Провадження № 22-ц/780/212/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 9 18.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Білоконь О.В., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка не брала участі у розгляді справи, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2013 року у справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що він разом з ОСОБА_4 починаючи з 1998 року проживали однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

За час їхнього проживання вони вели спільне господарство, разом займалися підприємницькою діяльністю, мали спільний бюджет, придбавали побутову техніку для дому, речі домашнього вжитку, а також обладнання для забезпечення підприємницької діяльності. Спільних дітей не має.

Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без шлюб необхідно для визнання спільної сумісної власності на майно набуте за час спільного проживання з померлою.

На підставі викладеного просив суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2013 року заяву про встановлення факту задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, але щодо якої, на її думку, вирішено питання про права та обов'язки, подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вона не брала участі у розгляді справи, але із заяви ОСОБА_3 вбачається спір про право, оскільки вона є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 , після смерті якої прийняла спадщину.

Про оскаржуване рішення суду дізналася під час розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на конструктивні елементи та матеріали торговельного павільйону та усунення перешкод в користуванні.

Зі змісту заяви про встановлення факту вбачається, що це потрібно ОСОБА_3 для визнання майна, що є предметом спадщини спільною сумісною власністю. Однак суд першої інстанції, встановлюючи факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, не перевірив всі обставини справи та не з'ясував чи не виникає зі змісту заяви спору про право із спадкоємцями.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просила апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_3 про встановлення факту залишити без розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник у 1997 році познайомився із ОСОБА_4, та з 1998 року стали проживати разом в квартирі АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Після смерті ОСОБА_4 заявник за власний рахунок провів її поховання та організовував поминки, що підтверджується свідоцтвом про поховання та договором про надання ритуальних послуг.

Дітей від спільного проживання у нього з ОСОБА_4 не було.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції .

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

При цьому, розглядаючи справи про встановлення фактів, суди повинні враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в Постанові Пленуму «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №15 від 31 березня 1995 року.

Так, згідно з п. 1 цієї Постанови Пленуму звертається увага судів на те, що відповідно до ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 та матеріалів справи вбачається, що він просив суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки для визнання майна набутого за час спільного проживання спільною сумісною власністю. Таким чином встановлення такого факту прямо пов'язується з наступним вирішенням спору.

Відповідно суд першої інстанції повинен був з'ясувати з якою метою ОСОБА_3 звернувся до суду із такою заявою, та у відповідності до ч. 4 ст. 255 ЦПК України у випадку якщо в заяві про встановлення факту вбачається спір про право, повинен був відмовити у відкритті провадження, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишити заяву без розгляду.

Однак судом першої інстанції було проігноровано вимоги чинного цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення незаконного рішення суду.

Окрім того, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлено лише з моменту набрання чинності ЦПК України від 2004 року, яким передбачено право суду встановлювати такі факти.

У відповідності до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Скільки рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції - скасуванню з постановленням ухвали про залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду..

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка не брала участі у розгляді справи задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2013 року скасувати .

Заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді