Справа № 642/8196/16-ц
Провадження № 4-с/642/3/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року місто Харків

Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.,

при секретарі Сорокіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області, зацікавлена особа ПАТ КБ ОСОБА_2, про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області та скасування постанови про решт майна.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.07.2009 року державним виконавцем Хлоповим А.В. в рамках виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення з заявника 4926 гр. 92 коп. на користь «ОСОБА_2 Банку», було винесено постанову № 16/260/09 про арешт майна боржника та заборону його відчуження, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить заявнику та його померлій матері, після якої він має намір оформити спадщину.

Однак на теперішній час заявник таку заборгованість погасив, про що свідчить Довідка ПАТ КБ ОСОБА_2 Банку від 08.09.2016 року №N7MR-QFMO-S7D1-4MEB.

Заявник звернувся до відділу державної виконавчої служби і 23.12.2016 року отримав відмову у вчиненні таких дій де йому запропоновано звернутися до суду, що підтверджується листом Ленінського відділу ВДВС м. Харкова від 6.12.2016 року, у звязку відсутністю виконавчого провадження в провадженні служби.

Вважає, що накладенням арешту порушуються його права як власника, а дії державного виконавця щодо відмови у скасуванні арешту накладеного на його майно є незаконними, тому просить суд визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС щодо відмови у скасуванні арешту накладеного на його майно, скасувати такий арешт.

Сторони на розгляд скарги до суду не зявилися, будучи належним чином повідомленими про її розгляд в установленому законом порядку.

Заявник та представник Ленінського ВДВС надали до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності.

Представник ПАТ КБ ОСОБА_2 про причину неявки суду не повідомив.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 разом зі своєю матір'ю є володільцем квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться в спільній сумісній власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 вересня 1998 року, реєстраційний № 4-98-112991 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

25 квітня 2016 року в м. Харкові померла мати заявника, ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Заявник звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері і в листопаді 2016 року йому стало відомо, що на квартиру накладено арешт державним виконацем за рішенням суду.

27.07.2009 року державним виконавцем Хлоповим А.В. було винесено постанову № 16/260/09 про арешт майна боржника та заборону його відчуження.

З рішення суду вбачається, що з ОСОБА_1 було стягнуто 4926 гр. 92 коп. на користь «ОСОБА_2 Банку».

Згідно з довідки ПАТ КБ ОСОБА_2 Банку від 08.09.2016 року №N7MR-QFMO-S7D1-4MEB, заявник ОСОБА_1 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і у повному обсязі виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобовязаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З урахуванням того, що під час виконання рішення суду у ОСОБА_1 була наявна заборгованість, що і викликало необхідність державному виконавцю накласти арешт на його майно, однак така заборгованість повністю погашена, але виконавче провадження знищено за терміном зберігання, тому суд вважає дії державного виконавця законними та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» та відповідних розяснень, наданих в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судових рішень у цивільних справах» в позовному порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

А у випадку коли боржник фактично оскаржує дії державного виконавця щодо підставності та обґрунтованості накладення арешту на його майно, то таке звернення підлягає розгляду не в позовному провадженні, а шляхом подачі боржником скарги на дії державного виконавця (ст. 383 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, а також відсутність заборгованості у ОСОБА_1 по сплаті боргу, суд приходить до висновку, що його вимоги про скасування арешту, накладеного на все рухоме і нерухоме майно підлягають задоволенню, а такий арешт скасуванню.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області, зацікавлена особа ПАТ КБ ОСОБА_2, про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Хлопова А.В. Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова від 27.07.2009 року № 16/260/09 про арешт майна боржника та заборону його відчуження.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.М.Гримайло