Справа №489/6323/16-ц 30.01.2017 30.01.2017 30.01.2017
Провадження №22-ц/784/425/17
Справа № 489/6323/16-ц
Провадження № 22-ц/784/425/17 Суддя по 1 інстанції - Тихонова Н.С.
Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

30 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про покладення обов'язку поновити постачання гарячої води,

встановила :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») про покладення обов'язку поновити постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстави, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність цієї ухвали суду, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції послався на вимоги п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та виходив з того, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Між тим, такий висновок суду є передчасним, оскільки суперечить вимогам п.2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

До того ж, ухвала суду не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України, оскільки не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про те, що позивач повторно пред'явив аналогічний позов, щодо якого уже ухвалене судове рішення, що набрало законної сили.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2014 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_2 та зобов'язано ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» поновити безперебійне постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1, у якій проживає ОСОБА_2 (а.с.7-11).

22 грудня 2016 року ОСОБА_2 знову звернувся з позовом до ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про покладення обов'язку поновити постачання гарячої води у вищезазначену квартиру.

Із позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що в обґрунтування нового позову аналогічного змісту позивач посилався на належне виконання відповідачем вимог ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з 15 квітня 2013 року та відсутність постачання гарячої води у квартиру на час звернення до суду.

Згідно постанови державного виконавця від 08 вересня 2015 року (оглянутої колегією суддів в суді апеляційної інстанції) закінчено виконавче провадження щодо виконання попереднього рішення суду на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». В зв'язку з цим позивач звернувся до суду із новим позовом з інших підстав.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, як сторони, так і предмет позову у справі, яка переглядається, та у розглянутій справі, на яку посилався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, є однаковими, проте підстави позову різні.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Підстава позову це посилання позивача на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права та правове обґрунтування необхідності його захисту (тобто сукупність фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги).

За такого, суд передчасно дійшов до висновку про наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, для відмови у відкритті провадження у справі, в зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарження в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко