Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування в особі Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 1 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування в особі Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення до складу студентів,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 1 грудня 2016 року визнано протиправним та скасовано наказ директора Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП № 116-н від 28.09.2016 року про відрахування ОСОБА_1 з числа студентів Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП.

Поновлено ОСОБА_1 до складу студентів Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП. Вирішено питання про судові витрати.

В поданій апеляційній скарзі відповідач покликається на незаконність та необрунтованість вказаного рішення суду.

Зазначає, що замовником освітніх послуг, яким є брат позивача ОСОБА_2, спільно з батьками не забезпечено дотримання студентом Правил внутрішнього трудового розпорядку коледжу, ЗУ "Про освіту", ЗУ "Про вищу освіту", у зв'язку з чим, студента ОСОБА_1 відраховано із числа студентів.

Висновки суду про те, що позивач не може бути відрахований за порушення умов договору вважає такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки згідно ст. 46 ЗУ "Про вищу освіту" підставами для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або особою, яка оплачує таке навчання.

Доводить, що позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 до складу студентів є передчасною, оскільки заява про поновлення позивача до коледжу не надходила.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони(замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не передбачено договором.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про відрахування позивача є незаконним, він був відрахований із числа студентів за порушення умов договору, стороною якого не являється, а відтак не може нести відповідальність за порушення його умов.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Встановлено, що 18.08.2014 року між Рівненським автотранспортним коледжем Національного університету водного господарства та природокористування та ОСОБА_2 (замовником) укладений договір №46 про підготовку молодшого спеціаліста, згідно умов якого коледж взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку молодшого спеціаліста ОСОБА_1 за спеціальністю "Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів".

За своєю правовою природою зазначений вище договір є договором про надання послуг, порядок виконання якого регулюється Законом України «Про освіту», Законом України «Про вищу освіту», Положенням про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 15 липня 1996 року № 245 так і загальними положеннями ЦК України тощо.

Права та обовязки сторін освітніх правовідносин визначаються в договорі з надання освітніх послуг. Виконавцем виступають вищі навчальні заклади. Замовником може бути як сама особа, що має намір отримувати освітню послугу, так і інші особи. При цьому замовників освітніх послуг поділяють на споживачів (одержувачів) та інвесторів (покупців). Безпосередніми споживачами освітньої послуги виступають студенти, а інвесторами ті, хто фінансує отримання студентом такої послуги.

Вбачається, що на день укладання договору позивач був неповнолітнім. Договір укладений його братом ОСОБА_2, який виступив інвестором освітніх послуг.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_1 не є замовником в укладеному договорі, оскільки не є його стороною є помилковим.

Частиною першою статті 46 Закону України "Про вищу освіту" встановлено підстави для відрахування здобувача вищої освіти, зокрема, однією з них, відповідно до пункту 5 є: порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.

Наслідки невиконання умов договору №46 передбачені у його пунктах 5.1 та 5.2, зокрема: за невиконання або неналежне виконання зобовязань договору про надання освітніх послуг сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством; за несвоєчасне внесення плати за навчання замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 1% за кожен день затримки платежу.

Відповідно до пункту 10.19 Положення Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються в Коледжі, здійснюється відповідно до законодавства України.

Пункт 3.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП передбачає, що за невиконання своїх обовязків, порушення цих Правил до осіб, які навчаються в коледжі, директором може бути застосовано заходи виховання та впливу: попередження або догана. З коледжу студент може бути відрахований у таких випадках: за власним бажанням; у звязку із переведенням до іншого навчального закладу; за невиконання навчального плану; за порушення умов договору(контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Замовник освітніх послуг, спільно із батьками, забезпечує дотримання студентом Правил внутрішнього трудового розпорядку коледжу, за недотримання яких з замовником достроково розривається договір.

Договір №46 від 18.08.2014 року не містить самостійних умов його дострокового розірвання.

Наказом директора Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП № 116-н від 28.09.2016 року студента групи Тс-42 (платна форма навчання) ОСОБА_1 відраховано із числа студентів коледжу за порушення умов договору, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України "Про вищу освіту".

За умовами договору №46 від 18.08.2014 року в обовязки замовника входить: своєчасно вносити плату за навчання у розмірах та у строки, встановлені цим договором (п.3.1) та виконувати вимоги законодавства та «Положення про Рівненський автотранспортний коледж НУВГП»( п.3.2).

В наказі про відрахування не зазначено пункту договору, який порушений ОСОБА_1 і в чому полягали такі порушення.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем порушено саме п.3.2 договору. Такі доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Рішення про відрахування студентів (курсантів) з вищого навчального закладу та їх поновлення на навчанні приймається за погодженням з органом студентського самоврядування, яке діє у вищому навчальному закладі та є невід'ємною частиною громадського самоврядування відповідних навчальних закладів (абз.11 ч.2 ст.32, ч. ч. 1, 6 ст. 40 Закону України «Про вищу освіту).

Докази про те, що відрахування позивача було погоджено з органом студентського самоврядування Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП в ході розгляду справи не надані. Відсутність таких документів свідчить про те що рішення про відрахування ОСОБА_1 не було погоджено з органом студентського самоврядування.

У зв'язку із вищезазначеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав у відповідача для відрахування позивача на вказаних вище підставах.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Вбачається, що підставами для видання наказу про відрахування стали: пояснююча записка ОСОБА_1 та доповідна записка ОСОБА_3

Відповідно до копії пояснюючої записки ОСОБА_1, що міститься в матеріалах справи, 26.09.2016 року позивач не був на заняттях, святкував день народження друга з іншими студентами, вживали спиртні напої, приблизно в 12-13 годин наніс удар незнайомому чоловіку, якого переплутав з одногрупником.

Згідно копії доповідної записки ОСОБА_3 від 27.09.2016 року, до нього звернувся громадянин ОСОБА_4, який повідомив, що йому завдали тілесних ушкоджень студенти коледжу, які вживали спиртні напої біля його будинку. Ним було з'ясовано, що серед тих студентів був зокрема ОСОБА_1

Як стверджує відповідач у своїх запереченнях на позов та апеляційній скарзі, підставою відрахування студента ОСОБА_1 було розірвання договору через порушення ним п.8.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП (перебування студента на території та в приміщенні навчального закладу в стані алкогольного спяніння) та вчинення аморального проступку.

В розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України належні та допустимі докази того, що позивач перебував 26.09.2016року на території та в приміщенні навчального закладу в стані алкогольного спяніння відсутні, а копії пояснювальних та доповідних записок ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими не являються, так як в них не вказані прізвища ОСОБА_1 та інших студентів, які, на думку цих працівників коледжу, перебували в його приміщенні в стані алкогольного спяніння та ці особи не являються спеціалістами, які мають право визначати наявність чи відсутність алкогольного спяніння фізичної особи. Поняття «вчинення аморального проступку» чинним законодавством не визначене, а тому його слід оцінювати як сумісний або несумісний з продовженням навчання з урахуванням конкретних обставин справи.

Що стосується вимог про поновлення позивача до складу студентів навчального закладу, то вони також підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення.(п.4 ч.2 ст.16 ЦК України.)

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02) зазначено, що засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави, а тому вимога про поновлення позивача до складу студентів Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП є ефективним способом захисту права та підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були не правильно та не повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та не застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає скасуванню, з постановленням нового - про задоволення позову з інших підстав.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 37 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

За положенням статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір при подачі позову в розмірі 551грн.21коп. Понесені відповідачем судові витрати по сплаті цього збору при подачі апеляційної скарги стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 19,55 Конституції України, ст.ст.15,16,901-907 ЦК України, ст. 46 Закону України "Про вищу освіту", колегія суддів

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування в особі Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 1 грудня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити. Визнати протиправним та скасувати наказ директора Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП № 116-н від 28.09.2016 року про відрахування ОСОБА_1 з числа студентів Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП.

Поновити ОСОБА_1 до складу студентів Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП.

Стягнути з Національного університету водного господарства та природокористування в особі Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 551(пятсот пятдесят одну)грн.21коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_8

ОСОБА_9