РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого - судді Мигаль Г.П.

при секретарі Максимович М.М.

за участі:

представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи: Житлово-будівельного кооперативу №102 у м. Львові, про скасування реєстраційного посвідчення та визнання права власності,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Франківського районного суду м.Львова з позовом до відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_6, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, за участю третьої особи: Житлово-будівельного кооперативу №102 у м. Львові, про скасування реєстраційного посвідчення НОМЕР_1, серія КММ від 18.11.1998р., відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_7, визнати право власності по ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за позивачами.

Позовні вимоги позивачі обгрунтовують тим, що у 70-х роках чоловік позивачки - ОСОБА_8, перебуваючи зі позивачкою ОСОБА_3 у шлюбі, відповідно до свідоцтва про одруження від 15.06.1965р., став членом Житлово-будівельного кооперативу № 102 у м. Львові. Позивачка разом із чоловіком за спільно заощаджені в шлюбі кошти сплатили перший членський внесок та їм була надана квартира АДРЕСА_1, що підтверджується поквартальною карточкою та довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 161/102, що долучена до позовної заяви. Під час перебування у шлюбі позивачки - ОСОБА_9 з ОСОБА_8, у них народилося троє дітей: ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_4. Позивачка ОСОБА_9 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 та дітьми проживали, були зареєстровані у вказаній квартирі та щомісяця сплачували членські внески. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка, як дружина померлого чоловіка продовжила сплату членських внесків, оскільки на момент смерті її чоловіка їхні діти були неповнолітніми та не заробляли грошових коштів. А тому, з метою приватизації квартири повністю, сплачуючи щомісяця грошові кошти, виплатила пайовий внесок за вказану квартиру у сумі 7 670 карбованців. Однак, оформити право власності на квартиру не встигла, так-як у 1993 р. виїхала за кордон за сімейними обставинами. У квартирі залишилися проживати діти позивачки. Старший син - ОСОБА_5 вирішив приватизувати квартиру, на що позивачка погодилася, лише за умови, що він приватизує дану квартиру на позивачку - ОСОБА_3, оскільки грошові кошти після смерті чоловіка за вказану квартиру сплачувалися позивачкою та позивачем - ОСОБА_4, оскільки він матеріально утримував та утримує (сплачує комунальні послуги) дану квартиру до сьогоднішнього дня. Між старшим сином та позивачкою виник конфлікт, і коли вона почала з'ясовувати щодо їхньої квартири за адресою: АДРЕСА_1, виявилося, що ОСОБА_5 приватизував квартиру лише на себе, що підтверджується відповіддю ЖБК -102 у м. Львові на адвокатський запит № 102/134 від 27.02.2015р. та реєстраційним посвідченням від 18.11.1998р., яке додавалося до вказаної відповіді. Тобто, 27.02.2015р. позивачі дізналися, що не є власниками своєї квартири. Після смерті ОСОБА_5, його спадкоємцями безпосередньо були: позивачі у справі: ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Право на паєнагромадження у ЖБК-102 у м. Львові, а відповідно і право на приватизацію житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 мали у рівних частинах усі вище перелічені особи. Проте, враховуючи, що подальші пайові внески сплачувала позивач - ОСОБА_3, а усі комунальні послуги та матеріальні затрати для утримання квартири сплачував ОСОБА_4, вважають, позивачі вважають, що що право власності на квартиру повинно бути визнано лише за ними. Не зрозуміло, яким чином ОСОБА_5, приватизував квартиру на себе, позбавивши позивачів права власності на квартиру, яка в моральному та законному сенсі повинна належати позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Аналізуючи ситуацію, користуючись тим, що позивачка - ОСОБА_3 перебувала за кордоном у 1998р., ОСОБА_5, вступивши в змову із ЖБК-102 у м. Львові, та без їхнього дозволу, приватизував квартиру на себе. Враховуючи вищевказане, реєстраційне посвідчення № 002748 від 18.11.1998р. про право власності ОСОБА_5 на спірну квартиру підлягає скасуванню, скільки, ОСОБА_5 не має жодного законного права на вказану квартиру в цілому, адже пайові внески за квартиру у АДРЕСА_1, позивачка сплачувала разом із чоловіком, а після його смерті самостійно виплатила весь пайовий внесок за квартиру, так-як її діти на той час були неповнолітніми та не мали жодного заробітку. Тому ОСОБА_5 не мав права оформляти спірну квартиру на себе. Утримує квартиру та сплачує усі комунальні послуги син позивачки - ОСОБА_4 Підтвердженням протиправних дій ОСОБА_5 та ЖБК-102 у м. Львові є довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописки від 01.04.1999р., в якій зазначено, що у спірній квартирі прописаний лише ОСОБА_5, хоча насправді в квартирі станом на 01.04.1999р. були зареєстровані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 102/160 від 06.04.2015р.

У судове засідання позивачі не з'явилися, подали на адресу суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити у відсутності позивачів, за участю представників позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_11 Позов просять задоволити.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, на адресу суду надіслали нотаріально посвідчені заяви, які перекладені з польської мови на українську мову, в яких справу просять розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Представник відповідача - відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в судове засідання не з'явився. Ухвалою Франківського районного суду м.Львові від 19.05.2016р. позов в частині вимог до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції залишено без розгляду.

Представник третьої особи - житлово-будівельного кооперативу №102 у м.Львові у судове засідання не з'явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу за участю представників позивачів, враховуючи заяву позивачів та відповідачів, а щодо неявки в судове засідання представника третьої особи, суд визнав таку неявку з неповажних причин.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що членом Житлово-будівельного кооперативу №102 був чоловік позивачки - ОСОБА_8, 1934р.н. У вказаній квартирі були прописані в якості членів сім'ї ОСОБА_8 - його дружина ОСОБА_9 та діти - сини ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується поквартальною карточкою №8192, що міститься в матеріалах справи (а.с.10).

Станом на 06.04.2015р. у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_12, про що свідчить довідка ЖБК-102 за №102/160 від 06.04.2015р. (а.с.12).

Згідно з довідкою ЖБК №102/161 від 06.04.2015р. станом на 23.09.1975р. у квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані : ОСОБА_8, 13.08.1934р.н. (уповноважений власник) та ОСОБА_9 - дружина (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3, виданим Палацом одруження м.Львова 15 липня 1965р., між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (позивачкою у справі) укладено шлюб, після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_13 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_8, про що складено відповідний актовий запис № 1248, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 14.05.1981 року, виданим Червоноармійським ЗАГС м.Львова. (а.с.17).

Відповідно до відповіді, отриманої з П'ятої Львівської державної нотаріальної контори за №589/01-16 від 27.02.2017р., спадкова справа після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в П'ятій Львівській державній нотаріальній конторі не заводилась.

Відповідно до витягу зі свідоцтва про одруження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану в 37-310 у Новій Сажині Воєводство Підкарпатське Республіки Польща ОСОБА_9, яка є позивачкою у справі, уклала шлюб з ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, дата 10 серпня 1993р., після одруження присвоєно прізвище позивачці - ОСОБА_17 (а.с.71).

Позивачка, як дружина, після смерті чоловіка - ОСОБА_13 продовжила сплату членських внесків, оскільки на момент смерті її чоловіка - ОСОБА_8, їхні діти були неповнолітніми та не заробляли грошових коштів. А тому, з метою приватизації квартири повністю, сплачуючи щомісяця грошові кошти, виплатила пайовий внесок за вказану квартиру у сумі 7 670 карбованців. Однак, оформити право власності на квартиру не встигла, так-як у 1993 р. виїхала за кордон по сімейним обставинам. Зазначені обставини відповідачі не оспорювали, позовні вимоги відповідачі визнали, а отже відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України, суд вважає їх такими, що не підлягають доказуванню та є встановленими.

27.02.2015р., на підставі відповіді, отримано із ЖБК-102 від 27.02.2015р. за №102/134 (а.с.8) позивачі дізналися, що власником спірної квартири є ОСОБА_18 Згідно із вказаною відповіддю, Голова ЖБК-102 ОСОБА_10 надав представнику позивача - адвокату ОСОБА_1 копію реєстраційного посвідчення на ім'я ОСОБА_5, виданого ЛОБТІ на квартиру №41 за адресою: м.Львів, вул.Наукова, 96, копію довідки щодо особи, яка користується даною квартирою, копію картки реєстрації мешканців даної квартири та додатково повідомив, що на даний час архіви ЖБК-102 не збереглися, оскільки на даний момент єдиний живий попередній голова кооперативу п.Мазепа за станом здоров'я не може надати вичерпноі інформації. Попередні бухгалтери також померли.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 18.11.1998р., квартира АДРЕСА_4 належить в цілому на праві власності ОСОБА_5 на праві особистої власності на підставі довідки, виданої ЖБК №102 м.Львова від 04.11.1997р., записано в реєстрову книгу №60 за реєстровим №10379.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки, виданої ЖБК-102 від 01.04.1999р. у квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований як власник ОСОБА_5 (а.с.15).

Відповідно до довідки Львівського обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 07.04.2015р. станом на 29.12.2012р. квартира АДРЕСА_5 зареєстрована за ОСОБА_19 на підставі довідки, виданої ЖБК №102 м.Львова від 04.11.1998р. (а.с.18).

Відповідно до квитанцій за житлово-комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_6 (абонент ОСОБА_4 - позивач у справі, прописано 3 особи) позивач ОСОБА_4 здійснював оплату за комунальні послуги за період з 2007р. по 2013р. та як зазначено у позовній заяві продовжує сплачувати комунальні послуги.

Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви відповідача ОСОБА_6 від 21.04.2016р., у якій він визнав позовні вимоги, ОСОБА_6 проживає в Республіці Польща у Новій Сажині на підставі дійсного паспорта Республіки Польща.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 19.04.2016р., у якій відповідач ОСОБА_5, визнав позовні вимоги, ОСОБА_5 проживає в Республіці Польща, на підставі дійсного паспорта.

Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

З врахуванням того, що членом житлового будівельного кооперативу №102 у м.Львові був чоловік позивачки - ОСОБА_8, пайові внески сплачувались ОСОБА_8 та позивачкою ОСОБА_3 під час перебування їх в шлюбі до дати смерті ОСОБА_8 - до 2 квітня 1977 року, а після смерті ОСОБА_8 пайові внески до ЖБК-102 сплачувала позивач - ОСОБА_3 самостійно та виплатила повністю пайовий внесок за квартиру у сумі 7670 гривень, у 1993 році виїхала за кордон, то відповідно до вимог ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю ( в редакції 1969р.), який був чинним на дату існування правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», що діяв на момент існування правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває право власності на це майно.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України ( в редакції 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно з вимогами ст.ст.548, 549 ЦК ( в редакції 1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки від 01.04.1999р., зазначено, що у спірній квартирі прописаний лише ОСОБА_5, хоча насправді в квартирі станом на 01.04.1999р. були зареєстровані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 102/160 від 06.04.2015р.

Отже, враховуючи вищенаведене, позивачці ОСОБА_3 належала 1/2 частка паєнагромадження у ЖБК - 102 у спільній власності подружжя та після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями 1/2 частини паєнагромадження у ЖБК- 102, що належало ОСОБА_8, були в рівних частках: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, як спільне майно набуте під час шлюбу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову.

Так, при видачі реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_4 від 18.11.1998 року на ім'я відповідача ОСОБА_5, були порушені права позивачів, а отже, підлягає до задоволення позовна вимога щодо скасування вищевказаного реєстраційного посвідчення.

Враховуючи обставини, встановлені судом, а також визнання позову відповідачами, підлягає до задоволення і позовна вимога щодо визнання права власності на ? частини квартири за позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частинах.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до заяви представника про залишення судових витрат за позивачами, судові витрати слід залишити за позивачами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Скасувати реєстраційне посвідчення, видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 18.11.1998р., НОМЕР_1, серія КММ, відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_7 належить на праві власності ОСОБА_5.

Визнати за позивачем - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: АДРЕСА_1) право власності на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

Визнати за позивачем - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає: АДРЕСА_1) право власності на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

Судові витрати залишити за позивачами

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мигаль Г.П.