Провадження № 2-р/760/1/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Бугайчука О.Р.

представників заявника - ОСОБА_1,, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Ренус Ревайвел» про роз»яснення порядку виконання ухвали суду, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2008 року був задоволений позов ОСОБА_4 до ТОВ»Ревайвел-Експерс» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Увалою Солом»янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року була задоволена скарга на дії державного виконавця.

Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Обухівського РУЮ у Київській обл. Борискевича А.І. від 30 вересня 2009 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду та зобов»язано його поновити виконавче провадження з виконання рішення суду.

Заявник звернувся до суду і просить роз»яснити порядок виконання ухвали суду, посилаючись на те, що на виконання рішення суду товариством 29 вересня 2009 року був виданий наказ про поновлення ОСОБА_4 на роботі і з 28 вересня 2009 року він був поновлений на роботі.

В подальшому, в зв»язку з невиходом останнього на роботу він наказом від 30 вересня 2009 року був звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва, йому було відмовлено в позові про поновлення на роботі.

Рішення суду вступило в законну силу.

Ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року була визнана неправомірною бездіяльність державного виконавця Борискевича А.І. в частині невиконання ухвали суду від 12 грудня 2011 року та зобов»язано вчинити певні дії.

09 листопада Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відмовлено в задоволенні касаційної скарги товариства на дану ухвалу.

В зв»язку з тим, що після постановлення даної ухвали рішенням суду позивачу було відмовлено в позові про поновлення на роботі, просить роз»яснити, яким чином підлягає виконанню дана ухвала, оскільки за наслідками поновлення позивача на роботі за рішенням суду від 22 вересня 2008 року, яке суд визнав неправильним, він був повторно звільнений з роботи і дане звільнення визнано законним.

Представники заявники в судовому засіданні заяву підтримали.

Заявник у справі в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцю проживання, зазначеному у виданій ним довіреності, оскільки в зверненнях до суду від його імені зазначаються різні адреси його представників.

Судова повістка повернута до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

Виходячи з цього, на підставі ст.373 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву в його відсутності.

Заслухавши пояснення представників заявника, дослідивши матеріли справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Примусове виконання судових рішень, викладених у виконавчих документах, здійснюється Державною виконавчою службою, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.14 ЦПК при набранні рішенням суду законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

В ч.1 ст.36 закону «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Така ж норма міститься і в ст.373 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року ОСОБА_4 був поновлений на роботі на посаді менеджера з транспорту ТОВ »Ренус Ревайвел» і на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 12 грудня 2011 року за скаргою ОСОБА_4 була скасована постанова старшого державного виконавця ВДВС Обухівського РУЮ в Київській обл. Борискевича А.І. від 20 вересня 2009 року про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду в частині поновлення на роботі та зобов»язано державного виконавця поновити виконавче провадження та виконати рішення суду від 22 вересня 2008 року в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Зі змісту ухвали вбачається, що підставою для задоволення скарги стала та обставина, що заявник був поновлений на роботі не з дати звільнення 19 вересня 2005 року, як зазначено в рішенні суду, а з 28 вересня 2009 року, тобто з дати видання товариством наказу про це.

Інших порушень при розгляді справи судом встановлено не було.

Встановлено також, що після виконання рішення суду та закінчення виконавчого провадження заявник був звільнений з роботи наказом від 30 вересня 2009 року за п.4 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року, в позові про поновлення на роботі йому було відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

При ухваленні рішення судом була дана оцінка взаємовідносинам сторін у спорі, тому числі законності дій відповідача - ТОВ »Ренус Ревайвел» при звільненні позивача з роботи наказом від 30 вересня 2009 року.

Цим же рішенням суд дійшов висновку, що ухвала суду від 12 грудня 2011 року не була перешкодою для звільнення ОСОБА_4В з роботи і не може свідчити про незаконність звільнення позивача з роботи.

Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, одночасно із ухваленням рішення може (тобто має право) вжити заходів, що стосуються його виконання, а саме: 1) визначити порядок його виконання, 2) надати відстрочку, 3) розстрочити виконання, 4) вжити заходів для забезпечення його виконання.

Визначення порядку виконання рішення - це встановлення у судовому рішенні конкретних заходів та дій, які слід вчинити державному виконавцеві у разі, якщо рішення не буде виконано добровільно.

Порядок виконання включає в себе визначення заходів виконання, строку вчинення дій або утримання від них, покладення обов'язку вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на майно боржника;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Тобто, з викладеного вище впливає, що визначити порядок виконання рішення суду можливо лише у разі, коли воно підлягає примусовому виконанню.

Таких заходів ухвала суду, якою задоволена скарга на дії державного виконавця при виконанні рішення суду, не містить, а тому судом не може встановлюватися порядок її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України « Про виконавче провадження»/ в редакції на момент постановлення ухвали / виконання рішення

вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розгляді скарги та постановленні ухвали від 12 грудня 2011 року було встановлено, що рішення суду про поновлення позивача на роботі було виконано в порядку, визначеному даною нормою закону.

При цьому слід зазначити, що ухвалою суду не було встановлено невиконання рішення суду або порушення порядку його виконання, а підставою для задоволення скарги ОСОБА_4 стала дата поновлення на роботі, яка не відповідала рішенню суду.

Враховуючи ці обставини, звільнення позивача з роботи після постановленої судом ухвали від 12 грудня 2011 року, визнання даного звільнення законним та обгрунтованим рішенням суду, підстави для виконання даної ухвали відсутні, оскільки втратили сенс у зв»язку з припиненням трудових відносин.

Крім того, суд зважає на те, що порядок виконання судового рішення може бути встановлений лише в рішенні, яке підлягає примусовому виконанню

Виходячи з цього, а також того, що таких заходів ухвала про задоволення скарги на дії державного виконавця не містить і не може містити, оскільки її постановлення є результатом судового контролю за виконанням судових рішень, підстави для задоволення заяви відсутні.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « Ренус Ревайвел» про роз»яснення порядку виконання ухвали суду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя