Справа № 523/3228/17
Провадження №2-о/523/162/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси

у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 18 цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До суду з заявою про встановлення факту смерті чоловіка звернулась ОСОБА_1, яка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік - ОСОБА_2, та оскільки останній проживав у Луганській області, а відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року зазначене місто тимчасово віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не діють, тому заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2, так як встановлення даного факту необхідне для оформлення спадщини та оформлення належного свідоцтво про смерть, українського зразку.

Представник заявника звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, та просила задовольнити заяву про встановлення факту в повному обсязі відповідно до фактів, що викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи - ГТУЮ в Одеській області Одеській міський відділ ДРАЦС, звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи у відсутність їх представника, та зазначив, що питання, щодо встановлення факту залишає на розсуд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих заяв.

Як вбачається з копії паспорту, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в смт. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області, та відповідно од штампу був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб та прізвище подружжя ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно акту від ІНФОРМАЦІЯ_4, засвідченого начальником ОСББ А.В. Харичкова, смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зафіксована сусідами проживаючими в квартирі №43 (а.с.7)., також смерть останнього підтверджується постановою про відмову у відкриття кримінальної справи від 23.07.2016 року , відповідно до якої вказано, що в період бойових дій - 10.08.2014 р. гр.. ОСОБА_2 помер за місцем проживання та був похований сусідами на кладовищі по вул. Луганське шосе, в районі «Гірського» технікуму.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою

документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України - ч.1 ст. 257-1 ЦПК України.

Отже, враховуючи вказані норми, оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і доказаними, тому є всі підстави для встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянина ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. в смт. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_2.

Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 197, 212-215, 217,256, 259,257-1 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті громадянина України - ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1. в смт. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області, місце смерті смт. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області, Україна, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4.

Дане рішення являється підставою для державної реєстрації смерті громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя