Справа № 358/1912/16-ц Головуючий у І інстанції Якутюк В. С.
Провадження № 22-ц/780/1987/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 23.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та компенсації середнього заробітку за час затримки у виплаті компенсації за невикористану відпустку,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він працював у державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт») на посаді начальника управління майнових відносин та наказом відповідача від 05 жовтня 2016 року №330-к його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Зазначав, що при звільненні йому була нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку в кількості 71 дня в сумі 88 158 грн.57 коп. Вважає, що такий розрахунок не є повним, оскільки відповідачем не було враховано те, що в травні 2016 року працівникам апарату підприємства було підвищено посадові оклади (заробітну плату) на 15%, а відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку, що не було проведено відповідачем, у звязку з чим йому було недовиплачено 8 813 грн. 23 коп. З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь недовиплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмір 8 813 грн. 23 коп. та середній заробіток за час затримки виплати грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 116 608 грн. 21 коп.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 07 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що у період з травня по жовтень 2016 року фінансова можливість ДП «Укрспирт» щодо коригування заробітної плати на підприємстві була обмеженою, що не давало можливості адміністрації підприємства спільно з профспілковим комітетом прийняти рішення про проведення коригування заробітної плати. Також судом враховано, що коригування заробітної плати в ДП «Укрспирт» було проведено з 01 листопада 2016 року, а позивач був звільнений з роботи 05 жовтня 2016 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем при звільненні позивача було проведено розрахунок згідно вимог діючого законодавства.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 28 лютого 2011 року ОСОБА_2 працював у ДП «Укрспирт» на посаді начальника управління майнових відносин.

Відповідно до пункту 7.2 Статуту ДП «Укрспирт», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства Україна №26 від 10 травня 2012 року, джерелом формування фінансових ресурсів підприємства є прибуток (дохід), одержаний в результаті його господарської діяльності. Таким чином, ДП «Укрспирт» є госпрозрахунковим підприємством.

Наказом відповідача від 05 жовтня 2016 року №330-к ОСОБА_2 був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Цим же наказом зобовязано відділ розрахунків заробітної плати здійснити виплату вихідної допомоги в розмірі 4-х посадових окладів відповідно до п.3.2.6 колективного договору (а.с.13).

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що при звільненні ОСОБА_2 було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку в кількості 71 дня в сумі 88 158 грн. 57 коп.

Обґрунтовуючи вимоги позову, ОСОБА_2 зазначав, що відповідачем не було враховано те, що в травні 2016 року працівникам апарату підприємства було підвищено посадові оклади (заробітну плату) на 15%, а тому відповідачу необхідно було провести розрахунок суми грошової компенсації за невикористану відпустку з врахуванням коригування на коефіцієнт 1.15 розміру середньомісячної заробітної плати, що не було зроблено відповідачем.

Відповідно до частини третьої статті 94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини другої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобовязаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Статтею 4 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно до статті 5 цього Закону організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів. Субєктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, обєднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, обєднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.

Договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів (частина перша статті 14 цього Закону).

Згідно зі статтею 15 вказаного Закону форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

За положеннями частини другої статті 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення; на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат здійснюється з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства відповідно до повноважень, установлених його статутом.

Тобто, таке коригування заробітної плати за час відпусток повинно визначатися виключно за наявності фінансової можливості підприємства, та таке рішення приймається виконавчим органом підприємства відповідно до повноважень, встановлених його статутом.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року (справа № 6-573цс15).

Встановлено, що умови праці працівників ДП «Укрспирт» врегульовані колективним договором, який укладений між ДП «Укрспирт» та профспілковою організацією на 2016-2020 роки, що зареєстрований Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області від 15 грудня 2015 року (а.с.56-80).

Відповідно до пункту 5.1 колективного договору, сторони погодили здійснювати оплату праці працівників підприємства згідно розділу 5 колективного договору, Положення про оплату праці працівників підприємства, Положенням про перелік, умови визначення розмірів та виплати доплат і надбавок працівникам підприємства з дотримання норм і гарантій, передбачених чинним законодавством, Генеральною та Галузевими угодами та в межах наявності коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ДП «Укрспирт» №222 від 16 травня 2016 року було затверджено штатний розпис апарату управління в новій редакції та підвищено посадові окладі працівників, у тому числі начальнику управління майнових відносин (а.с.126-130).

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що у травні 2016 року, тобто, на момент затвердження штатного розпису та підвищення посадових окладів, у ДП «Укрспирт» була відсутня фінансова можливість провести коригування заробітної плати на коефіцієнт їх підвищення, оскільки на грошові кошти ДП «Укрспирт» неодноразово накладались арешти Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що підтверджується копіями постанов про арешт коштів боржника від 13 травня 2016 року, від 21 червня 2016 року, від 14 вересня 2016 року, від 22 вересня 2016 року (а.с.28-55).

Наведені обставини позивачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Згідно наказу ДП «Укрспирт» від 07 листопада 2016 року №631 «Про встановлення коефіцієнту коригування» встановлено з 01 листопада 2016 року коефіцієнт коригування всіх виплат (зарплат, премій тощо), які використовуються для обчислення середньої заробітної плати при розрахунку відпускних в розмірі 1,1, виходячи з відсутності у ДП «Укрспирт» фінансової можливості проводити коригування з урахуванням коефіцієнту підвищення, а також зважаючи на ряд судових процесів з постачальниками, арештом рахунків та іншими проблемами, повязаними з веденням фінансово-господарської діяльності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання позивача на те, що адміністрація підприємства після підвищення посадових окладів у травні 2016 року повинна була відразу провести коригування заробітної плати, оскільки встановлено, що у період з травня по жовтень 2016 року фінансова можливість ДП «Укрспирт» щодо коригування заробітної плати на підприємстві була обмеженою та нестабільною, що не давало можливості адміністрації підприємства спільно з профспілковим комітетом прийняти рішення про проведення коригування заробітної плати, а законодавством не встановлено термін, у який повинно бути проведено таке коригування.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що у період з травня по жовтень 2016 року фінансова можливість ДП «Укрспирт» щодо коригування заробітної плати на підприємстві була обмеженою, що не давало можливості адміністрації підприємства спільно з профспілковим комітетом прийняти рішення про проведення коригування заробітної плати та враховуючи, що коригування заробітної плати у ДП «Укрспирт» було проведено з 01 листопада 2016 року, а позивач був звільнений з роботи 05 жовтня 2016 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки розмір розрахункових позивача при звільненні був здійснений відповідного до діючого законодавства.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що після підвищення посадових окладів у травні 2016 року відповідач зобовязаний провести коригування заробітної плати працівникам відповідно до пункту 10 Порядку, не заслуговують на увагу, оскільки на госпрозрахункових підприємствах здійснюються коригування заробітної плати та інших виплат з урахуванням їх фінансових можливостей з посиланням на пункт 10 Порядку, тому ототожнення коефіцієнту підвищення тарифних ставок і окладів, встановлених спільними постановами адміністрації та профспілкових комітетів підприємства, з коефіцієнтом коригування заробітної плати за час відпусток, є помилковим. Таке коригування заробітної плати за час відпусток повинно визначатись виключно за наявності фінансової можливості підприємства і таке рішення приймається виконавчим органом підприємства відповідно до повноважень, встановлених його статутом.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку та компенсації середнього заробітку за час затримки у виплаті компенсації за невикористану відпустку.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді