Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/416/16-ц
провадження: 2-п/614/3/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Гуляєвої Г.М.

при секретарі Євтіхієвій С.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_3

про перегляд заочного рішення

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Борівського районного суду Харківської обл. від 13.06.2016 р. у справі №614/416/16-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування права на земельну частку (пай) №775 від 09.03.2000 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського нотаріального округу ОСОБА_6

15.03.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про вказане заочне рішення він дізнався тільки 10 березня 2017 р., в той же день і отримав його, про що свідчить його підпис на заяві про отримання заочного рішення, яка знаходиться в матеріалах справи.

Вважає вказане заочне рішення таким, що постановлено із порушенням закону та підлягаючим скасуванню, виходячи з наступного.

На підставі вказаного договору дарування ОСОБА_3 отримав Державний акт на спірну земельну ділянку та здав її в оренду ПП фірмі «Ліс», яка не була залучена до участі у справі, як і не був залучений і приватний нотаріус Ізюмського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, вирішуючи спір про недійсність правочину суд не звернув уваги та не врахував, що рішення у цій справі може вплинути на права та обовязки ПП фірми «Ліс» (орендаря за договором), не вирішив питання про залучення останнього до участі у справі, не врахував, що право на земельну частку (пай), що було предметом договору дарування №775 від 09.03.2000 р. трансформовано у право власності на землю товарного сільськогосподарського виробництва і належить ОСОБА_3, та дану земельну ділянку передано в оренду ПП фірмі «Ліс». Строк дії договору оренди на час розгляду справи в суді та ухвалення заочного рішення не закінчився. Вказаний договір оренди став підставою для реєстрації права власності на орендоване майно, тому незалучення ПП фірми «Ліс» до участі у справі в якості третьої особи є порушенням її прав.

Вважає, що суд не зясував усі обставини справи, не сприяв всебічному та повному зясуванню обставин справи, не дослідив усі докази та не надав їм належної оцінки.

Ухвалюючи заочне рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідача повідомлено про час та місце розгляду справи належним чином у спосіб направлення судової повістки за місцем його реєстрації.

Однак, із матеріалів справи та рішення суду вбачається, що судові засідання призначались 03.06.2016 р. та 13.06.2016 р. Відомостей про отримання судових повісток на вказані дати саме відповідачем ОСОБА_3 немає.

Вказує, що у справі відсутні відомості про вручення відповідачу судових повісток про виклик в судове засідання на 13 червня 2016 р., тобто, коли ухвалювалося заочне рішення у справі. Таким чином, станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі були відсутні докази про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, про отримання відповідачем позовної заяви та судових повісток про виклик в судове засідання.

В судовому засіданні представник заявника заяву про перегляд заочного рішення підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, з підстав викладених у заяві.

Представник позивача доводи заяви не визнав, просив відмовити заявнику у перегляді заочного рішення посилаючись на її необгрунтованість.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як розяснено у п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачу неодноразово було направлено повідомлення про місце, день та час судових засідань належним чином в порядку, передбаченому ст.ст.74,76 ЦПК України, за місцем його реєстрації, згідно відомостей адресно- довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України (а.с.23) с. Борівська Андріївка Борівського р-ну Харківської обл., вул. Миру,7, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с.24-25,32-35), але кореспонденція та повідомлення поверталися з відміткою «Причина повернення за зазначеною адресою не проживає». Але як в заяві про перегляд заочного рішення так і в довіреності на імя представника ОСОБА_1, ОСОБА_3 місцем проживання знову зазначає с. Борівська Андріївка Борівського р-ну Харківської обл., вул. Миру,7

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 не зазначив доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Посилання в заяві на залучення до участі у справі ПП фірму «Ліс» та приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу ОСОБА_6 необґрунтовані належними доказами.

Перевіривши наведені заявником доводи щодо наявності, на думку ОСОБА_3, істотних обставин для правильного вирішення справи, то такі пояснення не заслуговують на увагу, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 (баба позивача ОСОБА_4М.) померла 04 лютого 2000 р. Згідно ст.9 ЦК УРСР в редакції 1963р. правоздатність громадянина, тобто здатність мати цивільні права і обов'язки виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Тобто, правоздатність і дієздатність особи дарувальника за договором дарування від 09.03.2000 року уже була припинена і особа не могла вчинити будь-яких дій спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Також в цьому випадку відсутнє і волевиявлення особи на здійснення правочину.

Таким чином, в судовому засіданні не було ґрунтовних підстав та не подано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та які можуть бути прийняті судом як підстави для скасування заочного рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.228-232 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення залишити без задоволення.

Ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий Гуляєва Г. М.