Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Філіпенко І.О., Кирпиченко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування-Виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсоні ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що не перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2, вони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач записаний у свідоцтві про народження батьком її неповнолітнього сина - ОСОБА_3.

В даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. ОСОБА_1 разом із своєю дитиною ОСОБА_3 перебували в Туреччині з дозволу батька дитини, де ОСОБА_1 уклала шлюб із громадяном Туреччини, а дитина навчається в школі. З Відповідачем не спілкуються, оскільки він практично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, Дозвіл на виїзд ОСОБА_3 з України, був наданий його батьком ОСОБА_2 до 26.11.2016року.

З відповідачем виникають непорозуміння щодо отримання дозволу на виїзд за кордон, відповідач безпідставно відмовляє в наданні таких дозволів, при цьому висуває різні умови для видачі дозволів.

В зв'язку із закінченням строку, на який відповідачем був виданий дозвіл на виїзд його сина ОСОБА_3 з України, адміністрація навчального закладу, який відвідує ОСОБА_3 в Туреччині, має намір виключити його з числа учнів.

Крім того в зв'язку із закінченням строку дозволу, наданого його батьком на виїзд ОСОБА_3 з України, останній не маючи можливості перебувати в Туреччині, буде позбавлений належних побутових умов, умов для фізичного та духовного розвитку, навчання, медичного забезпеченням, адже батько ОСОБА_3 не забезпечить відповідні умови для дитини у разі його перебування на території України.

У зв'язку із наведеним просила надати дозвіл на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку - ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька та супроводу другого з його батьків - ОСОБА_2, на протязі одного року з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, просили надати дозвіл на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька та супроводу другого з його батьків -ОСОБА_2, на протязі двох років з дня набрання рішенням суду законної сили, а саме до Туреччини, які підтримали в повному обсязі і просили задовольнити.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельного районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні надала висновок, в якому не заперечували проти тимчасового виїзду малолітнього ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1 до держави Туреччини терміном на 2 роки з дня набрання рішення суду законної сили, який представник підтримала в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав вказаних у письмових запереченнях та наданих до суду, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 28.01.2015р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблений актовий запис №611 від 25.10.2011 року, батьком записано ОСОБА_2, матір'ю ОСОБА_1 .

Відповідно до офіційного перекладу витягу із актового запису про шлюб №2015/21/95, укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 30.12.2015 року в Муніципалітеті м.Аланія, після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1.

Відповідно до офіційного перекладу відомостей про місце проживання - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкають та зареєстровані в АДРЕСА_1.

Відповідно до листа обласної державної адміністрації Анталії Управління початкової школи ім.Парлаюксель, Анталія від 14.11.2016р. ОСОБА_3 зареєстрований в школі в дитячому садочку /підгрупа В за реєстровим номером 1154 та відвідує заклад.

Відповідно до довідки-розрахунок, заборгованість по аліментам з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, складає станом на 01.11.2015 року 4570,20грн.

Згідно витягу з кримінального провадження внесеного в ЄРДР наявні матеріали звернення щодо вжиття заходів до відповідача, який не виплачує аліменти на утримання сина.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 Заступнику начальника Комсомольського РУЮ у м.Херсоні-начальнику ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона, просила повернути без виконання виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини у зв'язку з тим, що боржник допомоги не надає на утримання дитини, а вони з дитиною проживають за кордоном і за усною домовленістю боржник надав право виїзду дитині за кордон.

Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Францішко Г.В. ОСОБА_2 не заперечує проти тимчасових поїздок до Туреччини, Данії, Німеччини, Італії, Кіпру та будь-якої країни Шенгенської угоди, в будь-який час в період з 26.11.2015року по 26.11.2016р. його малолітнього сина -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., який народився в Україні в м.Херсоні.

Відповідно до листа представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2, він просить відвідати нотаріуса для надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон його сина, який ОСОБА_2 отримав 30.11.2016р.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 10.01.2017р. вони не заперечують проти тимчасового виїзду малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. у супроводі матері до держави Туреччини терміном на два роки.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проживає окремо від сина та участі в його утриманні не приймає.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 p., ратифікованої Україною 27 лютого 1991 p., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не бере участі у вихованні дитини: не спілкується з сином; матеріально не підтримує, тим самим не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини.

Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, де дитина мешкала разом з матір'ю та відвідувала навчальний заклад, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, а умови тимчасового перебування за кордоном для фізичного та духовного розвитку ОСОБА_3 не порушують інтереси дитини, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд малолітньому за кордон без згоди батька.

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст.150, 154 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування-Виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсоні ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в її супроводі дозвіл на тимчасовий, виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. за межи України, а саме до Туреччини за місцем їх реєстрації, терміном на два роки з дня набрання рішення суду законної сили, без дозволу(згоди) та супроводу батька ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська