Провадження №2-з/760/35/17
в справі №760/215/17-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Бугайчука О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про виселення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить виселити відповідачку з АДРЕСА_1.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачці та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання власнику реалізовувати право користування майном, а саме щодо проживання в квартирі і вільного доступу до неї, входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків.

Зазначає, що товариство є власником даної квартири, набутої в порядку, визначеному ст.37 Закону України « Про іпотеку».

24 грудня 2016 року представниками була здійснена спроба потрапити у житло, належне товариству, однак було виявлено, що у ньому незаконно проживає відповідачка, яка уклала Кредитний договір з банком, передавши в іпотеку спірну квартиру.

В подальшому 26 грудня 2016 року останньою повторно не було надано доступу до зазначеної квартири.

Таким чином товариство позбавлене можливості вживати заходи для збереження майна та має підозри, що відповідачка або інші зацікавлені особи можуть знищити його та унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Підстави забезпечення позову врегульовано ст.151 ЦПК України.

З точки зору ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.2 ст.151 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 152 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

За даною нормою закону однією з причин, в зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Так, предметом спору сторін є виселення відповідачки з квартири АДРЕСА_1.

Згідно наданого витягу з Державного реєстру правочинів за №71108243 від 21 жовтня 2016 року, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 39,7 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі Договору іпотеки серія та №4060 від 10 серпня 2007 року, підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27320690 від 21 грудня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кобелєвою А.М..

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить позивачу.

Здійснення позивачем права власності на спірну квартиру обмежується діями колишнього власника, яка проживає в квартирі, не надаючи доступу до неї позивачу, як власнику.

В свою чергу на позивача, як власника, законом покладено обов»язок утримання та зберігання даного майна, однак останній, як власник, виконати цей обов»язок не може.

За таких обставин суд вважає обгрунтованими побоювання позивача щодо можливих труднощів у виконанні рішення суду в разі задоволення його вимог внаслідок дій відповідача.

Враховуючи викладене вище, характер спору, що виник, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви та заборону відповідачці вчиняти дії, направлені на обмеження прав позивача, як власника.

В той же час, будь-яких даних, які б свідчили про те, що інші особи, окрім відповідачки, можуть вчиняти дії, які обмежують права позивача, як власника житла, у суду немає, а тому в цій частині суд не знаходить підстав для задоволення заяви .

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, які перешкоджають ТОВ»КЕЙЦТ-КОЛЕКТ», як власнику квартири, реалізовувати право користування майном, а саме: щодо користування квартирою АДРЕСА_1 , вільного доступу до неї, входження, встановлення охоронної сигналізації та заміни замків.

Позивач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙТ-КОЛЕКТ», , адреса місцезнаходження: 04073 м. Київ просп. Маяковського, 28А, 8-й поверх.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, прож. за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя