Справа № 464/2089/16 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/913/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

24.02.2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, в якому просив зобовязати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні квартирою № 43 в будинку № 90 по пр.Червоної Калини в м.Львові, а саме - надати йому ключі від квартири, вселити його та його сина ОСОБА_6 в квартиру, визначити порядок користування квартирою, виділивши в користування йому та його сину ОСОБА_6 житлову кімнату площею 9,9 кв.м, а кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та балкони залишити в спільному користуванні мешканців квартири.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що йому та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Квартира складається з трьох кімнат загальною площею 71, 6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м. Йому належить 1/6 частка спірної квартири. На даний час він проживає з сімєю у будинку по вул.Шкільній в с.Відники Пустомитівського району Львівської області, який належить його дружині. Відповідач ОСОБА_2 яка є співвласником вказаної квартири, чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, заперечує його проживання, не надає ключі до спірного помешкання. Вважає, що його право власності щодо володіння, користування квартирою підлягає судовому захисту.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом, в якому просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2 із виплатою йому ринкової вартості частки квартири, внесеної на депозитний рахунок суду, визнання за нею права власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_3.

Зустрічний позов обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_3 ніколи не проживав у вказаній квартирі, майна його в квартирі немає, платежів по утриманню квартири він не сплачує. Оскільки відповідач із сімєю постійно проживає у власному будинку в с. Відники Пустомитівського району Львівської області, у спірній квартирі лише зареєстрований із сином, самоусунувся від здійснення будь-яких зобовязань по утриманню своєї власності, вважає, що він втратив інтерес до квартири, та припинення права на 1/6 частку квартири, яка є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне володіння, користування квартирою є неможливим, не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні часткою в квартирі АДРЕСА_4 шляхом вселення ОСОБА_3 та надання йому ключів від квартири.

Встановлено між співвласниками наступний порядок користування квартирою № 43 по проспекту Червоної Калини, 90 у м. Львові шляхом виділення: у користування ОСОБА_3 ізольованої житлової кімнати площею 9,9 кв.м, позначеної під цифрою «6» на поверхневому плані Технічного паспорту від 03.03.2006; в користування ОСОБА_2 - двох ізольованих житлових кімнат, позначених на плані цифрами «3» житловою площею 12,1 кв.м., «8» житловою площею 19,7 кв.м. Кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, залишено в спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_2. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1653 грн. 60 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності відмовлено. Зобовязано територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 139 588 грн., внесені нею 19.05.2016 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області в якості оплати вартості частки в нерухомому майні ОСОБА_3.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначила, що ОСОБА_3, хоча і зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, однак ніколи не проживав у спірній квартирі через неприязні стосунки з батьками. Постійним місцем проживання ОСОБА_3 є с. Відники Пустомитівського району Львівської області, де він і працює. Вказує на те, що позивач ніколи не ніс витрат по утриманню квартири, сплаті комунальних платежів. ОСОБА_3 зловживав алкоголем, не надавав жодної допомоги батькам, у зв»язку з чим між ними часто виникали суперечки і тривалий час існували неприязні стосунки. Крім того, зазначає, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим, оскільки частка ОСОБА_3 у праві власності є незначною. Житлова площа квартири становить 41,7 кв.м., отже на 1/6 ідеальну частку припадає 6,95 кв.м., що є менше ніж площа найменшої кімнати у квартирі майже на 3 кв.м. Судом першої інстанції безпідставно не враховано висновок судової інженерно-технічної експертизи. Задовольняючи позовну вимогу ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, районний суд відійшов від відповідності реальних часток ідеальним, чим порушив права та законні інтереси відповідача ОСОБА_2

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №29 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Позивач є власником 1/6 частки квартири, відповідач - власником 5/6 частин квартири (а.с.50), що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14712630.

З технічного паспорта на квартиру №43 по.пр.Ч.Калини, 90 у м.Львові вбачається, що така розташована на 2 му поверсі 9-типоверхового будинку, складається з трьох кімнат, житловою площею 41, 7 кв.м., у тому числі 1-а кімната 12, 1 кв.м., 2-а кімната 9,9 кв.м., 3-я кімната 19,7 кв.м., кухні площею 9,5 кв.м., вбиральні 1, 3 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., коридорів площею 8,6 та 4, 3 кв.м., а також балконів площею 1,9 та 1,7 кв.м. Загальна площа квартири 71,6 кв.м. (а.с.23-24)

Згідно довідки № 553 від 17.02.2016 року, виданої ЛКП "Під Зуброю" в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано четверо осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_8 (а.с.10)

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи від 22.08.2016 р. № 17-16, виділ в натурі 1/6 частки квартири № 43 в житловому будинку № 90 по пр.Червоної Калини у м.Львові, співвласнику ОСОБА_3, відповідно до вимог Державних будівельних норм ( п.2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки.Основні положення»), неможливий. Визначити порядок користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до їх часток неможливо.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 категорично заперечує надати ОСОБА_3 ключі від квартири.

Як показала суду свідок ОСОБА_9, яка проживає в сусідній квартирі, у спірній квартирі на даний час проживають діти відповідача ОСОБА_2

Тому, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою та зобовязуючи ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою, районний суд вірно виходив з того, що порушене право ОСОБА_3 щодо володіння і користування своєю часткою у квартирі АДРЕСА_6 підлягає судовому захисту, а чинення йому перешкод з боку відповідача ОСОБА_2 є доведеним.

Однак, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визначаючи порядок користування спірною квартирою шляхом виділення йому в користування кімнати площею 9,9 кв.м, районний суд не врахував, що позивачу пропорційно до його частки, що становить 1/6 частину квартири в спірній квартирі належить 6,95 кв.м жилої площі, що є суттєво меншим від площі виділеної йому в користування кімнати, а відтак визначення такого порядку користування квартирою порушує права іншого співвласника квартири ОСОБА_2, як власника 5/6 частин квартири.

З наведених мотивів, рішення суду в цій частині залишатися в силі не може та підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

З аналізу ч.1 ст.365 ЦК України слідує, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо в наявності хоча б одна з таких підстав, які передбачені в пунктах 1-3 ст.365 ЦК України, а саме: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. При цьому, кожна із зазначених трьох підстав може окремо від іншої бути підставою для припинення права особи на частку у спільному майні.

Крім того, припинення права особи на частку у спільному майні, можливе лише при умові, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року (справа № 6-68цс14), право власності співвласника на частку в спільному майні відповідно до п.4 ч.1 ст.365 ЦК України може бути припинено за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири, районний суд вірно виходив з того, що доводи ОСОБА_2 про те, що позивач не несе витрат по утриманню майна, самоусунувся від сплати комунальних платежів, постійно проживає у будинку дружини в с.Відники Пустомитівського району Львівської області, не мають правового значення, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 іншого житла, крім спірної квартири не має та є зареєстрованим у спірній квартирі, а відтак припинення права власності на 1/6 частину квартири завдасть істотної шкоди інтересам останнього.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, та така не є необхідною їй для власного проживання, оскільки вона має інше постійне місце проживання (проживає і працює в с.Підгородище), не надала суду доказів того, що спільне володіння і користування майном - квартирою №43 по пр.Ч.Калини, 90 у м.Львові співвласниками є неможливим, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про припинення права влансоті ОСОБА_10 на 1/6 частку у спірній квартирі.

З наведених мотивів, в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 листопада 2016 року в частині встановлення порядку користування квартирою №43 по проспекту Червоної Калини, 90 у м. Львові шляхом виділення: у користування ОСОБА_3 ізольованої житлової кімнати площею 9,9 кв.м, позначеної під цифрою «6» на поверхневому плані Технічного паспорту від 03.03.2006 та в користування ОСОБА_2 - двох ізольованих житлових кімнат, позначених на плані цифрами «3», житловою площею 12,1 кв.м., «8» житловою площею 19,7 кв.м із залишенням в спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_2 кухні, ванної кімнати, вбиральни, коридора скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: ОСОБА_11

ОСОБА_12