Справа № 390/96/17
Провадження № 2/390/194/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" березня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Квітки О.О.,

при секретарі Шматковій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 3 у будинку № 66 по вулиці Шевченка у с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві особистої власності належить 1/2 частина квартири, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, вул. Шевченка, б.66, к.3. У зазначеній квартирі позивачка проживає зі своїми дітьми. В 2002 році ОСОБА_1 вступила у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3, з її згоди він вселився у квартиру й був зареєстрований у ній. З 2004 року ОСОБА_3 почав зловживати спиртними напоями та влаштовувати в будинку скандали, у звязку з чим ОСОБА_1 змушена була звертатися в органи міліції за допомогою, його викликали на бесіди, він давав обіцянки виправитися, однак через деякий час знову починав агресивно поводитися. Неодноразово позивачка прощала свого цивільного чоловіка, намагаючись зберегти родину, однак у літку 2010 року спільне життя стало неможливим, відповідач набрав кредитів у банках та в червні 2010 року, тайкома, забравши речі, зник, не залишивши своєї нової адреси проживання. Із червня 2010 року по теперішній час ОСОБА_1 не має ніяких відомостей про місце перебування ОСОБА_3, від знайомих в 2011 році довідалася, що він поховав свою матір і виїхав за межі міста. ОСОБА_3 не є членом родини позивача, сторони не підтримують сімейних відносин, родина розпалася в 2010 році й останній добровільно залишив спірне житлове приміщення. Враховуючи зазначене та те, що реєстрація ОСОБА_3 у квартирі, частина якої належить позивачу, порушує її права щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, ОСОБА_1 вирішила звернутися з відповідним позовом до суду.

Позивач та її представник в призначене судове засідання не зявились, 02.03.2017 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі і без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с44).

Відповідач ОСОБА_3 в призначене судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками по останньому відомому місцю реєстрації та через оголошення в газеті Кіровоградської обласної ради та обласної державної адміністрації «Народне слово» №7(3289) від 16 лютого 2017 року (а.с.48-51).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, вул. Шевченка, б.66, к.3, належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частина ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності №16 від 11.01.1997, видане Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою, та 1/2 частини ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу №96 від 10.11.1992 (а.с. 5, 54).

Згідно із довідкою № 176/1, яка видана Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області 13.01.2017, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Склад сімї: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, не родич, син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, онуки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає (а.с.12).

З актів, які складені 01.08.2010, 05.11.2013 та 20.12.2016, за участі сусідів, підписи яких засвідченні секретарем Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_9 слідує, що ОСОБА_3 виїхав на інше постійне місце проживання у червні 2010 року, з того часу у квартирі не проживає, речі його відсутні, протягом 6-ти років ніхто з сусідів його не бачив (а.с.7, 8, 9).

В силу вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Підставою звернення до суду є захист прав власника щодо безперешкодного володіння та користування належним йому майном, усунення обмежень його прав, які повязані з фактом реєстрації місця проживання відповідачів за адресою будинку, що належить позивачу.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним.

В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право на користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 не проживає більше року в вищезазначеній квартирі, 1/2 частина якої належить позивачу на праві приватної власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Пунктом 6 ч.3 ст.79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі: 640,00 грн. судового збору та 225,00 грн. витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

На підставі ст.150 ЖК Української РСР, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 405, ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, вул. Шевченка, б. 66, к.3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 865 (вісімсот шістдесят пять) грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_10