Справа № 128/3976/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20.01.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до рішення 14 сесії 4 скликання Якушенської сільської ради від 25.05.2004 року він є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована по АДРЕСА_1. 18 лютого 2006 року виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку за № НОМЕР_2, серія НОМЕР_1 відповідно до якого він власником земельної ділянки площею 0,2500 га по вулиці АДРЕСА_1 На зазначеній земельній ділянці в 1956 році ним побудовано житловий будинок, загальною площею 60,4 кв.м. Після цього до 2006 року ним самочинно збудовано прибудову, прибудову, котельню, сарай, літню кухню-сарай, сарай, сарай-гараж, убиральню, погріб, погріб, криницю, хвіртку, ворота, огорожу. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

27.03.2015 року Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстровий №117, інвентаризаційна справа 494 ). Відповідно до висновку про технічний стан будинку по АДРЕСА_2 встановлено те, що за результатами проведеного технічного обстеження об'єкта прибудови літ.«а1», прибудови літ.«а2», котельні літ. «І», літньої кухні-сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю-гаражу літ. «З» та з урахуванням інформації щодо відповідності його місця розташування вимогам державних будівельних норм, отриманої виконавцем від місцевого органу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, відділ містобудування та архітектури від 18.12.2015 року за № 05-02-235, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

29.12.2015 року він звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області з заявою про прийняття в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 що побудований без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт. Однак, в Департаменті повідомили, що на даний час відсутні правові підстави для опрацювання питання введення в експлуатація самочинно збудованого будинку та запропоновано звернутися до суду для вирішення даного питання.

За даних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на самочинно збудований житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами, що розташований по вулиці АДРЕСА_1

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач - представник Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, у вирішенні спору покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3 що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4 від 18.02.2006 року.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2003 року, позивач ОСОБА_1 успадкував після смерті матері цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. АДРЕСА_1 (а.с.15). Згідно зазначеного свідоцтва, самовільно зведені будівлі: літня кухня - сарай «Д», сарай «Е», вбиральня «Ж», сарай - гараж «З» в свідоцтво про право на спадщину не включені.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» 27.03.2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А», прибудови «а1», прибудови «а2», ганку, ганку, сараю «Г», літньої кухні - сараю «Д», сараю «Е», убиральні «Ж», сараю - гаражу «З», котельні «І», погребу п/Д, погребу п/З, криниці №5, хвіртки №6, воріт №7, воріт №8, огорожі №9 (а.с.4-7). У вказаному технічному паспорті зазначено, що прибудова «а1», прибудова «а2», котельня «І», літня кухня - сарай «Д», сарай «Е», сарай - гараж «З» збудовано самочинно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно з ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво; про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про стягнення витрат, пов'язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

За даних обставин, враховуючи те, що позивач є власником земельної ділянки, він звертався до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, однак йому було відмовлено у прийнятті в експлуатацію будинку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 328, 331, 375, 376 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 131, 137, 197, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами, що розташований по вулиці АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя