АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Макаренко І.О.
№22-ц/796/1162/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АРНІА», поданою представником ОСОБА_4 про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АРНІА» до ОСОБА_2 про стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків.

22 серпня 2016 року ТОВ «АРНІА» подало клопотання про забезпечення позову, в якому вказало, що 06.03.2016 року в магазині «Стефано Річчі», де товариство здійснює продаж елітного одягу, аксесуарів та взуття, сталося залиття, внаслідок чого товар було пошкоджено, а ТОВ «АРНІА» зазнало збитків на 12 748 132 грн.

Причиною залиття був прорив пластикового корпусу фільтра гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_1, власником якої є відповідач ОСОБА_2

Даний товар було застраховано у відповідності до Договору добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ №PRP0030972 від 25.01.2016 року, за яким страховик сплатив на користь товариства страхову суму в розмірі 9 424 563 грн.

У зв'язку з неправомірними діями відповідача та неповним відшкодуванням збитків страховиком шкода, завдана товару товариства, не відшкодована в повному обсязі.

ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання обов'язку власника майна щодо відшкодування збитків, завданих з його вини, і не проявляє бажання вирішити спір мирним шляхом.

Доцільним та об'єктивним у даному випадку буде забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру відповідача. Застосований захід не перешкоджатиме відповідачу користуватися майном.

З урахуванням наведеного ТОВ «АРНІА» просило суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АРНІА» до ОСОБА_2 про стягнення збитків задоволено в повному обсязі.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Зазначає, що особа, яка звернулася до суду з позовом, який був забезпечений шляхом накладення арешту на квартиру, ніколи й ніяким чином не мала будь-яких цивільно-правових та/або інших відносин. Відповідач ніколи не чув про цю особу, не отримував жодних усних чи письмових претензій та/або скарг та/або вимог від позивача.

Посилається, що суд першої інстанції не з'ясував особу відповідача, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, не пересвідчився в тому, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 25.01.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення позовушляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, оскільки позивач звернувся з майновим позовом про стягнення збитків.

Відповідно заявлених вимог позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 3 233 569 грн і в разі задоволення позову можуть виникнути труднощі щодо виконання рішення суду.

Обраний ТОВ «АРНІА» вид забезпечення позову відповідає вимогам ст. 152 ЦПК України, є співмірним із заявленими позивачем вимогами та гарантує виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Також колегія суддів зазначає, що накладення арешту на квартиру відповідача не порушує його прав володіння та користування вказаним майном і такий захід забезпечення підлягає скасуванню у разі відмови позивачу в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва