Справа № 669/629/16-ц
Провадження № 2/669/3/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Давидюка О.І.

при секретарі Семенюк В.В.

з участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Басок В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білогір'я цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, як спадкоємець за законом п'ятої черги, позбавлена можливості оформити свої спадкові права, так як після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, так і після смерті її сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, було виявлено, що на квартиру відсутні правовстановлюючі документи, тому по цій причині нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Зазначає, що її тітка ОСОБА_5 мала у власності житловий будинок, який підлягав зносу в зв'язку з необхідністю проводити будівництво приміщень для бувшого на той час ремонтного заводу. В 1984 році, в обмін на знос будинку, ОСОБА_5 було надано від Ямпільського авторемонтного заводу квартиру АДРЕСА_1, в якій остання поселилася із своєю сім'єю, де проживала до дня своєї смерті.

В подальшому, після смерті ОСОБА_5, у вказаній квартирі залишився проживати її син - ОСОБА_4, який фактично був співвласником квартири та спадкоємцем після смерті матері, однак через неуважність не зберіг жодних документів на квартиру, не віднайшлося таких документів ні в архівах, ні в місцевій селищній раді, а тому в силу ст. ст. 344, 1216 ЦК України просить суд визнати за нею право власності на дане спадкове майно.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги своєї довірительки, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити. Вказала, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 1984 року, тобто з моменту надання їм Ямпільським авторемонтним заводом квартири, правомірно користувалися нею більше 20 років, постійно до дня своєї смерті проживали в даній квартирі, сплачували відповідні комунальні платежі за газ, воду, тепло, обслуговування прибудинкової території. При цьому, зазначила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звертались із заявою до відповідного органу приватизації Ямпільського авторемонтного заводу, однак, на її думку, через скрутний матеріальний стан останніх чи з інших невідомих на даний час причин, приватизація квартири не була належним чином завершена. При цьому, зазначила, що її довірителька, позивач ОСОБА_3, не знала про смерть брата та не мала можливості здійснити його поховання, оскільки в цей час працювала за кордоном, про що свідчить відкрита віза в Польщу (а.с. 106).

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнала, подавши письмове заперечення (а.с. 38-42, 101-102), в якому посилається на те, що позивач ОСОБА_3 участі в організації та проведенні поховання ОСОБА_4 не приймала, поховання здійснювала ОСОБА_6 (дружина колишнього голови Ямпільської селищної ради), за життя ніколи не провідувала брата, не допомагала йому перед смертю, оскільки він хворів та потребував стороннього догляду. Крім того, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5, її чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_4 до 1983 року проживали в житловому будинку по АДРЕСА_2, який постійно підтоплювали дощові та талі води, а тому від Ямпільського авторемонтного заводу останнім було надано квартиру АДРЕСА_1, де вони постійно проживали до дня своєї смерті. Зазначила, що відомості, які б свідчили, що ОСОБА_5, її чоловік ОСОБА_7 чи син ОСОБА_4 зверталися із заявами про надання дозволу на приватизацію спірної квартири до Ямпільської селищної ради відсутні, квартира на даний час залишається не приватизованою, право власності не зареєстроване, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, як двоюрідна сестра, є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, що підтверджується її свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с. 6), свідоцтвом про одруження НОМЕР_2, яким змінено прізвище позивача з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (а.с. 7), свідоцтвом про народження ОСОБА_4 НОМЕР_3 (а.с. 10), архівною довідкою від 24 листопада 2014 року № Д-71 (а.с. 17), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 від 25 лютого 2015 року № 8 (а.с. 18), свідоцтвом про одруження НОМЕР_4, яким змінено прізвище матері спадкодавця з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5» (а.с. 104).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданим Ямпільською селищною радою Білогірського району Хмельницької області від ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 43 (а.с. 12).

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6, виданим Ямпільською селищною радою Білогірського району Хмельницької області від ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 49, із якого встановлено, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Ямпіль Білогірського району Хмельницької області (а.с. 13).

Згідно довідки Ямпільської селищної ради Білогірського району від 22 вересня 2014 року № 1373/02-29 (зворот а.с. 15) вбачається, що ОСОБА_4 на день смерті проживав в кв. АДРЕСА_1 одиноко, а тому відсутні спадкоємці, які б постійно проживали разом із померлим на час відкриття спадщини і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважалися б такими, які прийняли спадщину.

Разом з тим, з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12 травня 2015 року № 40348996 (а.с. 22), інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 09 серпня 2016 року № 44710412 (а.с. 36) та повідомлення приватного нотаріуса від 12 травня 2015 року № 168/01-16 (а.с. 23) вбачається, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заведена спадкова справа № 57430493 (в нотаріуса - № 51/2015) і спадкоємцем, що прийняв спадщину є позивач ОСОБА_3, якій видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 немає можливості із-за відсутності правовстановлюючого документа.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування охоплює перехід всіх прав та обов'язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини - ст. 1219 ЦК України), а тому спадкуванню підлягають і права та обов'язки щодо об'єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця, хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку.

Відомості про наявність квартири АДРЕСА_1, її технічні характеристики та належність на праві користування ОСОБА_4 підтверджується технічним паспортом, виданим Районним комунальним підприємством «Білогірське районне бюро технічної інвентаризації» від 07 травня 2015 року (а.с. 20-21).

Крім того, правомірність вселення та користування даною квартирою, як добросовісними набувачами, а саме ОСОБА_5 з 1983 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (по день смерті) та ОСОБА_4 з цього ж 1983 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (по день смерті) не заперечується в судовому засіданні представником відповідача, а також підтверджується довідками Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області від 22 вересня 2014 року № 1372/02-29 (а.с. 15), від 15 жовтня 2014 року № 356/02-24 (а.с. 16), від 06 грудня 2016 року № 600/02-24 з виписками з по господарських книг по особових рахунках ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за 1983-1985 рр., 1986-1990 рр., 1996-2000 рр., 2001-2005 рр., 2006-2010 рр. (а.с. 64-69), від 01 липня 2015 року № 230/02-24 (а.с. 71), даними абонентської книжки ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» № 720234 за спожиту ОСОБА_4 електроенергію в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 79), даними розрахункової книжки Ямпільського авторемонтного заводу за користування ОСОБА_4 водовідведенням та опаленням квартири (а.с. 80-81).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24 липня 2015 року № 20929341, повідомлення державного реєстратора та відділу з питань державної реєстрації прав Білогірської РДА від 05 січня 2017 року № 56 встановлено, що на підставі рішення господарського суду Хмельницької області від 28 вересня 2006 року № 13/210-Б діяльність ВАТ «Ямпільський авторемонтний завод» з 30 листопада 2006 року припинена, правонаступники даної юридичної особи відсутні (а.с. 74, 99-100).

При цьому, відповідачем не представлено суду жодних рішень уповноважених органів або ж судових рішень про примусове виселення ОСОБА_5 чи ОСОБА_4, як недобросовісних набувачів, із квартири АДРЕСА_1, що свідчить про добросовісне, відкрите та безперервне володіння ними даною квартирою.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві.

Так, з оглянутого в судовому засіданні оригіналу заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 14) вбачається, що останні зверталися до керівника органу приватизації Ямпільського авторемонтного заводу для отримання права власності на квартиру АДРЕСА_1, однак доказів, які б підтверджували той факт, що заява була у встановлений строк розглянута або ОСОБА_5 чи ОСОБА_4 було задоволено (відмовлено) в приватизації спірної квартири, відповідачем суду не надано та в судове засідання не представлено, а тому до спадкоємців переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Такий висновок, в сукупності з іншими доказами по справі, узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року в справі № 6-121цс13, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами загальної юрисдикції.

Також, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність права спадкування квартири позивачем ОСОБА_3 з підстав того, що остання, як спадкоємець, не вчиняла жодних дій щодо участі в організації та проведення поховання спадкодавця ОСОБА_4, оскільки чинним законодавством обмежень на право спадкування з цих підстав не передбачено, а судових рішень щодо усунення позивача ОСОБА_3 від права на спадкування за законом в порядку ст. 1224 ЦК України відповідачем суду не надано.

Таким чином, приймаючи до уваги, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві ОСОБА_4 належало право на квартиру АДРЕСА_1, а також те, що позивач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину померлого, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 328, 1216-1218, 1258, 1265, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою с.Вязовець Білогірського району Хмельницької області, в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. І. Давидюк