АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1548/16-ц Номер провадження 22-ц/786/911/17Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Триголова В.М., Дорош А.І., при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з порядком погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Позичальник, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач вказував, що Позичальник ОСОБА_2 свої зобовязання по погашенню кредиту не виконала, у звязку з чим згідно п. 5.2 «Умов та Правил надання банківських послуг» та, п.5.7 «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргового обовязку в цілому. Так, станом на 31.05.2016 року позичальник, відповідач має заборгованість за кредитним договором 11848,03 грн., яка складається із: 1207,75 грн. - заборгованості за кредитом; 6273,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3326,64 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф фіксована складова, 540,38 грн. штраф - процентна складова. В звязку з чим, Банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 вищевказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 любові Іванівни на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору без номера від 19 червня 2007 року в розмірі 11848 (одинадцять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 03 копійки, станом на 31.05.2016 року, - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилось публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та подало на нього апеляційну скаргу в якій прохали рішенняМиргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судове засідання проводилось за участі відповідача та її представника, за відсутності апелянта, який будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не зявився.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 19 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до кінця червня 2009 року (а.с.7-13).

Відповідно до умов договору відповідач зобовязувалася в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісію (пеню) на умовах, передбачених договором. 19.06.2007 року ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Проте, відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання по погашенню кредиту не виконала, у звязку з чим станом на 31.05.2016 року вона має заборгованість за кредитним договором у розмірі - 11848,03 грн., яка складається із: 1207,75 грн. - заборгованості за кредитом; 6273,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3326,64 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф фіксована складова, 540,38 грн. штраф - процентна складова.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки останній платіж погашення кредиту був проплачений відповідачем 04.08.2009 року в сумі 111 грн., а отже право на звернення до суду виникло у позивача з 05.09.2009 року по 05.09.2012 року, а позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу 05.07.2016 року, тобто коли сплинув загальний строк 3 роки позовної давності. Разом з цим, строк спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення штрафу, пені сплинув у вересні 2010 році.

Однак, повністю з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права.

Відповідно достатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, оскільки їх нарахування проводиться щомісячно.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на викладене, позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню на суму 6 698,14 грн., яка складається з: 5107,76 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом та 550 грн. - заборгованості за пенею, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф фіксована складова, 540,38 грн. штраф - процентна складова.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 771, 68 за подачу позовної заяви та 848,84 грн. - за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року -скасувати.

Ухвалити нове, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 накористь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2007 року, у загальному розмірі - 6 698,14 (шість тисяч шістсот девяносто вісім) грн. 14 коп., яка складається з: 5107,76 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом та 550 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф фіксована складова, 540,38 грн. штраф - процентна складова, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1620,52 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: