РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/7020/16-ц

Пров. №2/766/3824/16

12 січня 2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ус О.В.,

секретар Ханіков І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти останнього з реєстраційного обліку. В обгрунтування позову зазначила, що є власником спірного житлового приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який є колишнім співвласником квартири та у ній не проживає. Крім того, п. 22 договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2016 року передбачено, що продавці зобов`язуються забезпечити зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб та звільнити відчужувану нерухомість не пізніше 21.06.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Зі слів сусідів відомо, що відповідач у спірному житловому приміщенні не проживав з 2014 року, а її довіритель в`їхала у пусту квартиру без речей колишніх власників.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що відповідача ОСОБА_3 не знають, їм відомо від позивача, що він колишній співвласник квартири, який не знявся з реєстраційного обліку. Позивач в літку приїхала до м. Херсона із м. Запоріжжя та в червні придбала квартиру, в якій постійно проживає вона та її син, інколи до них приїжджає її мати. Коли вона придбала квартиру, остання була порожня, ніяких речей не було. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачеві проживати у житлі їм невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився - про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву ро розгляд справи за його відсутності.

В зв`язку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Спірне житло належить на праві власності позивачеві ОСОБА_2 , що підтверджено договором купівлі-продажу від 17.06.2016 р., інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав нанерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (арк. справи 7-9).

Пунктом 22 договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2016 року передбачено, що продавці зобов`язуються забезпечити зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб та звільнити відчужувану нерухомість не пізніше 21.06.2016 року (арк. справи 7 на зворотньому боці).

З акту обстеження на встановлення факту непроживання від 13.07.2016 року, вбачається, що останній складено комісією в складі старшої по будинку ОСОБА_6 , сусідкою ОСОБА_7 , сусідкою ОСОБА_8 , та встановлено, що при обстеженні квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зареєстрований за зазначеною адресою, однак не проживає, особистих речей в квартирі не виявлено. ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою приблизно з 2014 року (арк. справи 10).

З довідки №1981 від 14.07.2016 року виданої ТОВ КК "Шумен" вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (арк. справи 11).

Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою достовірно більше ніж пів року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є колишнім співвласником спірного житлового приміщення, його майно та речі в квартирі відсутні, відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки у червні 2016 року, розпорядився своїм правом власності стосовно спірного житла та відповідно втратив складові частини цього права (володіння, користування та розпорядження).

Відсутність відповідача за місцем мешкання понад пів року, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з червня 2016 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб (далі - орган реєстрації).

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання

Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому відповідач додатковому визнанню таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку не підлягає, та в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 214-215, 226 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. В. Ус