У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_9, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 рокута ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилалася на те, що 03 вересня 2013 року відповідачі розповсюдили по поштовим скринькам листівку наступного змісту: «5. Знаете ли Вы, что ОСОБА_4 получила за счет ЖСК статус инвалида производства, находясь в пути следования, непонятно куда. Но оформив липовые документы, повысила себе пенсию почти в три раза, ежегодно за наш счет получает оздоровительные, материальную помощь на операцию и оплату медикаментов? 7. ОСОБА_4 бесконтрольно расходует денежные средства кооператива, и от аренды в том числе. ОСОБА_4 постоянно превышаются служебные полномочия, в грубой форме попираются наши права, фактически игнорируется подписанный ею Устав ЖСК «Вымпел», а также Закон о кооперации".

09 грудня 2013 року «Ініціативна група» зазначила в іншій листівці: «Доводим до Вашего сведения о том, что повышение тарифов на обслуживание дома было вызвано безграмотной финансово-бесхозяйственной деятельностью ОСОБА_4, ее грубыми экономическими просчетами, необоснованными расходами в частности: на судебные издержки, вызванные ее некомпетентностью, приобретением дорогостоящего оборудования, которое не имеет права позволить себе даже ЖЕК-и, обслуживающие десятки домов, ее несвоевременной работой с должниками и многие другие нарушения»

В 2014 році тією ж «Ініціативною групою» знову було розповсюджено по поштовим скринькам неправдиві листівки, які вкотре принижували її честь та містили неправдиву інформацію. Так, в одній з них було зазначено: «При действующем подходе расходы на текущий ремонт ОСОБА_4 включила трижды, вдвойне из нашего кошелька, и отдельно еще за расчет аренды с последующим откатом для себя, а также за счет не производимого жильцам перерасчета по теплу с 2008 г. в сумме ежегодно около 48 000 грн». В іншій листівці було вказано: «Каждый из вас проинформирован инициативной группой о беззакониях, творимых председателем правления ЖБК ОСОБА_4 Яркое тому подтверждение - почти двойное повышение тарифа с октября месяца с.г., ничем и никем не обоснованное. Постановление КМДА № 187 от 29.03.2010 г. гласит, что для пересмотра тарифа необходимо провести общественные слушания, уведомив об этом жильцов за месяц до их начала, обнародовать фактические затраты на содержание дома... Ничего этого сделано не было, поскольку обычный стиль работы ОСОБА_4 - запутывание ситуации, обман и фальсификации».

Вважає, що викладена у листівках інформація не відповідає дійсності, не є оціночними судженнями, критикою чи власною оцінкою дій ОСОБА_4 і принижує її честь, гідність і ділову репутацію в громадській думці з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, а тому підлягає спростуванню.

Просила суд зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у місячний строк після набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену інформацію у той же спосіб, яким вона була поширена, шляхом опублікування письмового вибачення перед позивачем наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ!!! Ми, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, просимо вибачення у ОСОБА_4 та заявляємо, що інформація, яку ми поширили, а саме про незаконність підвищення тарифу, про отримання «відкатів», погану роботу з боржниками, а також оформлення підроблених документів на інвалідність, не відповідає дійсності»; стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на її користь 81 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_9 просить скасувати судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. ст. 201, 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що негативна інформація про позивача, розповсюджена в листівках, є оціночним судженням, висловлюваннями, які не місять фактичних даних, критикою, оцінкою дій, а також висловлюваннями, в яких вжито гіперболи.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що суду не надано належних та допустимих доказів (ст. 60 ЦПК України) на підтвердження того, що саме відповідачі входять до «Ініціативної групи» й що ними складено та розповсюджено вказані позивачем листівки.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України), а тому за недоведеності обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду не впливають.

Із матеріалів справи та змісту рішення апеляційного суду не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
Л.М. Мазур