справа №176/345/17
провадження №2/176/477/17
у х в а л а

27 березня 2017 р. Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Волчек Н.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_1, заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 жовтня 2012 року у загальному розмірі 70 381,49 грн. та судові витрати.

Одночасно із позовною заявою представником позивача до суду була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладання арешту (дослівно) на житловий будинок, загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Петрівський район, с. Володимирівка, вул. Енгельса, будинок №1, шляхом заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Зазначивши, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Після виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України та отримання відповіді, 23 березня 2017 року суддя вирішує питання про відкриття провадження по справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до переконання, що дана заява не підлягає задоволенню, оскільки вона подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладання арешту на майно.

Види забезпечення позову, згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно ч.1ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.2ст.58 ЦПК України).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 19.10.2016 року ОСОБА_1 належить житловий будинок №1 по вул. Енгельса, с. Володимирівка, Петрівський район, Кіровоградська область, загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70 381 грн. 49 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, не наведено достатніх підстав для вжиття цих заходів.

Позивач в заяві про забезпечення позову не зазначив доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду. Також, позивачем не доведено, що вид заходу забезпечення позову, який він просить застосувати суд, співмірний із заявленою ним вимогою.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Повернути заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - заявнику.

Копію ухвали направити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» - для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її отримання до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек