Справа № 404/5299/15-ц
Номер провадження 4-с/404/15/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Кіровський районний суд м.Кіровограда

в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду з скаргою, відповідно до якої просив: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо розгляду по суті та прийняття рішення щодо заяв гр. ОСОБА_1 від 19.09.2016 року та 21.09.2016 року про фактичне добровільне виконання виконавчого листа № 404/5299/15-ц у ВП №51957771 та зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 у відповідності до ч. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 51957771 .

На обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 знаходиться виконавчий лист № 404/5299/15-ц, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда 12.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» грошових коштів в розмірі 178 542,15 швейцарських франків, що на день ухвалення рішення еквівалентно 4 413 820 гривень 48 копійок.

17.08.2016 року державним виконавцем за заявою представника стягувача ПАТ КБ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого листа № 404/5299/15-ц виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 12.08.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51957771 та боржнику встановлено строк до 23.08.2016 року включно самостійно виконати рішення, копію даної постанови направлено сторонам та зазначено, що постанова може бути оскаржена у 10-денний строк у порядку встановленому Законом.

В звязку з тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримав лише 22.08.2016 року, і в нього фактично не було часу на добровільне виконання судового рішення, він 22.08.2016 року добровільно зявився до державного виконавця, пояснив ситуацію та подав заяву про відкладення виконавчих дій на 10 днів.

Постановою про відкладення провадження виконавчих дій від 23.08.2016 року державним виконавцем вирішено відкласти провадження виконавчих дій з примусового виконання до 01.09.2016 року.

Ознайомившись з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 51957771 боржник ОСОБА_1 встановив, що при її винесенні державним виконавцем не було дотримано вимог ЗУ Про виконавче провадження, а тому 01.09.2016 року було подано до Кіровського районного суду м. Кіровограда скаргу на дії державного виконавця щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно було подано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заяву обґрунтовану заяву з проханням винести постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду скарги по суті.

01.09.2016 року боржник ОСОБА_1 був госпіталізований та поміщений на стаціонарне лікування до районної лікарні, відповідно 01.09.2016 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» було подано заяву про неможливість самостійно виконати у встановлений до 01.09.2016 року строк рішення суду у звязку з перебуванням боржника на стаціонарному лікуванні та з проханням не розпочинати примусове виконавче провадження та не виносити постанову про стягнення виконавчого збору до закінчення строку лікування.

У провадженні державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 знаходиться виконавчий лист № 404/5299/15-ц виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда 08.07.2016 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (АКІБ «УкрСиббанк»), , МФО 351005 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 188 092,96 швейцарських франків, що на день ухвалення рішення еквівалентно 4 649 930 гривень 33 копійок.

26.08.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 за заявою стягувача ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа № 404/5299/15-ц виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 08.07.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52052179.

Даною постановою відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 404/5299/15-ц виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 08.07.2016 року, боржнику встановлено строк до 02.09.2016 року включно самостійно виконати рішення, копію даної постанови направлено сторонам та зазначено, що постанова може бути оскаржена у 10-денний строк у порядку встановленому Законом.

Постановою від 05.09.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 за заявою представника боржника відкладено провадження виконавчих дій та надано строк до 08.09.2016 року добровільно виконати рішення суду.

08.09.2016 року боржник надав до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області платіжне доручення № НОМЕР_2 від 08.09.2016 року про зарахування на розрахунковий поточний рахунок стягувача ОСОБА_1 відкритий в ПАТ «УкрСиббанк» (номер рахунку 7600) суми грошових коштів вказаних у виконавчому листі, а саме: 188 092,96 швейцарських франків, що еквівалентно 4 649 930 гривень 33 копійок.

Боржник ОСОБА_1 подав до відділення ПАТ «УкрСиббанк» заяву про надання інформації щодо стану рахунку та відповідного руху грошових коштів по його поточному рахунку 7600 відкритому на його ім'я в ПАТ «УкрСиббанк» і на який боржник ПАТ «УкрСиббанк» перерахував 4 649 930 гривень 33 копійок в рахунок виконання виконавчого листа № 404/5299/15-ц виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 08.07.2016 року.

Згідно довідки наданої відділенням ПАТ «УкрСиббанк» в м. Кіровоград щодо руху грошових коштів по розрахунковому поточному рахунку 7600 відкритому на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ «УкрСиббанк», останньому стало відомо, що 08.09.2016 року на його рахунок дійсно було зараховано 4 649 930 гривень 33 копійок згідно платіжного доручення № НОМЕР_2 від 08.09.2016 року. Проте також 08.09.2016 року ПАТ «УкрСиббанк» провів автоматичне списання з рахунку ОСОБА_1 на виконання судового рішення у справі № 404/5299/15-ц та на згідно виконавчого провадження ВП № 51957771 заборговану ОСОБА_1 перед стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» код СДРПОУ 09807750. МФО 351005 грошові кошти в розмірі 178 542.15 швейцарських франків (сто сімдесят вісім тисяч п'ятсот сорок два франків п'ятнадцять сан.), що на день ухвалення рішення еквівалентно 4 413 820 гривень 48 копійок (чотирьом мільйонам чотириста тринадцяти тисячам вісімсот двадцяти гривням 48 копійок), що дійсно підтверджує фактичне добровільне виконання ОСОБА_1 в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом № 404/5299/15-ц у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже станом на 08.09.2016 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2016 року щодо застосування реституції виконано ОСОБА_1 добровільно і в повному обсязі, а відповідно до п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає закінченню.

19.09.2016 року ОСОБА_1 відповідною заявою повідомив державного виконавця про закінчення лікування.

Також 19.09.2016 року в порядку статті 19 та у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з обґрунтованою заявою про фактичне добровільне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та додав відповідні докази такого виконання.

21.09.2016 року боржник ОСОБА_1 повторно звернувся до державного виконавця із заявою про доручення до матеріалів виконавчого провадження додаткових доказів фактичного добровільного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», до даної заяви долучено докази фактичного виконання надані Банком, який і є стягувачем у даному виконавчому провадженні.

Даними заявами боржник повідомив, долучивши відповідні докази, про повне фактичне виконання рішення суду та просив державного виконавця у відповідності до ч. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винести постанову про закінчення виконавчого провадження з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення (добровільне виконання рішення суду та перерахування суми стягнутих грошових коштів на рахунок стягувача у ВП №51957771), яку затвердити начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Проте на протязі двох місяців (і по теперішній час) дані заяви, всупереч вимогам Законів України, не розглянуті по суті та по ним державним виконавцем не прийнято жодного рішення.

24.11.2016 року представник звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою щодо надання інформації про розгляд заяв ОСОБА_1 .

На адресу представника ОСОБА_1 від відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надійшов лист № 50178 від 28.11.2016 року, яким повідомлено, що правові підстави для закінчення виконавчого провадження мають спірний характер, винесення постанови передчасною і потребує подальшого з'ясування обставин, а тому просить задовольнити скаргу повністю .

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити посилаючись на обставини в ній викладені.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечив проти скарги, відповідно до наданих письмових заперечень просив відмовити в її задоволенні, оскільки твердження боржника, що в нього не було часу на добровільне виконання судового рішення не відповідає дійсності. 01.09.2016 року, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 % від суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 17.08.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 404/5299/15-ц виданого 12.08.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» грошові кошти в розмірі 178 542,15 швейцарських франків, що на день ухвалення рішення еквівалентно 4 413 820 грн. 48 коп.

19.09.2016 року в порядку статті 19 та у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з заявою про фактичне добровільне виконання в повному обсязі рішення та додав відповідні докази такого виконання.

21.09.2016 року боржник ОСОБА_1 повторно звернувся до державного виконавця із заявою про доручення до матеріалів виконавчого провадження додаткових доказів фактичного добровільного виконання в повному обсязі рішення, до даної заяви долучено докази фактичного виконання надані Банком, який і є стягувачем у даному виконавчому провадженні .

Даними заявами боржник повідомив, долучивши відповідні докази, про повне фактичне виконання рішення суду та просив державного виконавця у відповідності до ч. З ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винести постанову про закінчення виконавчого провадження з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення (добровільне виконання рішення суду та перерахування суми стягнутих грошових коштів на рахунок стягувача у ВП №51957771), яку затвердити начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Проте на протязі двох місяців (і по теперішній час) дані заяви, всупереч вимогам Законів України, не розглянуті по суті та по ним державним виконавцем не прийнято жодного рішення.

24.11.2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою щодо надання інформації про розгляд заяв ОСОБА_1 (а. с. 9).

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. (надалі - Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч. 2, 4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому . порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в даному конкретному випадку державний виконавець допустив бездіяльність щодо розгляду заяв боржника - ОСОБА_1 про фактичне добровільне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки до цього часу не прийняв у встановлені Законом строк жодного рішення .

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Зазначена позиція висловлена в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.14року.

Доказів, які б спростували доводи викладені у скарзі, державним виконавцем не надано.

Згідно ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" - державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов'язки і права державних виконавців. Так, зокрема, частиною 1 ст.11 передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Враховуючи встановлені судом обставини, з посиланням на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу

примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо

не розгляду по суті та не прийняття рішення по результатам розгляду заяв гр. ОСОБА_1 від 19.09.2016 року та 21.09.2016 року про фактичне добровільне виконання виконавчого листа

№ 404/5299/15-ц у ВП № 51957771;

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень

управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 розглянути заяви ОСОБА_1 від 19.09.2016 року

та 21.09.2016 року про фактичне добровільне виконання виконавчого листа

№ 404/5299/15-ц у ВП №51957771 та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині скарги відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 213, 383, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу

примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо

не розгляду по суті та не прийняття рішення по результатам розгляду заяв гр. ОСОБА_1 від 19.09.2016 року та 21.09.2016 року про фактичне добровільне виконання виконавчого листа

№ 404/5299/15-ц у ВП № 51957771;

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень

управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 розглянути заяви ОСОБА_1 від 19.09.2016 року

та 21.09.2016 року про фактичне добровільне виконання виконавчого листа

№ 404/5299/15-ц у ВП №51957771 та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда А. В. Панфілова