Справа № 180/2193/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем Ганоченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Марганця в особі Марганецької міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно однокімнатну квартиру загальною площею 36,3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 червня 2015 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно однокімнатну квартиру загальною площею 36,3 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_2. У встановлений законом строк вона звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, оскільки вона не має правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру. Відповідно до інформаційної довідки, сформованої Марганецьким міським управлінням юстиції, підставою виникнення права власності ОСОБА_2 на квартиру було свідоцтво про право на спадщину за законом, р. №403, ВСО № 902506, завірене 20 лютого 2006 року Марганецькою державною нотаріальною конторою. Зі спадкодавцем на момент його смерті ніхто не проживав та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто, крім неї, не звертався.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого ОСОБА_1 після укладення шлюбу набула прізвище «Парфьонова» (а.с.5,6).

29 червня 2015 року ОСОБА_2 помер, про що видано свідоцтво про смерть серія І-КИ № 660776 (а.с.4).

Після його смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру загальною площею 36,3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Вказана квартира належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8).

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ст.1222 ЦК).

Відповідно до ст.ст.1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

ОСОБА_3 спадкової справи № 288/2015, яка була заведена після смерті ОСОБА_2, спадкоємцями на підставі ст.1261 ЦК України є дружина померлого та його донька. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася лише його донька ОСОБА_1.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом першої черги, яка виявила бажання прийняти спадщину після смерті свого батька. Однак державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_3, оскільки нею не надано документів, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставіСвідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2006 року, реєстраційний № 403 (а.с.27, 28).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, має право на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_3, що належала на праві приватної власності останньому.

Зважаючи на те, що судом не встановлено порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 29 червня 2015 року, на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 36,3 кв.м, яка складається з: коридору 4,4 кв.м., санвузлу 3,2 кв.м., комори 1,4 кв.м., кухні 7,7 кв.м., житлової 19,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н. М. Нанічкіна