Справа № 133/2137/16-ц Провадження № 22-ц/772/307/2017Головуючий в суді першої інстанції Воронюк В. А.
Категорія 27Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участі: представника позивача Рой В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитором спадкодавця боргу за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2013 року в сумі 9 804,55 грн. грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2013 року в розмірі 9 804,55 грн., відмовлено.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги банку.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, необґрунтованим через неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального й процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася і не надала письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції встановив, що 13 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір № б/н, відповідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5 400 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а. с. 6, 7-30).

Підписавши анкету-заяву від 13 грудня 2013 року позичальник ОСОБА_4 погодився на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг (а. с. 6).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (глави 71), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Зі змісту статті 1046 ЦК України (параграфа 1 глави 71) вбачається, що за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Статтею 1048 ЦК України позикодавцеві надано право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позичальник ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2015 року (а. с. 34).

Згідно положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, як беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду жодного доказу щодо кола спадкоємців та що саме відповідач ОСОБА_3 одноособово прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 Також позивачем не надано суду доказів наявності спадкового майна та його вартості.

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що спадкова справа №54/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрита Козятинською державною нотаріальною конторою 9 березня 2016 року на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» від 6 лютого 2016 року. Будь-які заяви спадкоємців, в тому числі заяви відповідача ОСОБА_3, про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у матеріалах спадкової справи відсутні (а. с. 39, 61-62).

Таким чином позивач не довів обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, і відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України не підтвердив цих доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-66 ЦПК України.

Отже висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є вірним.

Доводи апеляційної скарги позивача в тому, що позивач не мав можливості встановити склад спадкового майна та його вартість, в зв'язку з чим представником банку заявлялись усні клопотання про направлення судом відповідних запитів, однак вони залишились без задоволення, є безпідставними.

Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наявних доказів, зазначивши, що клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні (а. с. 49). Таким чином представник позивача розпорядився своїми процесуальними правами.

Справа призначалась до розгляду на 3 листопада 2016 року, на 21 листопада 2016 року і на 30 листопада 2016 року, проте ні позивач, ні відповідач в жодне судове засідання не з'явились, про що свідчать довідки складені секретарем судового засідання (а. с. 57, 63, 64). Справу розглянуто 30 листопада 2016 року за відсутності сторін.

Будь-які клопотання позивача ПАТ КБ «Приватбанк» про витребування додаткових доказів по справі у матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та правильних висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже, є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська