АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 662/1006/16-ц Головуючий в І інстанції: Тимченко О.В. Номер провадження: 22-ц/791/529/17 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3,
секретар -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи : орган опіки та піклування Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, орган опіки та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, Одрадівська сільська рада Новотроїцького району Херсонської області про визначення місця проживання малолітньої особи,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем ОСОБА_5 мають двох дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Старша дочка є інвалідом з дитинства, оскільки страждає на дитячий церебральний параліч (ДЦП), спастичний тетрапарез.

Після розлучення з відповідачем в квітні 2016 року, діти проживають з матір'ю ОСОБА_5, яка є матеріально незабезпеченою, належного догляду за хворою дитиною не здійснює, в повній мірі не піклується про здоров'я останньої. Окрім того, коли старша дочка перебувала у позивача, він неодноразово вияв синці на її тілі, внаслідок чого звертався з заявою до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на те, що проживання старшої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ним, відповідатиме її інтересам, оскільки відповідач не здійснює належного догляду за хворою дитиною, просив суд визначити місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_6 за його місцем проживання.

Заочним рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року позов задоволено, визначено місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_6 по вул..Миру (Леніна), 215 в смт.Сиваське, Новотроїцького району Херсонської області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що судом не було встановлено виняткових обставин, за яких можливе розлучення дитини з матірю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, представників позивача, представника органу опіку та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації та Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, які заперечують проти апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 21 червня 2008 року по 26 квітня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох малолітніх дочок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. До припинення шлюбних відносин подружжя ОСОБА_5 проживали ІНФОРМАЦІЯ_5. Після розлучення ОСОБА_5 переїхала в с.Одрадівка Новотроїцького району.

За рішенням органу опіки та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації батьку ОСОБА_6 визначено спосіб участі у вихованні дітей: можливість забирати дітей до себе за місцем його проживання щотижня на вихідні дні.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи слідує, що старша дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, з народження хворіє на дитячий церебральний параліч-спастичний тетрапарез з переважним ураженням нижніх кінцівок (за GMFCS 4 рівень), псевдобульбарний синдром, затримка психічного та мовленевого розвитку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про визначення місця проживання дитини з батьком, суд першої інстанції разом з іншими, наданими сторонами доказами, взяв до уваги висновок органу опіки та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації від 16 серпня 2016 року, за яким доцільно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, з батьком ОСОБА_6.

Вказаний висновок мотивовано тим, що такий спосіб визначення місця проживання дитини буде відповідати інтересам дитини, оскільки за станом здоров'я дитини в основному слідкує позивач та його батьки, у нього є власний дохід. Окрім того є ймовірність повторних випадків фізичного насилля над дитиною відповідачкою або її співмешканцем.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом не встановлено виняткових обставин, за яких може бути розлучено малолітню дитину з матірю, колегією суддів не беруться до уваги, як підстава для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітні дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов'язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

У принципі 5 Декларації прав дитини проголошено, що дитині, яка є неповносправною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, ІНФОРМАЦІЯ_7, необхідні з огляду на її особливий стан.

При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, яка є інвалідом з народження, колегія суддів виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо ставлення батьків до виконання своїх обов'язків.

Мати дітей ОСОБА_5 створила нову сім`ю та в 2016 році народила ще одну дитину. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_5, вона та її співмешканець з дітьми проживають в будинку, що належить батьку відповідача. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Створено умови для проживання, виховання та навчання дітей. Доходом родини є державна соціальна допомога дитині-інваліду 2322 гривень, аліменти на дітей та заробіток співмешканця з його слів - 3000 гривень на місяць.

09 червня 2016 року ОСОБА_7 поставлена на облік служби у справах дітей районної державної адміністрації, як дитина, що постраждала від фізичного насилля в сім`ї. Кримінальне провадження відкрито за заявою батька дитини ОСОБА_6, після виявлення тілесних ушкоджень у дитини. Згідно відповіді Новотроїцького відділення поліції Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 06 січня 2017 року по кримінальному провадженню про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, проводиться досудове розслідування.

Так, під час розгляду справи встановлено, і не заперечується відповідачем, що ОСОБА_7 потребує спеціальної щоденної посиленої уваги, як то : щоденні фізичні вправи, масажі та навчальні вправи. Відповідачем не заперечується, що під час проживання в родині колишнього чоловіка, ОСОБА_7 переважним чином опікувалась мати чоловіка. Матеріалами справи підтверджено, що переважну кількість реабілітаційного лікування дитину супроводжувала бабуся ОСОБА_11, вартість реабілітаційного лікування оплачує батько ОСОБА_6.

З пояснень ОСОБА_11, даних нею під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції за час проживання дитини з матір`ю, вбачається погіршення фізичного стану ОСОБА_7, втрачаються навики, які вона вже мала присідання, правильної постави при сидінні, підвищився мязовий тонус, що свідчить про те, що з дитиною не проводяться щоденні вправи по фізичній реабілітації, яких вона постійно потребує.

Згідно характеристики ОСОБА_7, складеної лікарями Херсонського обласного центра соціальної реабілітації дітей-інвалідів після проходження нею курсу реабілітації з 17.10.2016 року по 04.11.2016 року у дитини спостерігається порушення постави внаслідок довготривалого перебування в неправильному положенні. Дитина потребує отримання комплексної реабілітації поквартально, рекомендується щоденна рухова фізична реабілітація (а.с.119).

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності.

Враховуючи всі обставини справи в сукупності, з огляду на визначені Декларацією прав дитини принципи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в інтересах дитини буде визначення місця її проживання у родині батька. При цьому, колегія суддів вважає, що в даному випадку не відбувається розлучення дитини з матрі`ю, оскільки мати та менша донька мають можливість вільно спілкуватися з ОСОБА_7, місця їх проживання не є віддаленими одне від одного, мати та батько дітей не обмежені у способі їх виховання.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Перевірені колегією доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 18 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: С.В.Радченко

ОСОБА_3