Справа №582/25/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/469/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а:

10.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином відповідача. Його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розлучилися та разом не проживають. Мати, щоб утримувати його змушена працювати за кордоном. На даний час він є студентом 3 «А» классу ВІТ (відділення інформаційних технологій) Старшої школи з поглибленим навчанням медіа техніки (5 років навчання) в м. Леондінг в ОСОБА_7, термін навчання - 5 років. Відповідач має задовільний стан здоров'я і постійну роботу, матеріальної допомоги йому не надає з 02 серпня 2016 року. Просить стягнути з відповідача на його утримання як на сина, який продовжує навчання, щомісячно ? частину від усіх видів заробітку, починаючи з 02 серпня 2016 року і до закінчення ним навчання. Витрати у справі у зв'язку з наданою юридичною допомогою, складання позовної заяви у сумі 300 грн. покласти на відповідача.

Рішенням суду від 06 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним, необгрунтованим, не відповідає обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд не звернув уваги на прожитковий мінімум громадян ОСОБА_7 і дійшов безпідставного висновку про недоведеність ним витрат на навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_8, які підтримали апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_5, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7). На даний час позивач є повнолітнім.

Шлюб між його батьками - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано 16 вересня 2005 року (а. с. 6).

Згідно перекладу з німецької на українську мову довідки навчального закладу учень ОСОБА_3, 02 серпня 1998 року відвідує у 2016/2017 навчальному році 3 «А» класс ВІТ (відділення інформаційних технологій), а саме старшу школу, відділення інформаційних технологій з поглибленим вивченням медіатехніки ( 5 років навчання) у м. Леондінг, ОСОБА_7 (а. с. 8-9).

Позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Також за вказаною адресою зареєстровані його мати ОСОБА_9, дід ОСОБА_10 та баба ОСОБА_4 (а. с. 10).

Відповідач ОСОБА_5 26 липня 2011 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 (а. с. 25). Від шлюбу має малолітню доньку Анну, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).

Відповідач працює у ФОП ОСОБА_12 з 01 вересня 2015 року водієм, за грудень 2016 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 1600 грн. (а. с. 27).

Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п.20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження потреби у матеріальній допомозі у звязку з навчанням. Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав довідку на німецькій мові з українським перекладом про його навчання. Але з її змісту неможливо зрозуміти в якому саме навчальному закладі навчається позивач, коли починається та закінчується термін його навчання. Доказів витрат на оплату навчання, інших витрат у звязку з навчанням, що свідчило б про наявність у позивача потреби у матеріальній допомозі з боку відповідача, також суду не надано.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату та має на утриманні малолітню доньку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в наданій позивачем довідці зазначено місце його навчання, а також строк навчання 5 років, так як в довідці зазначено термін навчання на відділенні інформаційних технологій з поглибленим вивченням медіатехніки, електроніки, техноінформатики, біомедицини - 5 років, але не зазначено на який конкретно термін позивач зарахований на навчання, дату початку та закінчення його навчання в навчальному закладі.

Посилання в апеляційній скарзі на розмір витрат позивача також належними доказами ним не підтверджено. Щодо прожиткового мінімуму на одну особу в розмірі 1000 євро, встановленого в ОСОБА_7, про який зазначено в апеляційній скарзі, то він стосується громадян ОСОБА_7. Позивач є громадянином України, для яких встановлено інший прожитковий мінімум.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -