АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Скакун К.В.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт, треті особи: публічне акціонерне товариство „Кредобанк, ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 2 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт ( далі - ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт) про стягнення страхового відшкодування.

Вказував на те, що він є власником автомобіля „Джилі Емгрант, реєстраційний номер НОМЕР_1.

28 травня 2015 року між ним та ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт було укладено договір добровільного страхування вказаного автомобіля, вигодонабувачем за яким є публічне акціонерне товариство „Кредобанк (далі - ПАТ „Кредобанк.

22 грудня 2015 року о 22 годині 30 хвилин його син ОСОБА_3 був побитий жителями с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, внаслідок чого отримав

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц - 416/17 головуючий у І-й інстанції Іщенко І.В.

категорія: 30 суддя-доповідач: ОСОБА_7Ф

тілесні ушкодження. Після цього син, керуючи належним йому автомобілем по вулиці Федьковича у вказаному селі, не впорався з керуванням, внаслідок чого зїхав здороги в кювет біля бетонного мосту. При цьому автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

24 грудня 2015 року сина було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

25 грудня 2015 року він по телефонну повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду за участю його автомобіля.

23 січня автомобіль був оглянутий на станції технічного обслуговування і йому видано рахунок-фактуру, відповідно до якого вартість запчастин та ремонтних робіт по відновленню автомобіля з урахуванням ПДВ становить 141579 грн 93 коп.

У травні 2016 року він звернувся до ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страховик відмовив йому у відшкодуванні шкоди, заподіяної йому внаслідок ДТП, у звязку з тим, що заявлена подія не є страховим випадком, ним не надано документів про обставини страхового випадку та несвоєчасно повідомлено про настання страхового випадку.

Посилаючись на ці обставини, просив стягнути з ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт на його користь страхове відшкодування в розмірі 116746 грн 28 коп та судові витрати в розмірі 1167 грн 46 коп.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 2 лютого 2017 року позов задоволено:стягнуто з ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 116746 грн 28 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.2 ч.1 ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням майно (майнове страхування).

Судом встановлено, що 28 травня 2015 року між ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного

страхування належного останньому автомобіля „Джилі Емгрант, реєстраційний номер НОМЕР_1, вигодонабувачем за яким є ПАТ „Кредобанк.

22 грудня 2015 року о 23годині 30 хвилин у с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької областісталася ДТП за участю вказаного автомобіля під керуванням сина позивача ОСОБА_3, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

20 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ „СК ,,Український страховий стандарт із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.88).

Листом від 12 травня 2016 року страховою компанією відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування у звязку невстановленням причин та обставин настання ДТП та несвоєчасним повідомленням страхувальника про настання страхового випадку (а.с.104).

30 травня 2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та додав до заяви довідку Сторожинецького відділу поліції ГУНП у Чернівецькій області, однак відповідач відмовив у здійсненні такої виплати з тих же підстав (а.с.105-106, 108-109).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини ДТП встановлені, ОСОБА_3 - водій застрахованого автомобіля у звязку з його арештом був позбавлений можливості своєчасно повідомити страховика про настання страхового випадку, а власник автомобіля - позивач ОСОБА_1 повідомив про це відповідача 25 грудня 2015 року.

Проте висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі.

Пунктом 5 ч.1 ст.989 ЦК України передбачено, що страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

За змістом ст.8 Закону України „Про страхування страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 20.2.7. договору страхування та п. 9.1.7. Умов добровільного страхування транспортного засобу, які є додатком до цього договору, страхувальник зобовязаний не пізніше 3-х робочих днів повідомити страховика про настання страхового випадку шляхом надання письмового повідомлення встановленої страховиком форми.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку 31 грудня 2015 року (а.с.57-58), хоча ДТП мала місце 22 грудня 2015 року.

В рішенні суду першої інстанції зазначено, що позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку 25 грудня 2015 року, проте на підтвердження цієї обставини суду не надано жодного доказу.

Згідно з п.5 ч.1 ст.991 ЦК України, п.5 ч.1 ст.26 Закону України „Про страхування несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин є підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.991 ЦК України, ч.2 ст.26 Закону України „Про страхування умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Пунктами 12.1., 12.1.6., 12.1.8. Умов добровільного страхування транспортного засобу передбачено такі підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування як невиконання або неналежне виконання страхувальником обовязків, обумовлених договором та цими Умовами; ненадання передбаченими цими Умовами документів, що свідчать про факт настання страхового випадку, причини та розмір збитків у встановлені строки, подання документів, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, оформлених з порушенням діючих норм або ці документи містять недостовірну інформацію щодо часу, причин, обставин страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п.10.1.12. Умов добровільного страхування транспортного засобу при настанні страхового випадку за ризиком ДТП документами, що підтверджують цей факт, є пояснення водія застрахованого транспортного засобу про обставини події, яка відбулась та має ознаки страхового випадку; оригінал довідки органу ДАІ про реєстрацію ДТП (первинна довідка), оригінал довідки органу ДАІ про обставини ДТП (форма 2) та постанова суду про притягнення винної в ДТП особи до адміністративної відповідальності; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції для водія, який керував транспортним засобом в момент настання ДТП.

В матеріалах справи міститься лише довідка Сторожинецького відділу поліції ГУНП у Чернівецькій області про дорожньо-транспортну пригоду від 30 травня 2016 року, в якій зазначено, що особа, яка керувала транспортним засобом позивача, не встановлена, перевірка на стан спяніння не проводилась, протокол про адміністративне правопорушення не складався (а.с.106-107).

Отже, ця довідка не містить інформації, необхідної для прийняття страховиком рішення щодо сплати страхового відшкодування.

Інших документів, які б містили інформацію про час, місце, учасників і обставин ДТП та осіб, винних у ДТП, страхувальником не надано страховику.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За правилами ст.88 ЦПК України понесені відповідачем та документальні підтверджені судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст.88, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 2 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт, треті особи: публічне акціонерне товариство „Кредобанк, ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в розмірі 1760 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: