Справа № 2-1685/08 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/986/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: апелянта(позивача) ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова 14 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Дане рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі, представник апелянта зазначає, що дане рішення є незаконним та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, та з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що при ухваленні рішення, судом не враховані фактичні обставини справи, зокрема те, що гр.ОСОБА_2, ще в травні 2008 році звернулась до суду, як мати неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовом про позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1990 року по 1997 рік. У шлюбі народилась донька ОСОБА_5.Відповідач ніколи не цікавився вихованням, навчанням та станом здоров'я доньки, не надавав коштів на її утримання та не приймав участі у її фінансовому забезпеченні. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги пояснення третьої особи Органу опіки та піклування про те, що батько не приймав участі у вихованні дитини та не цікавився нею. Згідно висновку, даного Галицькою районною адміністрацією Львівської міської адміністрації від 04.04.2008 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5, Галицька районна адміністрація, як орган опіки і піклування, враховуючи рекомендацію опікунської ради Галицької районної адміністрації (протокол № 8 від 28.03.2008 року) вважала за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої доньки. Крім того, донька позивачки була допитана як свідок і в своїх поясненнях зазначила про те, що батько з моменту її народження з нею не спілкувався її життям не цікавився фінансово не забезпечував та має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2016 року в розмірі 12 585,12 грн.. Звертає увагу суду на те, що відповідач, уклав спадковий договір від 01.02.2011 року про відчуження нерухомого майна (приватизованої квартири № АДРЕСА_1) в разі смерті в користь чужих осіб, які фактично його утримують до його смерті тим самим позбавив доньку майбутнього спадку та подав у квітні 2016 року позов до доньки про стягнення з неї аліментів на його догляд та лікування Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.06.2016 року у вищезгаданому позові відповідача було відмовлено. Також зазначає, що позивач ОСОБА_2, неодноразово зверталась до правоохоронних органів, зокрема до Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та Галицького ВП ГУ НП України у Львівській області відносно фактів злісного ухилення від сплати аліментів ОСОБА_4 з заявами про порушення кримінальної справи та відкриття кримінального провадження з приводу заборгованості в сумі 17808,33 грн.. Про дані обставини позивачка наголошувала в судовому засіданні. На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до п.1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо ж дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками чи наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування чи бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з роз'ясненнями п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06.06.2008р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації ЛМР про позбавлення батьківських прав було задоволено.(а.с.25-26)

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 14.06.2016р. вищезгадане заочне рішення було скасовано.(а.с.69)

При повторному розгляді справи, судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом ЗАГС від 02.01.1991 року(а.с.114).

На момент розгляду справи ОСОБА_5 виповнилось 25 років.

20 грудня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Галицького районного управління юстиції м. Львова, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.9).

Як вбачається із акту ЛКП «Старий Львів» від 24.02.2008 року, ОСОБА_4 15 років не проживає у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.5).

Відповідно до довідки Комунальної 1-ої міської поліклініки від 27.02.2008 року, ОСОБА_5, проживає на АДРЕСА_2, перебувала на обліку в дитячому поліклінічному відділенні Комунальної 1-ої міської поліклініки з 16.11.1991 року. Впродовж перебування ОСОБА_5 на обліку, станом її здоров'я та її лікуванням займалась мати (а.с.6).

Згідно довідки Галицького ВДВС ЛМУЮ від 16.01.2008 року, ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, згідно виконавчого листа у справі №2-1590 від 25.04.2007 року, виданого Галицьким районним судом м.Львова, а саме: аліменти не сплачує, на виклики державного виконавця не з'являється, про місце та розмір отриманих доходів державного виконавця не повідомляє (а.с.8).

Відповідно до довідки, виданої Середньою школою №62 від 27.02.2008 року, ОСОБА_5 навчалась у СШ №62 м. Львова з 1999 року. Впродовж навчання ОСОБА_5, лише її мати ОСОБА_2, систематично цікавилась успішністю учениці у навчанні та відвідувала батьківські збори (а.с.10).

Згідно висновку, даного Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради від 04.04.2008 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_5, Галицька районна адміністрація, як орган опіки та піклування, враховуючи рекомендацію опікунської ради Галицької районної адміністрації (протокол №8 від 28.03.2008 року), вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4, відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 (а.с.11).

Як вбачається із витягу з протоколу №8 засідання опікунської ради Галицької районної адміністрації від 28.03.2008 року, комісія вирішила видати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 (а.с.111).

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_5 як свідок, дала пояснення про те, що батько із нею не спілкувався, її життям не цікавився, фінансово не забезпечував. Також дала пояснення про те, що намагалась встановити контакт із батьком, проте її спроби виявились марними.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_4 не приймав участі у вихованні доньки, не цікавився її здоров'ям та успішністю у школі та не надавав фінансової допомоги на її утримання.

Разом з тим, судом першої інстанції враховано роз'яснення, які містяться в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", згідно яких особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції перевірив зазначені позивачкою підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та зазначені відповідачем заперечення щодо задоволення позову, відмовляючи у задоволені позову виходив з того, що відповідача може бути позбавлено батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, а ОСОБА_4 на момент розгляду справи виповнилось 25 років.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета