Справа № 494/1435/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення змісту заповіту,-

В С Т А Н О В И В:

07.12.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення змісту заповіту.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 13.12.2015 року померла його мати ОСОБА_4, після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул.. Радісній (кол. вулиця Піонерська), 48, с. Ряснопіль Березівського району Одеської області та земельна ділянка №6 площею 9.72 га, розташована на масиві 28 на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області. Позивач зазначив, що за життя ОСОБА_4 08.07.2013 року склала заповіт, яким заповідала онуку ОСОБА_2 вищевказаний житловий будинок. Позивач вказав, що за життя мати 08.02.2008 року також склала заповіт, яким заповідала ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку, зазначив, що мати була юридично неграмотною, та не знала про те, що кожен новий заповіт скасовує попередній. Після смерті ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_2 позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але з такою ж заявою до нотаріуса звернувся ОСОБА_1, який являється сином померлої. ОСОБА_1 зазначив, що отримав від нотаріуса письмові розяснення відповідно до яких було повідомлено, що заповіт від 08.07.2013 року в частині його змісту потребує тлумачення, та для вирішення даного питання було рекомендовано звернутися до суду. У звязку з вищевказаним позивач просить суд задовольнити його заяву та розтлумачити зміст заповіту від 08.07.2013 року посвідчений секретарем Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області та встановити дійсну волю спадкодавця.

Представник позивача у судовому засідання 16.01.2017 року позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судовому засідання 16.01.2017 року позов підтримав, не заперечував проти його задоволення, зазначив, що за життя мати наголошувала на тому, що бажає, щоб після її смерті ОСОБА_1 прийняв у спадщину земельну ділянку, а онук ОСОБА_2 житловий будинок. Вказав, що суперечок між братом та племінником щодо спадщини у нього не виникало.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, секретар Ряснопільської сільської ради, вказала, що ОСОБА_4 дійсно склала два заповіти, її бажання було заповісти земельну ділянку ОСОБА_3, а онуку ОСОБА_2 житловий будинок. Щодо дій секретаря сільської ради, який складав другий заповіт, то вона не може пояснити такі дії. Водночас, між спадкоємцями спору щодо спадкового майна не має та до сільської ради жоден з них не звертався.

Свідок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (двоюрідні родичі) зазначили, що суперечок щодо спадкового майна між братами не було. ОСОБА_4 за свого життя, неодноразово повідомляла, що земельну ділянку залишить за ОСОБА_3, а за ОСОБА_1 вищевказаний житловий будинок. Потім вона вирішила будинок залишити за сином ОСОБА_1, її онукові ОСОБА_2 Свідки також повідомили, що знають про складені заповіти, однак зміст їх їм не відомий.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку відповідача, допитавши свідків, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а зміст заповіту потребує тлумаченню, виходячи з наступного

Відповідно до свідоцтва про народження від 27.02.2016 року (а.с.7) матірю ОСОБА_1 є ОСОБА_4, також згідно свідоцтва про народження від 28.02.1968 року (а.с.8) матірю ОСОБА_3 є ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)».

Судом також встановлено, що 13.12.2015 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.2015 року (а.с.5), та лікарським свідоцтвом про смерть №149 від 14.12.2015 року (а.с.6).

ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул.. Радісній (кол. Піонерська), 48, с. Ряснопіль Березівського району Одеської області, що підтверджується технічним паспортом від 13.10.2010 року (а.с.10-15), рішенням виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 25.06.2010 року (а.с.16), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.10.2010 року (а.с.17), витягом про державну реєстрацію прав від 22.11.2010 року (а.с.18) та земельної ділянки №6 площею 9.72 га, розташована на масиві 28 на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №047178 (а.с.9).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Відповідно до заповіту від 08.02.2008 року ОСОБА_4 заповіла належну їй земельну ділянку ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до заповіту від 08.07.2013 року ОСОБА_4 заповіла належний їй житловий будинок онуку ОСОБА_2 (а.с.20), згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.04.2016 року було зареєстровано заповіт посвідчений 08.07.2013 року (а.с.21).

Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до 213 ЦК України: Зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення».

Тлумачення заповіту - це з'ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача.

Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства.

Неоднозначність відтворення в заповіті волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлена неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин.

При цьому, тлумачення заповіту не може бути спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків спадкоємців, оскільки вони встановленні заповітом, як одностороннім правочином.

Відповідно, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов'язків на випадок смерті.

Значення і зміст терміну заповіт, його правова природа, юридичні наслідки які ним породжуються є загальноприйняті у спадковій сфері цивільних відносин.

Як встановлено вище, що окрім зазначеного у заповіті від 08.07.2013 року будинку, спадкодавець на час своєї смерті у власності мав і інше майно, а саме земельну ділянку 9,72 га., яку заповітом від 08.02.2008 року заповіла ОСОБА_3.

Таким чином, судом встановлено, що заповідач мав у власності інше майно, щодо якого не робив розпорядження при складанні заповіту від 08.07.2013 року, а тому, складаючи заповіт, яким заповіла своє майно онукові, дійсно мала на увазі майно, що знаходиться по вул.. Піонерській, 48, с. Ряснопіль Березівського району Одеської області а саме: лише житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення змісту заповіту - задовольнити.

Розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_4, померлої 13 грудня 2015 року, який був складений та посвідчений секретарем Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області 08.07.2013 року та зареєстрований в реєстрі за №26 таким чином, що волевиявлення ОСОБА_4 при складенні заповіту на ОСОБА_2 було спрямовано лише щодо належній їй на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на вулиці Піонерська, буд.48 в селі Ряснопіль Березівського району Одеської області, право на яку на час складання заповіту підтверджувало свідоцтво про право власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18.01.2017 року.

Суддя І.А. Римар