АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/252/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_7 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_7 звернулася до суду з цивільним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ПП «Ажіо», треті особи: «Оцінка-Експо», ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", про визнання недійсними та скасування звітів про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості та рецензії про незалежну оцінку ринкової вартості майна та з заявою про забезпечення даного позову.

Мотивуючи заяву про забезпечення тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження (ВП № 44537025) з примусового виконання виконавчого листа Христинівського районного суду Черкаської області у справі № 2-135/12 від 16.06.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки (комплекс нежитлових будівель і споруд, що розташований в АДРЕСА_1), що належить ОСОБА_7

25.08.14 року відділом примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження № 44537025 з примусового виконання зазначеного рішення суду.

12.12.2014 року державним виконавцем Вакуленко С.М винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ПП «Ажіо» для участі у виконавчому провадженні, щодо проведення експертної оцінки майна належного ОСОБА_7, а саме: комплексу нежитлових будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з метою подальшої передачі зазначеного майна на реалізацію.

23.05.2016 року ПП «Ажіо» було виготовлено висновок про оцінку майна, копію якого відділом примусового виконання рішень було направлено ОСОБА_7 для ознайомлення.

Ринкова вартість об'єкту оцінки згідно висновку від 23.05.2016 року становила -

З 800 000 грн. (без ПДВ).

Не погоджуючись з визначено ПП «Ажіо» ціною нерухомого майна, на яке звертається стягнення, ОСОБА_7 через свого представника було подано до відділу ДВС заяву на проведення рецензії оцінки. Проведення рецензії вимагав також і представник стягувана.

22.08.2016 року відділом примусового виконання рішень на адресу заявника було направлено супровідний лист з додатками у вигляді ксерокопії нового звіту ПП «Ажіо» від 17.08.2016 року проведеного за результатами рецензії від 16.08.2016 року.

Вартість об'єкту згідно нової оцінки склала 2 020 700 грн. (без ПДВ).

З новим звітом про оцінку 22.08.2016 року особисто ознайомився представник ОСОБА_7

Непогоджуючись з новим звітом про оцінку майна заявницею було подано відповідний позов (скаргу).

Проте ОСОБА_7, зазначає, що до моменту прийняття рішення по суті справи, відділом примусового виконання рішень можливе буде проведення реалізації нерухомого майна шляхом електронних торгів за заниженою вартістю, що встановлена звітом про оцінку, який не відповідає нормам чинного законодавства України.

На думку заявниці, підтвердженням того, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» намагається продати належне їй майно в шість разів дешевше фактичної ринкової вартості на такий вид об'єкту нерухомості є те, що реальна купівельна ціна такої нерухомості становить приблизно 10-15 млн. гривень, і фактично майже такий же само висновок здійснив і суб'єкт оціночної діяльності, після замовленої заявницею оцінки.

Доказом цього є оприлюднене оголошення на сайті нерухомості ОЛХ, з якого вбачається, що є потенційні покупці на купівлю такого ж об'єкта нерухомості, в тій само місцевості.

Крім того, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на своєму офіційному сайті розмістив оголошення про продаж належного ОСОБА_7 майна за ціною 2 млн. гривень, що навіть менше визначеної суб'єктом оціночної діяльності.

Заявниця вказує на те, що такі оголошення свідчать про те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в будь-який момент може від свого імені відчужити належне їй майно, що в подальшому ускладнить, а то й взагалі унеможливить його повернення.

ОСОБА_7 просила суд:

- вжити заходи забезпечення позову та до розгляду справи по суті встановити заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться за адресою Черкаська область, АДРЕСА_1;

- заборонити Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, вчиняти дії, пов'язані із державною реєстрацією права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а саме: комплекс нежитлових будівель та споруд, що знаходиться за адресою Черкаська область, АДРЕСА_1.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 1 листопада 2016 року заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено частково.

До розгляду по суті цивільної справи № 706/1178/16-ц за позовом ОСОБА_7 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ПП «Ажіо», треті особи: ПП «Оцінка - Експо», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання недійсними та скасування звітів про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості майна та рецензії про незалежну оцінку ринкової вартості майна заборонити будь - яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь - який спосіб комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 за оцінкою, зазначеною у звіті про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 від 23.05.2016 року; рецензії від 16.08.2016 року на звіт від 23.05.2016 року про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1; звіті про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 від 17.08.2016 року /а.с. 22-23/.

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції 15 листопада 2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з апеляційною скаргою /а.с. 25-33/.

Вмотивовуючи її тим, що відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. А, оскаржуваною ухвалою суду фактично зупинено виконання судового рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 10.02.2012 року у справі №2-135/12 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки заборонено відчужувати нерухоме майно на яке звертається стягнення в межах виконавчого провадження на підставі звіту про оцінку проведену в рамках зазначеного виконавчого провадження.

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 01.11.2016р. фактично порушено положення статті 124 Конституції України та вимоги п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Окрім того, згідно абз.2,3 п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між: сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між; державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Тому апелянт зазначає, що позивачем не вірно було обрано спосіб захисту своїх прав та відповідно зазначений спір не може вирішуватися у позовному проваджені. Провадження у даній справі не підлягає відкриттю, та відповідно не підлягає забезпеченню.

Крім того, ОСОБА_7 вже раніше скористалася своїм правом на оскарження в процесуальному порядку звітів про незалежну оцінку та рецензію, однак рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 03.10.2016р. у справі №2-135/12 (4-с/706/5/16) (Суддя Орендарчук М.П.) було відмовлено у повному обсязі в задоволенні скарги ОСОБА_7

Апелянт просить суд:

- скасувати Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01.11.2016 року;

- відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч. 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

У п. 4 цієї Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Ч. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Але при вирішенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову суд вказаних норм процесуального права та роз'яснень Верховного Суду України не врахував.

Зокрема, розглянувши вказану заяву, суд ухвалив: до розгляду по суті цивільної справи № 706/1178/16-ц за позовом ОСОБА_7 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ПП «Ажіо», треті особи: ПП «Оцінка - Експо», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання недійсними та скасування звітів про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості майна та рецензії про незалежну оцінку ринкової вартості майна заборонити будь - яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь - який спосіб комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 за оцінкою, зазначеною у звіті про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 від 23.05.2016 року; рецензії від 16.08.2016 року на звіт від 23.05.2016 року про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1; звіті про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 від 17.08.2016 року /а.с. 22-23/.

Але до таких висновків суд дійшов при неповному та неправильному з'ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Так колегією суддів встановлено, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 10.02.2012 року у справі № 2-135/12, з метою погашення заборгованості в сумі 3 345 714 грн. 64 коп. по кредитному договору №010/05-02/025-09 від 09.10.2009р та судових витрат понесених позивачем при поданні позову до суду, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - Комплексу нежитлових будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею приміщень - 8387,8 кв. м., які рахуються за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Христинівської міської ради 13.10.2008р., зареєстрованого в Христинівському виробничому відділку КП «Черкаське ООБТІ» під № 70 в книзі 2, та визачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», в особі Черкаської обласної дирекції, від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»та початкову ціну визначити в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності.

З метою практичної реалізації права продажу Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», в особі Черкаської обласної дирекції, від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу вище зазначеного предмету іпотеки зобов'язано Христинівський виробничий відділок КП «Черкаське ООБТІ» видати останньому необхідну для вчинення цього правочину технічну та правовстановлюючу документацію.

4 лютого 2014 року ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.04.2016 року, було змінено спосіб виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 10.02.2012 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, треті особи: ТОВ «Агрокомплекс - Л» про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення предмету іпотеки, а саме, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, - Комплексу нежитлових будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею приміщень - 8387,8 кв. м., які рахуються за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Христинівської міської ради 13.10.2008р., зареєстрованого в Христинівському виробничому відділку КП "Черкаське ООБТІ, шляхом проведення прилюдних торгів та початкову ціну визначити в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності в процесі здійснення виконавчого провадження.

25.08.14 року відділом примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження № 44537025 з примусового виконання зазначеного рішення суду, яке знаходиться у провадженні та по якому здійснюються виконавчі дії. При цьому рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 03.10.2016р. суд відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_7 про визнання неправомірними дій держаного виконавця Вакуленко С.М. щодо здійснення оцінки майна, визнання недійсною оцінки предмета іпотеки, визначеної за результатами рецензування, викладену у висновку та звіті суб'єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо», зобов'язання державного виконавця Вакуленко С.М. здійснити повторну оцінку майна боржника та призначити для її здійснення суб'єкта оціночної діяльності іншого, ніж ПП «Ажіо».

Таким чином колегією суддів встановлено, що існує судове рішення, яке набрало законної сили та звернуто до виконання й виконавчий лист перебуває на виконанні у ДВС, а суд вказаною ухвалою фактично зупинив його виконання, що є неприпустимим, оскільки згідно статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

Тому ухвала Христинівського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_7 про забезпечення позову підлягає до скасування з постановленням нової ухвали, якою належить у задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову у даній справі відмовити в повному обсязі з тих підстав, що вжиття заходів забезпечення позову про які у заяві від 28 жовтня 2016 року просила позивач призведе до зупинення виконання рішення суду, яке вступило в законну силу.

При цьому заперечення представника ОСОБА_7 щодо відсутності підстав для апеляційного розгляду даної скарги, оскільки суд першої інстанції ухвалою від 18.11.2016р. скасував заходи забезпечення позову, - є помилковими.

Тому, що предметом розгляду суду апеляційної інстанції є зокрема ухвала про забезпечення позову на предмет дотримання судом норм процесуального права на час її постановлення. А постановивши ухвалу від 18.11.2016р., суд, відповідно до вимог ст.154 ЦПК України, скасував заходи забезпечення позову, а не ухвалу, яка оскаржується.

Тому ця обставина не є підставою для закриття апеляційного провадження, оскільки в такому разі апелянт буде позбавлений права на доступ до правосуддя в частині оскарження ухвали суду. Як не може бути ця обставина й підставою для відмови в задоволенні вимог апеляційної скарги, враховуючи встановлені колегією суддів порушення, які допустив суд першої інстанції та безпідставність вимог заяви про забезпечення позову. А про наявність законних підстав для забезпечення позову у спосіб, що вказаний в заяву, сторона позивача доказів не надала і заперечень представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не спростувала.

Керуючись ст.ст. 152-153, 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року - задовольнити.

Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_7 про забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову у даній справі - відмовити в повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :