Справа № 456/172/17
Провадження № 4-с/456/10/2017
УХВАЛА

27 лютого 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на рішення головного державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального Управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою в якій просить визнати рішення головного державного виконавця Стрийського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №52145090 неправомірними. Скасувати постанову головного державного виконавця Стрийського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 52145090 від 22.12.2016р., та зобовязати головного державного виконавця Стрийського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 456/2411/15-ц від 20.01.2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного Акціоненого Товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» (ПАТ«ВіЕйБі Банк») заборгованості за кредитним договором № 1461/08/05 від 09.09.2015р. в сумі 361309,74 грн.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на виконанні Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист, виданий 20.01.2016р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області по справі № 456/2411/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованості за кредитним договором № 1461/08/05 від 09.09.2015р. в сумі 361 309,74 грн. 22.12.2016р. головним державним виконавцем Стрийського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. При винесенні постанови, останній керувався п.2 ч.1 ст.37, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» не погоджується із зазначеною постановою, вважає її неправомірною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України та має бути скасована судом з наступних підстав. Для виконання завдань, покладених на державного виконавця, останній наділений широким колом прав, зазначених у ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». Жодним з прав зазначених у вказаній статті, для виконання рішення, державний виконавець не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії не проведені належним чином. П. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Однак, державний виконавець таких дій не вчинив, а натомість повернув виконавчий документ без виконання. Державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом розумного строку для належного проведення примусових дій для виконання рішення суду, який починає відраховуватися з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо примусового виконання рішення та закінчив виконавче провадження до спливу такого строку. Ч. 8 ст. 48 Закону зобовязує державного виконавця проводити перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Державним виконавцем таких дій вчинено не було. При винесенні оскаржуваної постанови, державний виконавець безпідставно керувався ст. 40 Закону, яка передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу до суду. Виконавче провадження в даному випадку не закінчено, виконавчий документ до суду не повернуто. У звязку з чим, застосовуючи статтю 40 Закону, яка передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа до суду, державний виконавець перевищує свої повноваження надані йому законом.

Ч. 2 ст. 37 Закону передбачено, що про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. У мотивувальній частині постанови про повернення виконавчого документу від 22.12.2016р., державним виконавцем зазначено, що відповідно до акту державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, майна на праві приватної власності, на яке б можна було звернути стягнення, державним виконавцем не виявлено. Проте, сам акт, всупереч вимогам п. 1.5.2. наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, складений за відсутності сторін виконавчого провадження та не надісланий стягувачу. За наведених обставин, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 та ст. 40 Закону, слід визнати неправомірними, а постанову незаконною та скасувати, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх необхідних заходів по розшуку майна боржника, не надіслано відповідного акту, безпідставно застосовано ст. 40 Закону України Про виконавче провадження.

Представник скаржника у судове засідання не звилася, хоча судом була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Однак надіслала на адресу суду заяву,в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності та задоволити вимоги зазначені у скарзі.

Головний державний виконавець Удалєєва О.Б. в судове засідання не зявилася, хоча судом була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, згідно письмового заперечення просить в задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, хоча судом був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підставна і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що на виконанні Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист, виданий 20.01.2016р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області по справі № 456/2411/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованості за кредитним договором № 1461/08/05 від 09.09.2015р. в сумі 361309,74 грн.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016р., головним державним виконавцем Удалєєвою О.Б. на підставі п. 7. ч.1 ст. 37, ст. 40 Закону, виконавчий лист № 456/2411/15-ц виданий 20.01.2016р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 361309,74 грн. заборгованості повернутий стягувачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязкові до виконання на всій території України. Ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обовязковість виконання судових рішень, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно абз. 2 ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює

порушені права чи свободи заявника.

Суд вважає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу слід визнати неправомірними, а постанову незаконною та скасувати, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх необхідних заходів по розшуку майна боржника, не надіслано відповідного акту, безпідставно застосовано ст. 40 Закону України Про виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити.

Визнати рішення головного державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 52145090 неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального Управління Юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 52145090 від 22.12.2016р.

Зобовязати головного державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 456/2411/15-ц виданого 20.01.2016 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» заборгованості в розмірі 361309, 74 грн.

Ухваламоже бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя ОСОБА_6