Справа № 364/58/17
Провадження № 2/364/91/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 р. Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Макаренко Л. А.,

при секретарі Гулик М. М. ,

за участю позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 12.01.2017 р. подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У позовній заяві Позивач просить суд: розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1, та Відповідачем, ОСОБА_2, зареєстрований 24.09.2011 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63; стягнути з Відповідача, ОСОБА_2, на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 1/3 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.11.2033 р.; а також стягнути з Відповідача судові витрати.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила, що їх шлюб із Відповідачем зареєстровано 24.09.2011 р., від спільного шлюбу вони мають дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Проте спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, через що в сімї відбувалися сварки. Спільне господарство не ведеться ними з липня 2016 року, фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року. На примирення вона не згодна та вважає, що шлюб необхідно розірвати. Також Позивач зазначила, що Відповідач не надає матеріальну допомогу їхній дитині, угоди про добровільну сплату аліментів між ними укладено не було, та вважає, що Відповідач має змогу утримувати їхню дитину шляхом сплати аліментів.

У судовому засіданні Позивач підтримала свої позовні вимоги, ствердила викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті подав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу з Позивачкою не заперечує. Водночас Відповідач зауважив, що утримувати власну доньку він не відмовляється, з часу окремого проживання з Позивачкою неодноразово купував доньці різні речі (засоби гігієни, одяг, іграшки, продукти харчування). Тому, погоджуючись із своїм обовязком утримувати доньку, заперечив розмір аліментів, який просить стягнути Позивач, згодившись платити аліменти відповідно до норм чинного законодавства України та виклавши прохання до суду призначити аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку.

Позивач, ОСОБА_1, ознайомившись із наданими Відповідачем запереченнями, під час судового засідання не висловила заперечень проти врахування позиції Відповідача щодо стягнення аліментів у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення Позивача і Відповідача, вирішуючи справу в частині розірвання шлюбу, виходить з такого.

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (частини перша, третя статті 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті 56 Сімейного кодексу України).

Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, 24.09.2011 р. сторони уклали шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63 (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Позивач підтвердила, Відповідач не заперечував, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки; спільне господарство не ведеться з липня 2016 року; фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, спільно не проживають (а.с. 6, 7). На примирення сторони не згодні та вважають, що шлюб необхідно розірвати.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини, з яких Позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Стосовно вирішення позову ОСОБА_1 у частині стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини суд виходить з такого.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України, стаття 180 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з частиною третьою статті 181, частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами статті 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 названого Кодексу у разі визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась 10.11.2015 р., батьками дитини є: ОСОБА_2 і ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Виконавчим комітетом Косівської сільської ради Володарського району Київської області 25.11.2015 р., актовий запис № 3 (а.с. 8).

Батько дитини, ОСОБА_2, є особою працездатного віку, інших стягнень з нього не проводиться, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених Відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було. Тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та зобовязаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її.

У звязку з наведеним суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обовязок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначено статтею 181 Сімейного кодексу України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, тому кошти на утримання дитини (аліменти) суд присуджує у частці від доходу (заробітку) її батька. Згідно зі статтею 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з Відповідача, суд бере до уваги пояснення, надані сторонами в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що Відповідач працює водієм у ТОВ «РОПА-АГРОСЕРВІС», ця робота є сезонною, відтак на теперішній час через відсутність роботи Відповідач перебуває на обліку у центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Позивач у судовому засіданні не заперечувала проти врахування наведених Відповідачем обставин щодо його матеріального стану та стягнення з нього аліментів на утримання їхньої доньки у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку.

Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, який сплачено за подання позову про розірвання шлюбу, та на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Керуючись статтями 110, 112, 113, 115, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 174, 197, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 24.09.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Зоренко».

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, безробітного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, 10.05.1989 р.н, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: вул. 30-річчя Перемоги, 85, с. Косівка, Володарський р-н, Київська обл., на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття (до 10.11.2033 р.).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, безробітного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: вул. 30-річчя Перемоги, 85, с. Косівка, Володарський р-н, Київська обл., судовий збір у розмірі 640 грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, безробітного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до Володарського районного управління юстиції Київської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Володарський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Л. А. Макаренко