Справа №295/9880/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі с/з Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначив, що 30.07.2005 року між сторонами по справі був укладений шлюб, який 01.07.2013 року був розірваний. Під час спільного сімейного проживання сторін була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка згідно із рішенням в подальшому була поділена між колишнім подружжям по 1/2 частці за кожним. Згідно зі змістом позову, одночасно із придбанням квартири бувшим подружжям придбано майно, що знаходилось в квартирі, а саме кухонні меблі з обладнанням та кімнатні меблі, які є спільною сумісною власністю бувшого подружжя. Крім цього, під час проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства станом на 01.01.2007 року було побудовано гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Світанок», який на даний час також є спільною власністю бувшого подружжя по закону. Після розлучення сторони не змогли досягти згоди щодо поділу майна, у зв'язку із чим ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на 1/2 гаражу НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Світанок» та майна (кухонні меблі з обладнанням та кімнатні меблі), яке знаходиться в квартирі за адресою: АДРЕСА_2; стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 гаражу НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Світанок» та майна (кухонні меблі з обладнанням та кімнатні меблі); розподілити судові витрати між сторонами по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представники підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Крім того представники додали, що будівництво спірного гаражу почалось у 2007 році і позивач приймав у цьому участь разом із батьками, тестем та тещею. Гараж побудовано за 12 000 грн., які батько позивача - ОСОБА_4 передав сину через батька відповідача - ОСОБА_5 у 2006 році, але підтвердити це документально неможливо. Визнали, що на даний час правовстановлюючих документів на гараж немає. Власником гаража є ОСОБА_3, а не ОСОБА_5, і дана обставина підтверджується довідкою ГК «Світанок». Спірні меблі придбавались разом із квартирою і даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями квартири та звукозаписом засідання Богунського районного суду м. Житомира по справі №295/8646/13-ц, де представник відповідача ОСОБА_5 визнав, що квартира була придбана разом із меблями. За указані меблі кошти сплатив позивач, попередньо отримавши їх від батьків, а також бабусі відповідача. Загальна вартість меблів становить 8 416 доларів США (а.с. 28).

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пославшись на те, що позивачем не надано доказів права власності на спірні меблі, в договорі купівлі-продажу квартири про меблі нічого не вказувалось. Також, за словами представника, гараж НОМЕР_2 був побудований ним у 2004 році за власний кошт і позивач до спірного гаража не має жодного відношення, як і відповідач, котра взагалі ніколи не була членом гаражного кооперативу. Визнав, що правовстановлюючого документу на гараж немає, але на руках має техпаспорт на спірне майно. Звертав увагу, що сторонами по справі ніяких меблів в період шлюбу не придбавалось, однак при цьому визнав, що деякі меблі в квартирі були, але частину із них викинули, диван ОСОБА_2 забрав із собою на роботу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив суду, що в період із 1998 по 2008 року перебував на посаді голови правління ГК «Світанок» та саме правлінням кооперативу ОСОБА_5 десь о 2003-2005 роках виділено місце під гараж. За словами свідка, представник відповідача ОСОБА_5 на момент отримання гаражу був членом кооперативу і саме він будував гараж, однак ні номеру гаража, ні земельної ділянки свідок згадати не зміг. Будівництво гаражу відбувалось після сплати вступного внеску. Також свідку невідомо чи рахуються за сторонами у справі якісь гаражі у кооперативі. Підтвердив викладену у довідці інформацію (а.с. 79 виділ.мат.), крім обставин, за чий кошт був побудований гараж. Свідок послався на те, що у гаражному кооперативі є книга реєстрації довідок, однак немає комп'ютера. Люди інколи приносили свої довідки, після чого наведені у таких довідках дані перевірялись за обліковою книгою та підписувались повноважними особами кооперативу.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_7 пояснив суду, що був членом ГК «Світанок» у 2001-2002 роках і допомагав ОСОБА_5 будувати гараж НОМЕР_2 приблизно у 2004-2005 році, однак за чий кошт купувались будматеріали свідку невідомо. На будівельних роботах окрім ОСОБА_5 свідок нікого не бачив. За словами ОСОБА_7, місце під гараж отримав саме ОСОБА_5, який являється членом ГК «Світанок».

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено, що 30 липня 2005 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано 01.07.2013 року (т. 1 а.с. 5-7).

Дані обставини, серед іншого, встановлені рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.03.2014 у справі №295/8646/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ТОВ «БМ Банк» про визнання однокімнатної квартири спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. А оскільки дане рішення набрало законної сили, то ці обставини не підлягають доказуванню в силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Згідно із довідкою голови правління гаражного кооперативу «Світанок» ОСОБА_8, виданою 12.05.2013 за №12, за відповідачем ОСОБА_3 із 01.01.2007 року рахується гараж НОМЕР_2 у ГК «Світанок», вступні внески та членські внески сплачувались і сплачуються ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 10).

Натомість із копії довідки без дати і номеру, яка видана ОСОБА_5 й підписана головою гаражного кооперативу «Світанок» ОСОБА_6 слідує, що в 2004 році ОСОБА_5 оплатив вступні внески в ГК «Світанок», йому надане місце для забудови та він збудував гараж № НОМЕР_1 в ГК «Світанок» за власні кошти та є власником гаража № НОМЕР_1 в ГК «Світанок» (а.с. 79 виділ.мат.).

На підтвердження того, що ОСОБА_5 є власником гаража НОМЕР_2 останнім в судовому засіданні був наданий технічний паспорт на гараж (т. 2 а.с. 10).

Як вбачається із відповіді МГО ГК «Світанок» від 16.12.2016 №37, наданої на запит суду, попередник ОСОБА_8 при звільненні з посади голови правління в січні 2016 року не передав документів ГК «Світанок», а тому немає можливості відповісти на питання хто являється власником гаража НОМЕР_2 згідно документів, що знаходяться в ГК «Світанок» та хто і коли сплатив вступний внесок за земельну ділянку під гараж НОМЕР_2, у зв'язку із відсутністю у ГК «Світанок» належних документів (т.1 а.с. 245, т. 2 а.с. 1).

Відповідно до пояснень сторін у судовому засіданні право власності на спірний гараж ні за ким не зареєстровано і дана обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2017 року (т. 2 а.с. 11).

За змістом ст.ст. 2, 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 зі змінами та доповненнями (у редакції до розірвання шлюбу між сторонами), кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час розірвання шлюбу між сторонами), свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 5 зазначеного Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати прибудову, а також дозволити будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведенні ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власності на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки зі її цільовим призначенням.

Правові наслідки самочинного будівництва, здійсненого власником на його земельній ділянці, встановлюється статтею 376 Цивільного кодексу України.

Сторонами в судовому засіданні було визнано, що земельна ділянка, на якій розташований спірний гараж НОМЕР_2, перебуває у комунальній власності та орендується гаражним кооперативом.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано доказів щодо прийняття спірного гаражу до експлуатації та його відповідності будівельно-санітарним нормам.

З огляду на те, що право власності на спірний гараж належним чином не оформлене, земельна ділянка під гаражем перебуває у комунальній власності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину гаражу під НОМЕР_2 у ГК «Світанок», оскільки позивачем не було надано суду належних й допустимих доказів набуття у передбаченому законом порядку ОСОБА_3 у власність гаражу у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Суд критично оцінює наявну в матеріалах справи довідку від 12.05.2013 №12, видану головою правління ГК «Світанок» ОСОБА_8, згідно із якою за ОСОБА_3 із 01.01.2007 року рахується гараж НОМЕР_2 в ГК «Світанок», оскільки зазначена довідка не може вважатись належним та допустимим доказом набуття відповідачем у власність спірного гаражу на час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Крім того, судом звернуто безпосередньо увагу на той факт, що дана довідка не містить прямого посилання на відповідача як власника гаражу, а згідно із її змістом голова правління кооперативу повідомляє лише про те, що за ОСОБА_9 рахується такий гараж.

На переконання суду, не підлягають й задоволенню вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 1/2 частину кімнатних та кухонних меблів з обладнанням, оскільки позивачем не надано будь-яких належних й допустимих доказів придбання сторонами таких меблів під час перебування у шлюбі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що зазначені меблі знаходились у квартирі АДРЕСА_3 не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Аналіз договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 01.02.2008, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, свідчить про те, що його предметом була тільки зазначена квартира. Жодної згадки про меблі текст даного договору не містить (т. 1 а.с. 165).

З огляду на викладене не підлягають задоволенню й вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 гаража та меблів, так як дані вимоги нерозривно пов'язані із попередніми позовними вимогами та позивачем не доведено, що спірне майно було набуто подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Крім того, на думку суду, вимога про стягнення грошової компенсації взагалі є безпідставною з точки зору принципу рівності часток дружини й чоловіка при поділі майна та з огляду на вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину меблів та гаражу в ГК «Світанок».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 209-212, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної -ц від скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В. Кузнєцов