АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/814/17 Головуючий 1-ої інстанції Довготько Т.М.
Справа №643/8681/16-ц Доповідач Кіпенко І.С.
Категорія: недоговірні зобов'язання
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Кокоші В.В., Хорошевського О.М.,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Харкові на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Харкові про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату щомісячних страхових сум,

в с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові (далі за текстом ВД ФССНВУ у м. Харкові) про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату щомісячних страхових сум.

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що її батько, ОСОБА_2, працював у Державному відкритому акціонерному товаристві Шахта №3-біс Державної Холдингової компанії «Торезантрацит» з 1974 року по 1996 рік. 06.06.1978 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено акт по формі Н-1, був визнаний інвалідом від трудового каліцтва. 26.06.1996 року ОСОБА_2 помер.

19.08.2004 року було отримано висновок МСЕК №127, яким було встановлено причинний зв'язок між смертю її батька та нещасним випадком на виробництві. Так як, вона була неповнолітньою, її мати ОСОБА_3 звернулася до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування м. Торез Донецької області, надавши висновок МСЕК №127 від 19.08.2004 року. Фонд не призначив страхові виплати, та оскаржив вищевказаний висновок в суді.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2007 року в порядку касаційного провадження, Фонду соціального страхування м. Торез відмовлено у визнанні недійсним Висновку МСЕК №127.

Отже, Фонд повинен був призначити утриманцям померлого ОСОБА_2 страхові виплати у звязку з втратою годувальника, але цього не зробив.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.03.2015 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28.05.2015 року з Відділення виконавчої дирекції стягнуто на її користь щомісячні страхові виплати у звязку з втратою годувальника за період з 08.08.2004 року по 30.06.2009 року одноразово 84729,80 грн.

Вказані страхові виплати їй проведено в жовтні 2015 року.

ОСОБА_1 мешкає в м. Харкові, та звернулась із заявою щодо проведення компенсації за несвоєчасну виплату щомісячних страхових сум до ВД ФССНВУ у м. Харкові та отримала відмову. Просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію за несвоєчасну виплату щомісячних страхових сум у звязку із смертю годувальника за період з серпня 2004 року по червень 2009 року одноразово в розмірі 141 612,83 грн.

У судовому засіданні першої інстанції представник позивачки позов підтримав посилаючись на обставини вказані в позовній заяві.

Представник відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року позов задоволено.

Суд стягнув з Відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові на користь ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату щомісячних страхових сум у звязку із смертю годувальника за період з серпня 2004 року по червень 2009 року одноразово в розмірі 141612 грн. 83 коп.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року стягнуто з Відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові на користь держави судові витрати у розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) грн. 13 коп.

В апеляційних скаргах Відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення від 07 листопада 2016 року та додаткове рішення суду від 14 лютого 2017 року, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що суми страхової виплати ОСОБА_1 не визначено та не виплачено своєчасно з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 з 1974 року знаходився у трудових правовідносинах з Державним відкритим акціонерним товариством Шахта №3-біс Державної Холдингової компанії «Торезантрацит» та 06 червня 1978 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, повязаний з травмою голови, про що було складено акт за формою Н-1 від 15.06.1978 року за №24 та у звязку з втратою працездатності вказане підприємство відшкодовувало йому шкоду, а 29 травня 1996 року ОСОБА_2 помер, та відповідно до висновку Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи №127, смерть повязана з травмою на виробництві від 06 червня 1978 року.

Зазначений висновок МСЕК № 127 було оскаржено Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Торез Донецької області та рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 31.08.2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2005 року вказаний висновок МСЕК було визнано недійсним, але ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2007 року вказані судові рішення були скасовані, а скарга Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Торез Донецької області на дії Донецького обласного центру медико-соціальних експертиз, залишена без розгляду.

Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28.05.2015 року, яким змінено рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.03.2015 року та з Відділення виконавчої дирекції стягнуто на користь ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати у звязку з втратою годувальника за період з 08.08.2004 року по 30.06.2009 року одноразово 84729,80 грн.

15.10.2015 року ОСОБА_1 звернулась до ВД ФССНВУ у м. Харкові та подала заяву та документи для проведення страхових виплат по втраті годувальника за рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.05.2015 року.

Згідно п.7 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (№1105-ХІV) коригування сум страхових виплат у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги передбачено лише у випадку, якщо суми страхових виплат були своєчасно не визначені або не виплачені з вини Фонду.

Правові норми щодо отримання компенсації врегульовано ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105-ХІV) та ст.34 Закону України «Про оплату праці».

Нормативно-правовим актом, що визначає порядок проведення компенсації є Постанова КМУ «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001р. №159 (далі - Постанова КМУ №159) «компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення)».

Порядок не визначає право на таку компенсацію для осіб, що отримують страхові виплати у звязку з втратою годувальника.

Крім того, згідно ст.44 (36) Закону №1105-ХІV Фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Державні кошти щодо соціального страхування сплачуються лише на підставі документів, що підтверджують право на призначення страхових виплат.

Позивачкою не надано доказів, що раніше ніж 15.10.2015 року вона подавала до відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові документи щодо її права на призначення страхових виплат. В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось представником позивачки, що документи та заяву вперше подано до відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові лише 15.10.2015 року, одночасно з рішенням суду, згідно яких і проведено виплату коштів вже 19.10.2015 року шляхом перерахування на особовий рахунок, який у своїй заяві зазначила позивачка.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З наданих позивачем суду доказів не можливо зробити висновок, що страхові виплати були своєчасно не визначені або не виплачені з вини Фонду.

Аналізуючи встановлені обставини судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За встановлених обставин, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню і додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року, яким вирішувалось питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові при поданні апеляційної скарги сплатило судовий збір в сумі 1557 грн. 74 коп.

Оскільки позивача на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, сплачена апелянтом сума судового збору повинна бути компенсована Відділенню ВД ФССНВУ у м. Харкові за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Харкові, - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Харкові про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату щомісячних страхових сум, - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.С. Кіпенко

Судді В.В. Кокоша

ОСОБА_4