РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/10223/16-ц

пр. № 2/759/726/17

12 січня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" (ПАТ «ВБР») в липні 2016 року заявив позов про стягнення з ОСОБА_1 261463,47 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором.

Представник позивача Косенко І.О. подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила.

Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.

Судом встановлено таке.

29.07.2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 було укладено договір №IKCASHSTG.146345.001, за яким перший надав, а друга приняла кредит в сумі 40150 грн. під 0,001% річних, зі сплатою щомісяця комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 3% від суми кредиту, на строк до 28.07.2016р.

Згідно з п.п. 4.2.1. п. 4.2. договору, позичальник зобов?язується здійснювати своєчасно повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії і виконувати всі свої зобов?язавння у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Проте ОСОБА_1, як це вбачається з розрахунку заборгованості, жодного платежу на виконання договору не здійснила, у зв?язку з чим за нею, станом на 19.07.2016 року, облікована заборгованість: за кредитом - 40150 грн.; з комісії - 43362 грн., а також на заборгованість нараховано: 39059,39 грн. - 36% річних від суми простроченої заборгованості з кредиту за кожний день прострочення відповідно до п. 6.1. договору; 156276,07 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії, відповідно до п. 6.3 договору (0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення), а всього обліковано заборгованість в сумі 261463,47 грн.

Відповідно до п.п. 3.1.9, 3.1.11. п. 3.1 договору, у разі порушення позичальником зобов?язань за договором банк має право достроково стягнути кредит, проценти і комісію і вимагати виконання інших зобов?зань за договором.

На вимогу позивача від 10.02.2015р. про погашення заборгованості за договором відповідач не відреагувала.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, і такі права підлягають відновленню на підставі ст.ст. 212, 526, 527, 530, 611, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України.

Разом з тим, суд не може погодить із заявленим до стягнення розміром неустойки.

Так, згідно з п. 6.3 договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день простроченя.

З огляду на розрахунок заборгованості за договором, вказана пеня нарахована, разом з іншим, і на нарахування передбачені п. 6.1 договору (36% річних від суми простроченої заборгованості з кредиту за кожний день прострочення), як на прострочені проценти за користування кредитом.

Проте, останні нарахування за своєю правовою природою є тою ж пенею, оскільки за змістом і спрямованістю повністю узгоджуються з поняттям пені, що закріплене ст. 549 ЦК України.

Нарахування пені на пеню суперечить приписам ст. 61 Конституції України, оскільки призводить до подвійної відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, підстав для задоволення вимог позову про стягнення неустойки в частині, що відповідає викладеному вище, не вбачається.

Крім того, заявлена до стягнення неустойка майже в п?ять разів перевищує наданий відповідачу кредит, що явно не відповідає завданим позивачу збиткам.

Тому, суд вважає за можливе зменшити таку неустойку на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України, обмежившись стягненням з відповідача пені, що нарахована на заборгованість за кредитом, відповідно до п. 6.1 договору, в сумі 39059,39 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню частково в сумі 105187,40 грн.

За такого рішення, судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, мають бути розподілені між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог.

На підставі вказаних в рішенні норм закону, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" (, МФО 380719) 105187 грн. 40 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором №IKCASHSTG.146345.001 від 29 липня 2013 року, що облікована станом на 19 липня 2016р., та 1577 грн. 81 коп. судового збору, а всього 106765 (сто шість тисяч сімсот шістдесят п?ять) грн. 21 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.