№ 637/1316/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

при секретарі Реуцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нежитлову будівлю, -

в с т а н о в и в:

Позивачі по справі в особі представника звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом, яким просять суд визнати за ними право власності на ? частину нежитлової будівлі (частини корівника № 3) по АДРЕСА_1 за кожним.

В обґрунтування позову вказують, що у 2006 році комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, реформованого КСП «8 Березня» рішенням загальних зборів позивачам виділено в натурі на майнові паї частину корівника АДРЕСА_2. На сьогоднішній день виникла необхідність постачання електроенергії до корівника та укладання договору з електропостачальною організацією, проте у позивачів відсутні документи, що посвідчують їх право власності на вищезазначену будівлю. В адміністративному порядку вирішити питання неможливо через відмову у видачі свідоцтв Василенківською сільською радою 22.07.2015 року та Реєстраційною службою Шевченківського РУЮ 25.08.2015 року.

Представник позивачів по справі за довіреністю у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача по справі - Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с.33).

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, пов'язані з виділенням і визнанням права власності на майно реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств.

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними за кожним права власності на ? частину нежитлової будівлі (частини корівника АДРЕСА_2 на підставі того, що у 2006 році комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, реформованого КСП «8 Березня» рішенням загальних зборів їм було виділено в натурі на майнові паї частину корівника АДРЕСА_2.

На підтвердження своїх вимог надали такі докази:

протокол загальних зборів співвласників земельних та майнових паїв від 26.02.2006 року, де розглядалось питання про виділення позивачам в натурі частини корівника (пристрій а.с.10-11);

накладну від 15.03.2006 року сільгосппідприємства «Союз співвласників» (тобто без зазначення дійсного підприємства) на частину корівника № 3(а.с.12);

технічний паспорт на нежитлову будівлю -частину корівника АДРЕСА_2

рішення виконавчого комітету Василенківської сільської ради від 20.01.2015 року № 03 , яким встановлено адресу нежитлової будівлі (частини корівника АДРЕСА_2

Також представник позивачів зазначив, що з 2006 року позивачі користуються вказаною будівлею, утримують її і проводять поточні ремонти. В зв'язку з цим позивачі просять відповідно до ст.382, 392 ЦК України визнати за ними за кожним по 1/ 2 частині права власності на нежитлову будівлю (частину корівника).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачами не надано відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України доказів того, що саме відповідачем - Василенківською сільською радою порушено їх право.

Згідно п. 15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року № 62, свідоцтво з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення власниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку через сільську раду, але з 01.01.2013 року сільрада позбавлена таких повноважень відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, чинного на позбавлення повноважень.

Тому суд вважає, що в даному позові Василенківська сільська рада є неналежним відповідачем і у позові до неї слід відмовити.

Крім того, позивачами до суду надано протокол загальних зборів співвласників земельних та майнових паїв від 26.02.2006 року, без зазначення якого саме КСП, де розглядалось питання про виділення позивачам в натурі частини корівника (а.с.10-11).

Відповідно до ст. ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1994 року майно КСП належить його членам на підставі спільної часткової власності і пайовий фонд майна складається з балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, цінних паперів, грошей тощо.

В протоколі, наданому суду, не зазначено збори співвласників якого реформованого КСП виділили позивачам майно, який союз співласників надавав накладну на частину корівника, позивачами не надано свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів), згідно яких вони є власниками частки пайового фонду майна і якого саме КСП.

З наданого сільрадою акту про виділ майна нібито позивачам, не вбачається, яка саме комісія і чи має право ця комісія приймати рішення про виділення майна, оскільки це є виключною компетенцією загальних зборів (а.с.41).

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення.

Посилання позивачів на ст.382, 392 ЦК України, також безпідставні, так як відповідно до статті 328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти , суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивачі набули права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Лише відсутність заперечень з боку сільської ради щодо позовних вимог про визнання права власності на майно за позивачами не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим ( ст. 213 ЦПК ). В разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, суд відмовляє у позові.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

382, 392 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нежитлову будівлю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевченківського

районного суду С.М.Стеганцов