Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/70/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА
Іменем України

11.01.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Дуковського О.Л

суддів Єгорової С.М., Карпенка О.Л.

з участю секретаря Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Кіровоградській області про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, -

В С Т А Н О В И Л А :
В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Кіровоградській області про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Обґрунтував свої вимоги тим, що працює на посаді провідного інженера з ОНС Інгульської шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з 21 березня 1999 року. В період з 04.09.2014 до 07.09.2015 проходив військову службу по мобілізації, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій. За ним зберігалося попередня робота і середній заробіток, згідно чинного законодавства. Після демобілізації 05.10.2015 приступив до роботи на своїй посаді. В зв`язку із погіршенням здоров`я в період з 16.11.2015 до 05.12.2015 проходив лікування і був звільнений від роботи на підставі листка непрацездатності (15 робочих днів). Соціальна допомога виплачена йому в цей період в розмірі 861,13 грн.. Крім того, в період з 25.01.2016 року до 29.01.2016 року (5 робочих днів) він також перебував на лікарняному, допомога у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності виплачена в розмірі 226,35 грн.. Не погоджуючись з виплаченим йому розміром допомоги у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, він звернувся із заявою на ім`я директора Інгульської шахти з проханням вжити заходів до виплати допомоги в повному розмірі, проте у перерахунку йому було відмовлено. Вважає, що при нарахуванні та виплаті йому допомоги по тимчасовій непрацездатності за періоди хвороби порушено його право на отримання належного і гарантованого державою соціального забезпечення. Просив стягнути з відповідача допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 16.11.2015 року до 04.12.2015 року включно - 4 118,01, за період з 25.01.2016 року до 29.01.2016 року включно 1 100,90 грн., а всього 5 218,91 грн., а також компенсацію за моральну шкоду в розмірі 13 780 грн..

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 16.11.2015 року до 04.12.2015 року включно в розмірі 4118 грн. 01 коп., за період з 25.01.2016 року до 29.01.2016 року включно в сумі 1100 грн. 90 коп., а всього 5218 грн. 91коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просив рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що здійснював виплати позивачу із дотриманням вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на підставі досліджених доказів вірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. 03.09.2014 був звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку із призовом на військову службу по мобілізації, 02.09.2015 приступив до виконання службових обов`язків. За період проходження служби із середнього заробітку позивача відповідач страхових внесків не сплачував.

З 16.11.2015 по 04.12.2015 та з 25.01.2016 по 29.01.2016 перебував на лікарняному. З відповіді Інгульської шахти Збагачувального комбінату на звернення ОСОБА_1 про виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100% середньої заробітної плати вбачається, що лікарняні листи за період з 16.11.2015 по 04.12.2015 та лікарняний з 25.01.2015 по 29.01.2015 оплачено, виходячи з нарахування заробітної плати, з якої сплачувались страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Згідно із довідки № 40 від 31.08.2015 ОСОБА_1 з вересня 2014 року по серпень 2015 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , де отримував заробітну плату всього 42 646,02 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про порушення відповідачем соціальних гарантій позивача передбачені ст. 119 КЗпП України, щодо визначення його страхового стажу і відповідно методології оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Чинним законодавством утворена правова невизначеність щодо поважності такої причини для обрахування безперервності страхового стажу як проходження особою військової служби по мобілізації в особливий період, в умовах АТО, у випадку несплати страхових внесків.

З даним твердженням погодилося і Міністерство соціальної політики України у листі від 15.12.2015 року (а.с.46).

У п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 439 від 26 червня 2015 року «Про внесення змін до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» визначено перелік поважних причин (обставин, подій), що надають можливість виключення терміну їх дій з розрахункового періоду визначеного страхового стажу.

При цьому окремо зазначено, що для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, календарні дні тимчасової непрацездатності чи відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами з розрахункового періоду не виключаються.

Але, по-перше, в даному випадку мова іде про контрактну чи строкову службу, коли за особою не зберігається місце попередньої роботи із середнім заробітком і сплата податків та зборів врегульована іншими нормативними актами, а по-друге, дане положення очевидно дискримінує осіб, які мобілізовані та за якими збереглася попередня посада і середній заробіток, із якого повинні сплачуватися страхові внески.

Згідно роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визначено, що Конституцією України кожній людині гарантовано

право звернутись до суду для захисту своїх конституційних прав і

свобод. Конституція має найвищу юридичну силу, а її норми є

нормами прямої дії. Це зобов`язує суди при розгляді конкретних

справ керуватись насамперед нормами Конституції України.

Відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє

принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини

і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і

зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і

спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади,

органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом

правосуддя.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією

судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність

має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких

посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду

конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.22

Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина

не є вичерпними.

Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має

найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при

розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону

чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його

відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках

застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають

ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке

не суперечить їй.

Захист Вітчизни, її територіальної цілісності є, згідно ст. 65 Конституція України, обов`язком громадянина України, тому, на думку колегії суддів, висновок суду про можливість ототожнення служби в умовах АТО з поважними причинами (підставами) викладеними у п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 439 від 26 червня 2015 року «Про внесення змін до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», незалежно від сплати внесків є правомірним, оскільки сам перелік поважних причин не є вичерпним, висновок не суперечить чинному законодавству і констатує рівність громадянських прав та обов`язків виконання соціальних пільг та гарантій у Державі. (ст. 46 ч. 1 Конституції України)

Сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що при розрахунку за період з 16.11.2015 року по 04.12.2015 року (перший термін тимчасової непрацездатності позивача) його середньоденний заробіток 262, 06 грн. (а.с. 31)

За період перебування ОСОБА_1 на лікарняному з 25.01.2016 року по 29.01.2016 року, його середній заробіток, згідно довідки (а.с. 32) склав 265,45 грн., що відповідає розрахунку в обґрунтування позовних вимог.

Крім того, відмовляючи позивачу у задоволенні вимог стосовно маральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що невиплата відповідачем у належному розмірі допомоги по тимчасовій непрацездатності сталася у зв`язку із відсутністю у Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням чіткого переліку поважних причин, з яких застрахована особа не працювала, і внаслідок яких можливо виключити період військової служби за мобілізацією з розрахункового періоду та здійснювати розрахунок середньої заробітної плати за місяці та календарні дні розрахункового періоду, у яких єдиний внесок сплачено. Тому вина відповідача у неповній виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності відсутня.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із вимогами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі викладеного, суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи і визначив відповідні їм правовідносини, вирішив спір відповідно до норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: