Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/2134/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 59 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.,

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коростенської міської ради про зобов"язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобовязати виконавчий комітет Коростенської міської ради виключити житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 зі статусу аварійного. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №111 від 19.04.1995 року було визнано будинок №8 по вул. Щорса в м. Коростень аварійним. Зазначав, що вказане рішення порушує його право на приватизацію квартири №1, розташованої у зазначеному будинку, а підставою для його прийняття послугував акт комісії, яка, на його думку, була не уповноваженою. Вважає, що рішення про аварійність будинку спростовується актом експертизи, який зазначає про придатність житла до експлуатації. Оскільки його звернення на адресу міського голови про виключення житла із статусу аварійного залишено без задоволення, просив задовольнити позов.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що немає достатньо доказів для встановлення факту відсутності аварійного стану будинку, оскільки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, яка була проведена у 2006 році, вказане житлове приміщення придатне для експлуатації та проживання. Зазначає, що ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22.11.2006 року було встановлено, що акт про аварійність житла від 30.03.1995 року складений неповноважною комісією. Окрім того вказує, що суд не врахував, як доказ, відповідний Звіт про оцінку житла.

Сторони до суду апеляційної інстанції не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому судове засідання проведено відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він узгоджується з нормами матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є наймачем квартири №1, розташованої в будинку №8 по вул. Щорса в м. Коростені та зареєстрований у цій квартирі з 14.08.1987 року/а.с.4/. Вказана квартира є двокімнатною, має загальну площу 29,6 кв.м., житлову-18,9кв.м./а.с.17/.

Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №111 від 19.04.1995 року житловий будинок по вул. Щорса,8 в м. Коростені визнано аварійним із зазначенням проценту фізичного зносу 81,2% /а.с.64/.

Із листа виконавчого комітету Коростенської міської ради від 10.04.2015 року №02-141/1695 вбачається, що зазначений будинок визнано аварійним за особистим зверненням ОСОБА_1, а сім»я останнього /дружина, діти/ отримала у 1998 році двокімнатну квартиру, особисто ОСОБА_1 виділено у 2000році однокімнатну квартиру, від якої він в подальшому відмовився /а.с.15/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 22.11.2006 року, якою залишено без змін рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2006 року про виселення ОСОБА_1 із аварійного будинку, вказує, що в ухвалі зазначено про те, що акт дослідження стану житлового будинку від 30 березня 1995 року складений неповноважною комісією, а тому це є підставою для задоволення його вимог про виключення будинку із статусу аварійного.

Проте зазначені доводи є безпідставними, оскільки оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, не мають преюдиційного значення. Таке значення можуть мати лише ті факти щодо наявності або відсутності яких виник спір і які зазначені в резолютивній частині рішення. Акт дослідження стану житлового будинку від 30 березня 1995 року та винесене на підставі нього рішення виконкому від 19.04.1995 року №111 не оспорювалися та не були предметом дослідження у вищевказаній справі, а тому не можуть бути враховані цим судом в розумінні положень ч.3 ст.61 ЦПК України як обставини, що мають преюдиційне значення.

На підтвердження своїх вимог щодо того, що будинок не є аварійним, позивач також посилався на висновок експертизи, проведеної у згаданій справі, у якій вказано, що квартира обвалом не загрожує. Проте, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, наявний висновок щодо стану квартири був предметом дослідження у іншій справі, оскільки спір в ході якого проводилась експертиза та досліджувався такий висновок, стосувався інших правовідносин.

Суд першої інстанції, оцінивши докази в контексті положень ст.ст.57,58 ЦПК України щодо їх належності та допустимості дійшов також обґрунтованого висновку, що надана позивачем копія звіту про оцінку технічного стану квартири №1, розташованої в будинку №8 по вул. Щорса в м. Коростені не може вважатись належним та допустимим доказом, оскільки фізична особа-підприємець, яка робила звіт, не попереджена про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок.

Клопотань про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи позивач у суді першої інстанції не заявляв, хоча йому таке право розяснювалось, а до апеляційного суду він не зявився.

З огляду на те, що позивач не довів своїх позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді