Головуючий в 1 інстанції Міхєєва І.М.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„31 " січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Гаврилової Г.Л., Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Трушкової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 м. Маріуполя» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунальної лікувально-профілактичної установи « Міська психіатрична лікарня « № 7 м.Маріуполя» (далі КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» ) про визнання незаконним та скасування наказу №32 від 25 березня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на неповне з*ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представники КЛПУ « МПЛ № 7 м.Маріуполя « Калугін І.В. та Веденєєва Н.С. заперечували проти апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20 грудня 1988 року перебуває у трудових відносинах з Комунальною лікувально-профілактичною установою « Міська психіатрична лікарня « № 7 м.Маріуполя» на посаді дільничного лікаря-психіатра.

За графіком чергувань за березень 2016 року, затвердженим головним лікарем лікарні Калугіним І.В. , 17 березня 2016 р. лікар-психіатр ОСОБА_1 чергував по приймальному відділенню КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7 м. Маріуполя».

Відповідно до запису в журналі чергувань з 17-30 до 19-15 годин 17 березня 2016 року черговий лікар ОСОБА_1 здійснював обхід відділення № 8 афективної патології . Під час чергування ОСОБА_1 порушив режим роботи відділення,також проводив опитування персональних і медичних даних пацієнтів у присутності всіх хворих палати, що призвело до дезорганізації роботи медичного персоналу та суттєвого погіршення стану здоров*я пацієнтів під час і після проведення обходу.

Згідно наказу № 32 від 25 березня 2016 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення посадової інструкції чергового лікаря приймального відділення КЛПУ «МПЛ №7» м. Маріуполя п.2.пп.2.3, п.2.4,п.2.26; розпорядку дня у відділеннях КЛПУ «МПЛ № 7 м. Маріуполя» п.п.4, п.п10, пп.13,п.4.1 правил внутрішнього трудового розпорядку лікарні, п.6 ч.1 ст.5; ч.1,3,7 ст.6; п.1.15 ч.3. ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу» .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що своїми діями 17 березня 2016 року ОСОБА_1 під час чергування у відділенні № 8 афективної патології порушив приписи локальних нормативних актів, зазначених в оскаржуваному наказі. Наказ № 32 від 25 березня 2016 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідає зазначеним нормам законодавства, в ньому містяться посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни, час його вчинення та час виявлення, наявний склад дисциплінарного правопорушення. Крім того, наказ містить посилання на факти та докази неналежного виконання позивачем службових обов*язків, які викладені в доповідних та пояснювальних записках медичного персоналу, в актах та в протоколі службового розслідування, в листі зверненні пацієнтів та хворих лікарні. Відповідач, зажадавши від позивача пояснення, перевірив обставини подій та з*ясувавши, що мав місце дисциплінарний проступок, притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності. Отже,суд дійшов висновку,що дисциплінарне стягнення було накладено законно та на підставі положень КЗпП України .

З вказаними висновками суду не можна не погодитися.

Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники зобов*язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення та сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно посадової інструкції чергового лікаря приймального відділення КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя »,до посадових обов*язків позивача,як чергового лікаря,відносяться такі обов'язки, як: п.2.3 - здійснення обходу структурних відділень КЛПУ «МПЛ №7 м.Маріуполя» згідно розпорядку дня, затвердженого по лікарні та отримання відомостей від чергового персоналу відділень про кількість хворих та їх стан, наявність вільних ліжок у відділеннях, укомплектованості структурних підрозділів черговим персоналом; п.2.4 - у разі погіршення стану пацієнта огляд його та надання медичної допомоги ; п.2.15 - організація у разі потреби консультації інших спеціалістів; п.2.20 - зняття проби з виготовленої їжі і надання дозволу на роздачу її пацієнтам; п.2.26 - додержання вимог Закону України «Про психіатричну допомогу» та Закону України «Про персональні дані»; п.2.27 - дотримання принципів медичної деонтології (етики).

Згідно ч.3 ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на , зокрема, поважливе і гуманне ставлення до них, що виключає приниження честі й гідності людини.

Згідно розпорядку дня у відділеннях КЛПУ «МПЛ №7 м. Маріуполь» встановлено з 16-00 г. до 18-00 г. - прогулянки, культтерапія, санітарно- просвітні заходи; 18 -00 г. до 19-00 г. - вечеря.

Факт порушення ОСОБА_1 розпорядку дня відділення №8 також підтверджений протоколом виробничих зборів працівників відділення №8 афективної патології КЛПУ « МПЛ лікарня №7 м. Маріуполя» від 18 березня 2016 року .

З колективного звернення пацієнтів, які лікувалися і лікуються у відділенні №8 та їх родичів за підписом 49 осіб, вбачається наявність причинно-наслідкового зв*язку між діями ОСОБА_1 під час чергування 17 березня 2016 року та негативними наслідками його поведінки для хворих.

Наказом № 28 від 22 березня 2016 року головним лікарем КЛПУ « МПЛ № 7 м.Маріуполя» створено комісію з службового розслідування з метою перевірки факту порушення режиму роботи відділення № 8 під час чергування по лікарні лікарем ОСОБА_1 17 березня 2016 року .

З висновку комісії із службового розслідування від 25 березня 2016 року вбачається проведення перевірки наданої документації ,а саме : доповідних записок сестри медичної палатної відділення № 8 ОСОБА_4,зав. відділенням № 8 ОСОБА_5,протоколу виробничих зборів працівників відділення № 8, листа звернення пацієнтів відділення № 8 та їх рідних, посадової інструкції чергового лікаря приймального відділення,медичних карт стаціонарних хворих відділення № 8 ОСОБА_6,ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх листків призначення, та встановлення факту порушення черговим лікарем ОСОБА_1 17 березня 2016 року режиму роботи відділення №8 афективної патології, що призвело до дезорганізації роботи медичного персоналу та суттєвого погіршення стану здоров*я пацієнтів відділення №8 під час і після проведення обходу ОСОБА_1Також,вбачається прямий причинно-наслідковий зв*язок між діями лікаря ОСОБА_1 з суттєвим погіршенням стану здоров*я пацієнтів відділення №8 під час і після проведення обходу ОСОБА_1

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач обґрунтовано наклав стягнення на працівника ОСОБА_1,оскільки встановлена та доведена наявність вини ОСОБА_1 у порушенні посадової інструкції та правил внутрішнього розпорядку під час чергування .

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з*ясування обставин по справі є непереконливими.

За порушення трудової дисципліни, як визначено в статті 147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно зі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно актів №1 від 23 березня 2016 року, №2 від 25 березня 2016 року, №3 від 24 березня 2016 року лікар психіатр ОСОБА_1 відмовився надати пояснення за фактом порушення ним розпорядку дня у відділенні № 8 під час його чергування.

Згідно акту № 4 від 28 березня 2016 року ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом,проте відмовився підписувати наказ № 32 від 25 березня 2016 року,та отримав його копію.

Відповідно ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Факт проступку ОСОБА_1 підтверджений письмовими доказами ,дослідженими в судовому засіданні. На спростування доводів відповідача ,позивач доказів ні суду першої інстанції ,ні апеляційному суду не надав.

Чинним законодавством не передбачено обов*язку адміністрації надавати працівникам копії внутрішніх документів,окрім актів індивідуальної дії. Тому,доводи апеляційної скарги щодо ухилення адміністрації лікарні від надання копій документів ,доповідних записок працівників відділення,протоколу виробничих зборів,колективного листа пацієнтів та їх родичів,пояснень медичного персоналу відділення,висновків службового розслідування на його письмове звернення від 01 квітня 2016 року не є слушними.

Як встановлено у судовому засіданні ,адміністрацією лікарні 21 березня 2016 року ,23 березня 2016 року,25 березня 2016 року та 28 березня 2016 року ОСОБА_1 було запропоновано особисто ознайомитись з документами за вказаним переліком та надати пояснення з обставин ,що мали місце 17 березня 2016 року під час чергування.

Згідно акту № 1 від 23 березня 2016 року КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» 23 березня 2016 року на робочій нараді лікарю психіатру дільничному ОСОБА_1 головним лікарем були зачитані доповідні записки,протокол засідання колективу ,колективне звернення пацієнтів та їх родичів та ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення по фактах,викладених у зверненнях. Цим актом підтверджується відмова позивача від будь-яких письмових та усних пояснень.

25 березня 2016 року ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з висновками службового розслідування за фактом порушення ним розпорядку дня відділення № 8 під час його чергування 17 березня 2016 року ,про що свідчить акт № 2. Доводи апеляційної скарги у вказаній частині спростовуються дослідженими і перевіреними апеляційним судом письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в рішенні суду обгрунтування дії позивача під час чергування , спростовуються змістом мотивувальної частини рішення суду із зазначенням встановлених обставин по справі.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни.

Закон не вимагає ,щоб таке порушення обов*язково призвело до будь-яких шкідливих наслідків .

Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить,щоб був зафіксований сам факт порушення.

Власник,письмовими доказами, довів наявність шкідливих наслідків та їх причинний зв*язок з допущеним працівником порушенням. Тому доводи апеляційної скарги в частині відсутності висновку судово-медичної експертизи на підтвердження шкідливих наслідків не є слушними.

Як вбачається з матеріалів справи ,працівники лікарні ОСОБА_4,ОСОБА_5 допитані у судовому засіданні , як свідки за клопотанням позивача.

Свідком ,відповідно до ч.1 ст.50 ЦПК України, може бути кожна особа,якій відомі будь-які обставини ,що стосуються справи.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було порушення трудової дисципліни при здійсненні позивачем чергування ,а не скарга 42 осіб,як зазначає апелянт . Питання щодо виклику 42 осіб пацієнтів та їх родичів вирішувалось у суді першої інстанції з дотримання вимог цивільного процесуального законодавства.

Посилання в апеляційній скарзі на обов*язки покладені як на лікаря-психіатра, відповідно до ст.ст.4,8,10,11,16,25 Закону України « Про психіатричну допомогу « є зайвими ,оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності стосувалося порушення посадової інструкції чергового лікаря приймального відділення лікарні,затвердженої головним лікарем і узгодженої з головою профспілки ,яку ,як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 отримав для ознайомлення, що підтверджується його особистим підписом.Доводи апеляційної скарги щодо необізнаності позивача є необгрунтованими.

Посадова інструкція -це документ,що визначає організаційно-правове становище працівника в структурі підприємства та забезпечує умови для його ефективної праці. Офіційне введення посадових інструкцій у дію відбувається шляхом підписання відповідного наказу по підприємству.

Згідно наказу № 21 від 01 березня 2016 року головного лікаря КЛПУ « МПЛ № 7 м.Маріуполя» внесені зміни до посадової інструкції чергового лікаря приймального відділення КЛПУ « МПЛ № 7 м.Маріуполя» .

16 березня 2016 року ОСОБА_1 отримав для ознайомлення затверджену головним лікарем та узгоджену з головою профспілки лікарні , посадову інструкцію чергового лікаря приймального відділення,яка містить загальні положення ,завдання та обов*язки чергового лікаря приймального віділення,права та відповідальність чергового лікаря приймального відділення,вимоги щодо кваліфіційного рівня ,категоричну заборону дій чергового лікаря ,місцезнаходження робочого місця.

Вимоги чинного законодавства України про працю диктують необхідність та доцільність розроблення і затвердження посадових інструкцій працівників та не містить чітких вимог щодо реєстраційного номеру . Доводи апеляційної скарги щодо відсутності реєстраційного номеру інструкції є невідповідними.

Слід зазначити,що відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов*язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того ,ч.2 ст.149 КЗпП України надає право власникові вибирати вид стягнення,але зобов*язує його врахувати при цьому цілу низку факторів : 1)ступінь тяжкості вчиненого проступку. Ступінь тяжкості включає форму вини ,хоча лише до вини і не зводиться ; 2) заподіяну порушенням шкоду;3) обставини,за яких вчинено проступок;4) попередню роботу працівника.

Працівник має право оскаржити до суду застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення,посилаючись на те,що власник не врахував перелічені фактори .

Оскаржити ж за цими обставинами догану не можна,оскільки це-найменш суворий вид стягнення,який власник має право застосувати за будь-яке порушення трудової дисципліни. Зобов*язати власника при оголошені догани враховувати тяжкість проступку та інших обставин означало б позбавити власника права застосовувати стягнення при наявності порушення.

Доводи апеляційної скарги щодо неприязних стосунків ,що склалися між позивачем та керівником лікарні , що на думку апелянта підтверджується двома рішеннями суду від 17 жовтня 2014 року та 02 листопада 2015 року про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, грунтуються на особистій думці позивача та не можуть бути предметом перевірки законності накладення дисциплінарного стягнення за наказом від 25 березня 2016 року .

Таким чином, апеляційний суд вважає , що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у позові про визнання незаконним та скасуванні наказу від 25 березня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки факт порушення позивачем невиконання ним посадової інструкції чергового лікаря приймального відділення КЛПУ «МПЛ №7 м.Маріуполя», розпорядку дня у відділеннях лікарні ,а також ч.3 ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу» доведено матеріалами справи .

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано.

В рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість судового рішення про відмову ОСОБА_1 у позові, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: