Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

18 січня 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора, про розірвання спадкового договору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати спадковий договір, укладений між нею та ОСОБА_2, посвідчений 18.01.2006 державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 1-92; зняти заборону відчуження житлового будинку № 35 по вул. Малишева в м. Харкові, накладену 18.01.2006 державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 1-93.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що за станом свого здоровя вона потребувала сторонньої допомоги, мешкала одна в приватному будинку, тому вирішила укласти із своєї родичкою ОСОБА_2 спадковий договір, за яким остання зобовязалась виконувати її особисті немайнові розпорядження, в тому числі забезпечувати харчуванням, одягом, необхідними ліками, підтримувати житлове приміщення в належному стані, а після смерті отримає у власність належний ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Малишева,35. Однак ОСОБА_2 тривалий час порушує зобовязання, передбачені спадковим договором, не забезпечує її харчуванням, ліками, комунальні послуги не сплачує, на її потреби не зважає, останні два роки не цікавиться здоровям, не знаходить часу зайти до помешкання, у звязку із чим позивач була вимушена укласти договір про соціальне обслуговування. Оскільки ОСОБА_2 не виконує її розпорядження, що встановлено умовами спадкового договору, ОСОБА_1 вимагає його розірвання у судовому порядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, зазначала, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує зобовязання, визначені спадковим договором, продукти харчування та ліки купуються за її кошти, комунальні послуги також сплачуються за її кошти, на її прохання та за її кошти купувались необхідні меблі та побутова техніки, а також вікна. Іноді їй допомагає соціальний працівник. Відповідач ОСОБА_2 та члени її родини чоловік, син та невістка допомагали їй, а тому вона вирішила укласти оспорюваний договір. Впродовж тривалого часу відповідач та її родина допомагали їй, однак після смерті чоловіка відповідачки допомога не надавалась. З вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 не відвідує та не допомагає їй. На теперішній час їй допомагають сторонні особи або сусіди. В подальшому в судове засідання не зявлялась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувати проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка зазначала, що ОСОБА_1 вона допомагала з 2000 року і лише на її неодноразові прохання у 2006 році вони уклали спадковий договір. Весь час вона разом із чоловіком допомагали позивачці, купували продукти харчування, ліки як за власні кошти, так і за кошти позивача, її чоловік проводив дрібний ремонт у будинку, порався на земельній ділянці, невістка проходила прибирати у помешканні. Вона працювала, а тому не могла часто відвідувати позивача, жодних зауважень від ОСОБА_1 вона не отримувала. В 2013 році ОСОБА_1 зламала кінцівку і ОСОБА_2 близько двох місяців мешкала разом із нею. Відповідач вказує, що вона належним чином виконувала умови спадкового договору, виконувала прохання та вказівки ОСОБА_1, однак після смерті її чоловіка вона не могла так часто як раніше відвідувати та в той же спосіб допомагати ОСОБА_1, остання була цим не вдоволена, їх стосунки почали погіршуватися, вони почали сваритися, ОСОБА_1 її ображала, виганяла її в будинку, а тому ОСОБА_2 з вересня 2015 року перестала їй допомагати, останній раз відвідала ОСОБА_1 в лютому 2016 року.

Від третьої особи - Сьомої Харківської державної нотаріальної контори до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

18 січня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 1-92.

За умовами даного договору набувач ОСОБА_2 зобовязується виконувати особисті немайнові розпорядження відчужувача ОСОБА_1, а саме: купувати одяг, продукти харчування та необхідні ліки для відчужувача та за його вимогою, за кошти за домовленістю сторін, а також забезпечувати порядок в зазначеному будинку, і в разі смерті набуває право власності на майно ОСОБА_1, яке складається з жилого будинку з надвірними будівлями № 35 по вул.. Малишева в м. Харкові.

Відповідно п. 7 спадкового договору нотаріусом накладено заборону відчуження жилого будинку з надвірними будівлями № 35 по вул.. Малишева в м. Харкові.

Пунктом 9 спадкового договору встановлено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до положень ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1305 ЦК України встановлено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. На майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження (ст. 1307 ЦК України).

Статтею 1308 ЦК України передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 не виконує її прохання та розпорядження, не купує їй необхідне харчування, ліки, її житловий будинок не утримує в належному стані, вона була вимушена укласти договір про соціальне обслуговування протягом 2014-2015 років.

Відповідач ОСОБА_2 вказує, що вона та члени її родини надавали необхідну допомогу ОСОБА_1, виконувала її розпорядження, при цьому підтверджувала, що цю допомогу більш надавав її чоловік, оскільки вона працювала. Після смерті чоловіка, вона намагалась допомагати позивачу, але не так часто. ОСОБА_1 була цим не вдоволена, вони сварились і з вересня 2015 року вона перестала відвідувати та допомагати ОСОБА_1, оскільки остання виганяла її.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 за клопотанням позивача ОСОБА_1 повідомили, що позивача знають вже тривалий час, їм відомо, що будо укладено спадковий договір, за яким ОСОБА_2 мала допомагати позивачці, однак ОСОБА_2 вони бачили дуже рідно, зі слів ОСОБА_1 їм відомо, що найбільшу допомогу надавав саме чоловік відповідача, а не вона особисто.

Свідки ОСОБА_11М, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідача ОСОБА_2, повідомили, що спадковий договір був укладений лише на вимогу ОСОБА_1, відповідач не просила цього, вони усі разом допомагали ОСОБА_1, на її прохання купували ліки, продукти харчування, прибирали будинок, утримували в належному стані земельну ділянку.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_11М, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, оскільки вони є родичами відповідача, ОСОБА_11 є невісткою, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є рідними синами, а ОСОБА_12 є онуком.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи усі надані сторонами докази у їх сукупності, у тому числі пояснення позивача ОСОБА_1, яка у судовому засіданні категорично стверджувала, що ОСОБА_2 не виконує умови спадкового договору, пояснення відповідача ОСОБА_2, яка не спростувала твердження позивача, суд доходить висновку, що спадковий договір не виконувався належним чином з боку набувача.

Безпосередньо ОСОБА_2 умови цього договору виконувала лише за наявності в неї такої можливості, що також підтверджується показаннями свідків.

У судовому засіданні встановлено і не оспорюється сторонами у справі, що з лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 взагалі не виконує умови спадкового договору.

Відповідач ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею умов спадкового договору протягом усього часу його дії.

За таких обставин, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про розірвання договору є законними та обґрунтованими.

Що стосується вимог позивача зняти заборону з майна, суд вважає їх заявленими передчасно, оскільки в судовому порядку розглядається спори про захист порушених прав особи, однак суду не надано інформації про відмову державного реєстратора провести відповідну дію.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Питання про сплату судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати спадковий договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 18.01.2006 державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 1-92.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 478,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_15