Справа №242/4159/16-ц
Провадження №2/242/103/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретарів Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1, третя особа: "Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Екран-Сервіс", про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, в обґрунтування позову зазначивши, що 25.02.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 була підписана анкета № 006-Р/041323 за умовами якої Відповідач акцептував та приєднався до публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та кредит» на укладення Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток. За умовами даного договору Банк відкрив відповідачу поточний рахунок № 2980001 у гривнях для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та видав платіжну карту Visa Classic Debit. На рахунок відкритий відповідачу були зараховані кошти у розмірі 200 000 грн. 00 коп., а саме: 13.03.2015 року у сумі 80 000 грн. 00 коп., 19.03.2015 року у сумі 70 000 грн. 00 коп., 27.03.2015 року у сумі 50 000 грн. 00 коп. від юридичної особи ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» з призначенням платежів на карткові поточні рахунки у Банку, належні іншим фізичним особам, у сумах коштів, кожна з яких не перевищує максимальної суми відшкодування вкладу, гарантованої державою (у розмірі 200 000 грн. 00 коп., що встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), з метою подальшого отримання зазначеними фізичними особами як вкладниками, сум грошових коштів, що нібито належать цим фізичним особам, в межах сум гарантованого відшкодування від держави в особі Фонду. Згідно постанови НБУ від 19.01.2015 року № 34/БТ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів. Даною постановою було запроваджено обмеження в діяльності Банку, а саме: постановлено не допускати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Постановою НБУ від 16.07.2015 року № 463/БТ строк віднесення Банку до категорії проблемних продовжено на 30 днів. Згідно листа НБУ від 02.06.2016 року № 18-005/47023/БТ банк отримав Постанову № 34/БТ 19 січня 2015 року, а Постанову № 463/БТ 20 липня 2015 року. Таким чином у період з 20.01.2015 року по 18.08.2015 року банку було заборонено переказ та зарахування коштів на рахунки фізичних осіб, оскільки такі операції згідно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» збільшують гарантовану суму відшкодувань Фондом. Крім того, зазначив, що підстави переказу (рух коштів) є помилковим, оскільки 19.12.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (змінено назву на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Донецьке РУ» та ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» укладено Договір № 97369 відповідно до умов якого для зазначеного клієнту було відкрито поточний рахунок № 9980. У подальшому згідно рішення Наглядової Ради АТ «Банк «Фінанси та Кредит» діяльність філії «Донецьке РУ» припинено. Вказаний рахунок ТОВ «ВКФ «Екран-сервіс» № 9980 було закрито та відкрито інший рахунок № 2600.6.026243301, договір на розрахунково-касове обслуговування рахунку № 2600.6.026243301 не укладався, зміни до існуючого договору не вносились, таким чином підстави для обслуговування вищевказаного рахунку відсутні. Банком неправомірно, без законних підстав було здійснено переказ коштів з рахунку для обслуговування ТОВ «ВКФ «Екран-сервіс» № 2600.6.026243301 на зазначений транзитний рахунок банка № 2980. А у подальшому з вищевказаного рахунку здійснено переказ коштів та зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 № 2980001. У звязку з чим, просить суд, визнати недійсними перекази на загальну суму 200 000 грн. з транзитного рахунку банку № 2980 здійсненні Позивачем на підставі платіжних доручень платника ТОВ «ВКФ «Екран-сервіс» щодо перерахування коштів отримувачу ОСОБА_1 на платіжну картку Viza на її рахунок № 2980001 за призначенням: надання безвідсоткової позики, дог. 060 від 06.03.2015 року.

Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення та просить суд слухати справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просить суд слухати справу без його участі та письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки банк, здійснивши розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнтів та помилково ототожнив його із поняттям «правочин» у розумінні ст. 202 ЦК України, обрав невірний спосіб захисту цивільного права, звернувшись до суду з позовом про визнання правочинів недійсними. Крім того, Банк, здійснюючи перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» на картковий рахунок Відповідача, діяв відповідно до наданого юридичною особою платіжного доручення, з якого слідує, що сума грошових коштів, яка була перерахована, а також отримувач платежу ідентичні із тими, кому та в яких розмірах фактично здійснено перерахування грошових коштів. Тобто, будь-яка помилка зі сторони Банку в здійсненому переказі коштів відсутня. В той же час, відсутні будь-які заяви зі сторони відправника коштів ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» - про наявність допущеної помилки з їхнього боку чи вимоги щодо повернення помилково перерахованих коштів. Тобто відсутні докази порушення прав чи інтересів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», з чого слідує, що він є неналежним позивачем у даному позові. Посилання позивача на те, що ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» є неналежним платником, а ОСОБА_1 неналежним отримувачем, вважає також безпідставними, оскільки перерахування коштів, оспорювані позивачем, відповідають дійсним намірам сторін. Вважає вимоги, заявлені Позивачем незаконними та необґрунтованими, Банк є неналежним позивачем у справі, а спосіб захисту цивільного права обрано ним невірно. Просить відмовити у задоволенні позову АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними.

Суд дослідивши матеріали справи, зясувавши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

19.12.2007 року між філією «Донецьке РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» було укладено договір № 97369 на розрахунково-касове обслуговування та відкрито поточний рахунок у національній валюті № 9980.

Відповідно до листа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 885 від 07.06.2016 року, повідомлено, що у звязку з припиненням діяльності філії «Донецьке РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ініціативи банку було змінено рахунки клієнтів, ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» було закрито рахунок № 9980 та відкрито рахунок № 2600.6.026243301, тому заява на відкриття цього рахунку Банку не подавалась на розрахунково-касове обслуговування рахунків 2600.6.026243301 не укладався.

25.02.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 була підписана анкета № 006-Р/041323 за умовами якої остання акцептувала та приєдналася до публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та кредит» на укладення Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток. За умовами даного договору Банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № 2980001 у гривнях для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та видав платіжну карту Visa Classic Debit.

На рахунок відкритий ОСОБА_1 № 2980001 з транзитного рахунку банку № 2980 були зараховані кошти у розмірі 200 000 грн. 00 коп., а саме: 13.03.2015 року у сумі 80 000 грн. 00 коп., 19.03.2015 року у сумі 70 000 грн. 00 коп., 27.03.2015 року у сумі 50 000 грн. 00 коп. від юридичної особи ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» за призначенням: надання безвідсоткової позики, дог. 060 від 06.03.2015 року.

Згідно постанови НБУ від 19.01.2015 року № 34/БТ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в діяльності Банку, а саме: постановлено не допускати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до постанови НБУ від 16.07.2015 року № 463/БТ строк віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит до категорії проблемних продовжено на 30 днів.

Згідно листа НБУ від 02.06.2016 року № 18-005/47023/БТ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» отримав Постанову № 34/БТ 19 січня 2015 року, а Постанову № 463/БТ 20 липня 2015 року.

17.09.2015 постановою Правління Національного банку України №612 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 року прийнято рішення за № 171 про запровадження строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 тимчасової адміністрації. Відповідно до Постанови правління Національного банку України від 17.12.2015 р. N 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.12.2015 р. прийнято рішення № 230 про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільного права може бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд вважає частково прийнятними доводи представника відповідача, і вважає, що Банк, здійснивши розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнтів та помилково ототожнивши його із поняттям «правочин» у розумінні ст. 202 ЦК України, обрав невірний спосіб захисту цивільного права, звернувшись до суду з позовом про визнання правочинів недійсними.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнано недійсним правочин, який не вчинено.

Суд звертає увагу, що під правочином, законодавець розуміє правомірну, тобто не заборонена законом, вольову дію субєкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків.

Таким чином, правочин фактично є правовою підставою встановлення, зміни чи припинення цивільних прав та обовязків. За таких умов правовими підставами правовідносин Банку з відповідачем є: договір банківського вкладу; договір про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки. Правовою підставою правовідносин Банку з ТОВ ВКФ «Екран-Сервіс» є договір про відкриття поточного рахунку.

В той же час, перерахування коштів з рахунку ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» здійснено на підставі договору між даною юридичною особою та ОСОБА_1, про що підприємством було зазначено у платіжних дорученнях, наданих ним Банку. В даному випадку Банк, виконуючи волю клієнта, перерахувавши грошові кошти з його поточного рахунку на власний транзитний рахунок і далі на картковий рахунок відповідача, не вчиняв правочинів, а здійснював розрахунково-касове обслуговування клієнта відповідно до укладеного договору.

Суд звертає увагу, що здійснюючи перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» на картковий рахунок відповідача, позивач діяв відповідно до наданого юридичною особою платіжного доручення, з якого слідує, що сума грошових коштів, яка була перерахована, а також отримувач платежу ідентичні із тими, кому та в яких розмірах фактично здійснено перерахування грошових коштів. Тобто, будь-яка помилка зі сторони Банку в здійсненому переказі коштів відсутня.

В той самий час, будь-яких належних та допустимих доказів, щодо наявності заяви чи то повідомлення зі сторони відправника коштів ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» - про наявність допущеної помилки з їхнього боку чи вимоги щодо повернення помилково перерахованих коштів суду не надано.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, щодо помилковості грошових переказів, оскільки, згідно з нормами ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», обовязковою умовою помилкового переказу є списання певної суми коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача. Тоді як, з наданих позивачем доказів та копій платіжних доручень, наданими Банком в якості доказів у справі, ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» є належним платником, а ОСОБА_1 належним отримувачем; перерахування коштів, оспорюванні позивачем, відповідають дійсним намірам сторін.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність підстав для обслуговування Банком рахунку ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» № 2600.6.026243301, з якого даним підприємством було перераховано кошти на картковий рахунок ОСОБА_1, оскільки у договорі на розрахунково-касове обслуговування, укладеному між ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вказано рахунок № 9980, який в подальшому Банком було закрито і відкрито новий рахунок № 2600.6.026243301, без підписання при цьому нового договору чи внесення змін до старого.

В якості доказів Банк надає копію договору з ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс», копію рішення Наглядової Ради АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про припинення діяльності Філії «Донецьке РУ», копію довідки № 3-131100/7323 від 08.06.2016 р. та службової записки Начальника управління з операційної підтримки Слобожанського РД «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 885 від 07.06.2016 р.

Протоколом Спостережної ради Банку від 09.07.2014 р. засвідчено, що згідно з рішенням Наглядової Ради АТ «Банк «Фінанси та Кредит» припинилася діяльність Філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відбулася реорганізація.

Пункт 19.2. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах передбачає, що, зокрема, у разі проведення реорганізації в межах одного банку, банком здійснюється зміна рахунків клієнтів, про що, відповідно до п. 19.3. банк зобов'язаний завчасно повідомити всіх клієнтів у порядку, установленому внутрішніми положеннями банку.

Зміною рахунків клієнтів уважається процедура відкриття нових рахунків і закриття раніше відкритих рахунків клієнтів не за їх ініціативою, у результаті проведення якої змінюються всі або окремі (один або кілька) банківські реквізити клієнтів - найменування банку, код банку, номер рахунку, валюта рахунку (п. 19.1. зазначеної Інструкції).

Приписами п. 19.4 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах встановлено, що у разі зміни рахунків клієнтів нові справи з юридичного оформлення рахунків не формуються.

Факт проведення зміни рахунків ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» саме з ініціативи банку внаслідок його реорганізації засвідчено у листі Начальника управління з операційної підтримки Слобожанського РД «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 885 від 07.06.2016 р., а також в довідці за підписом Відповідача № 3-131100/7323 від 08.06.2016 р.

Суд вважає, що за таких обставин позивач невірно застосовує до ситуації зі зміною рахунків з ініціативи Банку внаслідок реорганізації, що відбулася, п. 19.6. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, відповідно до якої банки можуть застосовувати процедуру зміни рахунків у разі зміни умов договору банківського вкладу, помилково застосовує її до ситуації зі зміною рахунків з ініціативи банку внаслідок реорганізації, що відбулася, адже: даний пункт Інструкції встановлює залежність «зміна рахунків як наслідок зміни умов договору», а не навпаки; при зміні рахунків не відбулася зміна умов договору №97369 від 19.12.2007 р. (відповідно до ч. 2 п. 1.10. Інструкції у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу; сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок; строк зберігання коштів (за строковим вкладом); розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін; умови дострокового розірвання договору; інші умови за погодженням сторін. Тобто, зазначення в договорі саме номеру не є його обовязковою умовою та здійснюється за ініціативою сторін, а, отже, зміна рахунку не змінює умов такого договору).

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що обслуговування рахунку № 2600.6.026243301 здійснювалося на законних підставах згідно договору на розрахунково-касове обслуговування № 97369 від 19.12.2007 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Отже, посилання Банку на недійсність перерахування коштів з рахунку ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» на картковий рахунок ОСОБА_1 з підстав наявності в той момент заборон, про які вони не знали та не могли знати суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (в редакції від 08.02.2013 р.), затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р., передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Виключний перелік випадків, у яких банк зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта, встановлено пунктом 1.17 зазначеної Інструкції, а саме: в разі накладення на кошти арешту відповідно до законодавства України; на підставі рішення суду, яке винесене за зверненням органу державної податкової служби і надійшло до банку безпосередньо від суду або органу державної податкової служби після отримання рішення суду; за рахунком клієнта, щодо якого в цьому банку є публічне обтяження рухомого майна, яке накладене державним виконавцем.

Відповідно до п. 1.7. вказаної Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Обовязок банків виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів встановлено ст. 32.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Як зазначено у службовій записці заступника директора Департаменту завершення операцій АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 від 09.06.2016 р., поданої Банком в якості додатків до позовної заяви, перерахунок коштів з рахунку ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» на рахунок ОСОБА_1 здійснювався на підставі платіжних доручень юридичної особи, які відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є одним із видів розрахункових документів, за якими здійснюється ініціювання переказу.

Крім того, суд звертає увагу, що як зазначено самим позивачем суми переведені ТОВ «ВКФ «Екран-Сервіс» на рахунок ОСОБА_1 не перевищують гарантовану суму відшкодування за вкладами фізичних осіб передбачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проте, під час розгляду справи позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено порушення його прав чи інтересів, що зумовило його звернутися до відповідача із визначеними ним позовними вимогами.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства, не підтверджені матеріалами справи та позивачем не доведено порушення його прав чи інтересів діями відповідача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 202, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 11, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1, третя особа: "Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Екран-Сервіс", про визнання правочинів недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя