Справа № 685/363/15-ц
Провадження № 2/685/1/17
У Х В А Л А

12 січня 2017 року. смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в особі головуючого судді: Бурлак Г. І.

при секретарі: Перепелиці С.О.

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Теофіпольської селищної ради про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та визнання неправомірним та скасування рішення

встановив:

позивач звернулася в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №017118 від 24.12.2004 року виданий на імя ОСОБА_2, визнання неправомірним та скасування рішення Теофіпольської селищної ради №88 від 30.07.2004 року.

Після початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що правовстановлюючі документи на їх земельні ділянки виготовлялися в один період і жодних накладень не було, поки відповідач ОСОБА_2 самовільно встановив загорожу із металевої сітки між земельними ділянками тому підстав для визнання державних актів та рішень Теофіпольської селищної ради немає, просить усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками по вул. Л.Українки в смт Теофіполі площею 0,15 га кадастровий номер :01:001:0021 та площею 0,01 га кадастровий номер :01:001:0022 шляхом демонтажу встановленої на вказаних земельних ділянках по всій довжині ОСОБА_2 огорожі із металевої сітки зі сторони земельної ділянки по вул. Л. Українки 24 в смт Теофіполі та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод в користуванні земельними ділянками по вул. Л.Українки в смт Теофіполі площею 0,15 га кадастровий номер :01:001:0021 та площею 0,01 га кадастровий номер :01:001:0022.

Представник позивача заяву підтримав, пояснив, що у звязку з тим, що як в первісному позові так і в заяві про зменшення позовних вимог ставиться вимога про захист права власності позивача на земельну ділянку відповідно до вимог Земельного кодексу, тому вимоги, викладені у заяві, є саме вимогами про зменшення позовних вимог, а не зміну предмету позову.

Відповідач проти прийняття заяви про зменшення позовних вимог заперечив, оскільки у зазначеній заяві фактично йдеться про зміну предмету позову, так як спочатку позивач ставив вимоги визнати недійсними та скасувати державний акт на право власності на землю та рішення Теофіпольської селищної ради, а в заяві ставить нові позовні вимоги усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про прийняття заяви про зменшення позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав:

Відповідно до ч.2 ст 31 ЦПК України, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», предмет позову, це те, що конкретно вимагає позивач, підстава позову - чим він обґрунтовує свої вимоги, зміст вимоги - який спосіб захисту свого права він обрав .

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю. До початку розгляду справи по суті 13.05.2015 року позивач збільшила свої позовні вимоги та просила визнати рішення Теофіпольської селищної ради №88 від 30.07.2004 року визнати частково незаконним та скасувати. Як підстави позовних вимог зазначено наявність накладки одної земельної ділянки позивача на земельну ділянку відповідача ОСОБА_2 04.06.2015 року розпочато розгляд справи по суті.

Земельний та Цивільний кодекси України визначають різні способи захисту права власності, які, в свою чергу, можуть бути різними предметами позову, тому суд критично оцінює твердження представника позивача про те, що у звязку з тим, що як первісні, так і нові вимоги позивача стосуються захисту права власності на землю і регулюються Земельним кодексом України, тому вимоги, викладені у заяві від 06.12.2016 року, необхідно оцінювати саме як зменшення позовних вимог, а не зміну предмету позову. Крім того, в заяві про зменшення позовних вимог зазначені й інші підстави позову , а саме: самовільне встановлення ОСОБА_2 загорожі між земельними ділянками.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява позивача від 06.12.2016 року про зменшення позовних вимог є по суті заявою про зміну предмету та підстав позову, яка подана після початку розгляду справи по суті, тому вона не може бути прийнята судом.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 31, 168, 210 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

відмовити позивачу у прийнятті заяви про зменшення позовних вимог

Заява оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані в апеляційній скарзі на рішення суду

Головуючий: