : 365 дн. х 758 дн.).

Таким чином, позов ОСОБА_2 необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму боргу за договором про поділ майна подружжя в розмірі 60000 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3738,08 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 39420 грн.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору в розмірі 1031,58 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором про поділ майна подружжя в розмірі 60000 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3738,08 грн., інфляційне збільшення в розмірі 39420 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1031,58 грн., а всього 104189 (сто чотири тисячі сто вісімдесят девять) грн. 66 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко