Справа № 699/761/16-ц
Номер провадження 2/699/8/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого-судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

встановив:

Позивач предявив у суд даний позов і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.03.2008 року в загальній сумі 15361,00 грн. посилаючись на те, що 21.03.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 7260,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але позичальник порушив умови договору, в результаті чого виникла заборгованість, яку він добровільно погашати не бажає. Тому позивач і предявив даний позов.

Згідно письмової заяви представник позивача ОСОБА_2 просить розглянути справу без його участі, підтримує позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду в порядку ст.74 ЦПК України у судові засідання не зявилася, надавши письмові заяви про відкладення розгляду справи для добровільного вирішення спору. А тому, враховую передбачені ЦПК строки розгляду справи, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

У суді встановлено, що 21 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 був укладений договір без № та умови і правила надання банківських послуг, згідно яких їй було видано кредит у розмірі 7260,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок і терміном сплати протягом 12 місяців з моменту підписання.

Згідно п.2.1.1.2.4. умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6. умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку Позичальник зобовязаний виконати зобовязання за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250грн.+5% від суми позову.

Станом на 11 жовтня 2016 року відповідач належним чином не виконує зобовязання договором, що призвело до утворення заборгованості, яка склала в загальній сумі 15361,00 грн. із яких: тіло кредиту 5181,17 грн., відсотки за користування кредитом 4035,75 грн., пеня за прострочене зобовязання 4074,51 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 1100,00 грн., штраф (фіксована складова) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 719,57 грн. Відповідач останню сплату здійснила 03 грудня 2015 року в сумі 500,00 грн.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1049 цього Кодексу передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає грошові кошти позичальнику, який зобовязується поступово повернути суми кредиту разом з відсотками в порядку і строк обумовлений договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік.

Кредитний договір укладений 21 березня 2008 року. Відповідно до п.1.1.7.11. умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з дня підписання якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Сторони не інформували одна одну про припинення дії договору. Відповідач також не зверталася з письмовою заявою про розірвання договору.

Крім того, відповідно до п.1.1.7.3. умов і правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений термін.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таку заяву відповідач не зробила.

Відповідно ст.ст.1,10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обовязковою.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до правил ст.214 ЦПК України обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах предявив позов, повністю його обґрунтував і він підлягає до задоволення.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, а відповідач не предявив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи позивач не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання не має.

При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 214, 215ЦПК України, ст.ст.16, 267, 509, 526, 527, 530, 631, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити повністю позов.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка, зареєстрована і проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 виданий 14 листопада 2006 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (інші відомості про особу суду невідомі) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», розташованого за адресою: 49094 м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, буд.50 МФО 305299 на рахунок 3111 заборгованість по кредитному договору № б/н від 21 березня 2008 року станом на 11 жовтня 2016 року в загальній сумі 15361,00 грн. та понесенні судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3sp; А.