13 січня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Хомінської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
В серпні 2016 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 07 липня 2016 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав грошову суму у розмірі 4 000 гривень зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 07 серпня 2016 року. Крім того 07 липня 2016 року між позивачем відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав грошову суму у розмірі 40 000 гривень зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 07 жовтня 2016 року.З умов договорів передбачена сплата процентів від суми позики, один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок: 1,5 % процента у календарний день, за період, за який проценти не були сплачені достроково;20 % процентів на місяць, якщо проценти сплачуються достроково. Проте відповідач жодного разу не сплатив проценти, внаслідок чого станом на 30 серпня 2016 року утворилася заборгованість за договором позики № 1 у розмірі 7 300 гривень та за договором позики № 2 у розмірі 73 000 гривень.У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, на яких ґрунтується позовна заява, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 07 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав грошову суму у розмірі 4 000 гривень зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 07 серпня 2016 року. Крім того 07 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав грошову суму у розмірі 40 000 гривень зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 07 жовтня 2016 року. Факт укладення зазначених договорів позики підтверджується наданими позивачем договорами із підписами ОСОБА_2, копії яких долучено до матеріалів справи (арк. справи 4-5).
Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до п. 4 договорів позики від 07 липня 2016 року передбачена сплата процентів від суми позики по одній з процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку):а) 1,5 % процента у календарний день, за період, за який проценти не були сплачені достроково;б) 20 % процентів на місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед) (арк. справи 4-5).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів, суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує законні права позивача, гарантовані ч. 1, ч. 4 ст. 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд приймає до уваги наведений розрахунок позивача від 30 серпня 2016 року, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами позики від 07 липня 2016 року у розмірі 7 300 гривень та у розмірі 73 000 гривень.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 803, 00 гривні.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 526, ч. 2, 3, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, грошові кошти у розмірі 80 300 (вісімдесят тисяч триста) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати зі сплати судового збору в розмірі 803 (вісімсот три) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Київського районного суду
м. Харкова М.Ю. Лях