Справа № 473/870/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання - Фінько О.П.

за участю державного виконавця Березовського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенськ Миколаївської області подання державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ :

24 березня 2014 року державний виконавець Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання виконавчого листа №2-302/2012 від 10.01.2012 року, виданого Вознесенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 16.12.2011 року і до повноліття.

В судовому засіданняі державний виконавець Березовський Д.В. підтримав клопотання.

Дослідивши матеріали подання та матеріали виконавчого провадження №2075/14-ц, суд прийшов до наступного.

Так, як вбачається із матеріалів справи, 30.04.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-302/2012 від 10.01.2012 року, виданого Вознесенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 16.12.2011 року і до повноліття.

В судовому засіданні було встановлено, що станом на 25.11.2016 року заборгованість по сплаті аліментів становить 30959 грн.83 коп.

Стаття 313 ЦК України регламентує, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України.

Згідно ст. 33 Конституції України та ст. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлено законом.

Відповідні обмеження встановлені п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, п. 19 ч.3 ст.19 Закону України Про виконавче провадження та ст.377-1 ЦПК України.

Відповідно до них, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, виконавець, на виконанні якого знаходиться виконавчий документ погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Виходячи з вищевикладеного, поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи )" включає будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При цьому, ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинно вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження на момент звернення з відповідним поданням до суду.

Між тим, державним виконавцем до матеріалів подання не надано будь яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження, а також ухилення боржника від виконання обумовлених зобов'язань.

Крім того, у матеріалах, доданих до подання не міститься попередження боржника про застосування до нього в разі ухиляння від виконання рішення суду таких заходів, як тимчасове обмеження у праві виїзду.

Таким чином, через недоведеність зі сторони державного виконавця необхідності та доцільності застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у виїзді за межі України, у задоволенні подання слід відмовити, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,- - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, що не брали участь в розгляді справи - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя М.М. Ротар