Справа № 2/331/43/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 994/08ПО19К від 7 жовтня 2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 07 жовтня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 994/08П019К про надання кредиту в сумі 60000,00 доларів США. під 16% річних. Кредит був наданий строком до 06 жовтня 2023 року.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші, передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Договором.

ОСОБА_3 не належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом.

Заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року станом на 21 січня 2016 року становить 3180157 гривень 89 копійок, (з них: 58479,57 доларів США, що еквівалентно 1442167,19 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованість за кредитом; 49077,48 доларів США, що еквівалентно 1210301,84 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованості за відсотками; 160847,95 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 366840,66 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 623, 624, 625 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року станом на 21 січня 2016 року становить 3180157 гривень 89 копійок, (з них: 58479,57 доларів США, що еквівалентно 1442167,19 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованість за кредитом; 49077,48 доларів США, що еквівалентно 1210301,84 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованості за відсотками; 160847,95 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 366840,66 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 47702 гривень 37 копійок.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2016 року позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволена. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Українська, буд. № 42,АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке знаходиться за адресою: 03150, м. Київ, вул.. Ковпака, буд. № 29 ( рах. № 0005, відкритий в ПАТ «Укрсобанк» МФО 300023, ідентифікаційний код 00039019) заборгованість за кредитним договором № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року станом на 21 січня 2016 року в розмірі 3180157 (три мільйони сто вісімдесят тисяч сто пятдесят сім) гривень 89 копійок, (з них: 58479,57 доларів США, що еквівалентно 1442167,19 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованість за кредитом,; 49077,48 доларів США, що еквівалентно 1210301,84 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованості за відсотками; 160847,95 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 366840,66 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 47702 (сорок сім тисяч сімсот дві) гривень 37 копійок, а всього 3227860 (три мільйони двісті двадцять сім тисячвісмсот шістдесят) гривень 26 копійок. (т. 1, а.с. 139-141)

Не погодившись в зазначеним рішенням суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК України, відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 у квітні 2016 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 17 березня 2016 року. (т. 1, а.с. 179-182)

Ухвалою суду від 11 травня 2016 року заява ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 задоволена, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17 березня 2016 року по справі за позовом ПАТ «УкрсоцБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 994/08ПО19К від 7 жовтня 2008 року, скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. (т. 1, а.с. 219-220)

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги банківської установи підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що в даному випадку строки позовної давності не пропущені. Відповідно до ст. 1050 ЦК України банк протягом всього часу дії кредитного договору має право заявити вимогу про дострокове повернення частини кредиту з нарахованими процентами, та стягнути несплачені до моменту звернення до суду із позовом щомісячні платежі в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів, строк дії договору не закінчився, отже позивачем не пропущений строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечувала, просила суд застосувати строки позовної давності. В обґрунтування заяви про застосування строків позовної давності зазначила, що банком було змінено строк виконання зобовязання за Договором кредиту № 994/08П019К від 07.10.2008 р.. Так п. 4.4 Кредитного договору передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7 (сплата процентів), 3.3.8 (своєчасна та в повному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Порушення умов Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту відбулось 11.10.2011 р. з цієї дати відповідач не вирівнявся в своїх платежах та за ним числилася прострочка за кредитом. Протягом наступних 90 календарних днів позичальник не виконував обов'язки, передбачені пунктом 3.3.8 Кредитного договору. Останній платіж за нарахованими процентами та останній платіж взагалі був здійснений 31.07.2012 р., жодних наступних платежів відповідач не здійснював. Протягом наступних 90 календарних днів позичальник не виконував обов'язки, передбачені пунктами 3.3.7, 3.3.8 Кредитного договору. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до п. 4.4 Кредитного договору строк користування кредитом сплив 30.10.2012 р. У відповідності до п.4.4 Кредитного договору протягом одного робочого дня, а саме 30.10.2012 р., відповідач мав погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню), однак цього не зробив. Отже, з 31.10.2012 р. у Банка був трирічний строк на звернення до суду за захистом своїх прав, однак Банк цим правом не скористався з невідомих нам причин. Таким чином, останній строк, в межах загальної позовної давності, на звернення до суду з позовом до ОСОБА_5 припадав на 30.10.2015 року. Банк цей строк пропустив, оскільки позовну заяву подав 03.02.2016 року.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи встановлено, що 07 жовтня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 994/08П019К про надання кредиту в сумі 60000,00 доларів США. під 16% річних. Кредит був наданий строком до 06 жовтня 2023 року. (т. 1, а.с. 18-25)

Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші, передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Договором.

31 березня 2010 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, за змістом якої надання грошових коштів буде здійснюватись окремими частинами, зі сплатою 16,92% річних, в межах максимального ліміту заборгованості до 59333 доларів США 39 центів та кінцевим терміном повернення заборгованості до 06 жовтня 2028 року. Погашення кредиту за змістом цієї додаткової угоди здійснюється за графіком змін максимального ліміту заборгованості до 10 числа кожного місяця.

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ОСОБА_3 не належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом.

Заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року станом на 21 січня 2016 року становить 3180157 гривень 89 копійок, (з них: 58479,57 доларів США, що еквівалентно 1442167,19 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованість за кредитом; 49077,48 доларів США, що еквівалентно 1210301,84 грн., за курсом НБУ (24,661043 грн. за 1 долар США) заборгованості за відсотками; 160847,95 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 366840,66 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків). (т. 1, а.с. 10-17)

Водночас, як встановлено вище, сторони обумовили як строк дії договору з кінцевим терміном повернення грошових коштів, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка може неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

А відповідно до частини 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач допустив неналежне виконання своїх обов'язків, передбачених пп. 3.3.7 - 3.3.8 кредитного договору, оскільки з 10.08.2012 року (останній платіж здійснений 31.07.2012) не сплатив кредит та проценти за його користування відповідно до умов договору. Протягом наступних 90 календарних днів (тобто до 10 листопада 2012 року включно) позичальник також не виконав обов'язок за договором.

При цьому, пунктом 4.5 кредитного договору сторони обумовили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пп. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Отже, у відповідності до п. 4.5 договору обов'язок відповідача погасити кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти та штрафні санкції настав через 90 днів, тобто 10 листопада 2012 року, та не був ним виконаний, а відтак саме з 31 липня 2012 року, з наступного дня порушення боржником зобов'язання за кредитним договором, банк мав право захищати свої порушені права у визначеному законом порядку, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся лише 03 лютого 2016 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом а також встановлено, відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки, умовами договору (графіком погашення заборгованості), встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а, відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13.

Таким чином, враховуючи те, що за умовами договору та Правил погашення кредитної заборгованості повинно здійснюватись позичальником шляхом внесення обов'язкового мінімального платежу кожного 10 числа місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

У зв'язку з тим, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 31 липня 2012 року, право на позов про стягнення недосплачених сум за цим договором, з урахуванням обумовленого сторонами у ньому п. 4.5, виникло у позивача 10 серпня 2012 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач звернувшись до суду з даним позовом лише 03 лютого 2016 року пропустив строк позовної давності, обумовлений ст. 257 ЦК України.

У відповідності до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При вирішенні зазначеного спору, суд враховує правову позицію, висловлену Верховним судом України. зокрема в постанові по справі № 6-719цс16 від 07.12.2016 р., яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму у відповідності із рішенням Верховного суду України.

Так, правовою позицією, встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, взявши до уваги пояснення представників позивача та відповідача, надані сторонами на підтвердження своїх позицій докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 994/08ПО19К від 7 жовтня 2008 року, задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Крім того, суд відзначає, що позивач не звертався до суду із будь-якими заявами з приводу поновлення пропущеного строку позовної давності та будь-яких доказів поважності пропуску строку позовної давності до матеріалів справи не надав.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 257, 267, 525, 526, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 994/08ПО19К від 7 жовтня 2008 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Н.Г. Скользнєва

22.03.2017