Справа № 476/311/15-ц
Провадження № 4-с/476/2/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2017 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Чернякової Н.В.

при секретарі Минаєвій Н.П.

за участю представника заявника ОСОБА_1, представників заінтересованої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець справу за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції ОСОБА_5 від 28.03.2016 року про арешт коштів боржника

В С Т А Н О В И В :

02.03.2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції ОСОБА_5 від 28.03.2016 року про арешт коштів боржника.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що на виконанні в Єланецькому РВ ДВС знаходиться виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 72720,00 грн. В рамках вищевказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Нертик Ю.І. винесено постанову про арешт коштів боржника.

Посилаючись на те, що головним державним виконавцем в порушення норм діючого законодавства зазначеною постановою накладено арешт на всі кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, що повністю призупинило його діяльність, без зазначення суми стягнення, просив суд визнати неправомірною та скасувати вищевказану постанову про арешт коштів боржника.

В судове засідання заявник не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив її задовольнити, суду пояснив, що на арештованих рахунках скаржника знаходиться близько 40000 грн. Накладений арешт перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності скаржника.

В судовому засіданні представники заінтересованої особи Єланецького РВ ДВС заперечили проти задоволення скарги, вважають її безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Згідно ст. ст. 383-387 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження" одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитних установах; готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються; на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною 6 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно ч.3 ст.57 ЗУ "Про виконавче провадження" постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 25.11.2015 року начальником ВДВС Єланецького РУЮ відкрито виконавче провадження №49454962 по виконанню виконавчого листа №476/311 від 27.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 72720,00 грн. боргу.

Під час здійснення заходів щодо примусового виконання рішення державним виконавцем було встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 в ПАТ "ОТП Банк" відкриті рахунки, на яких наявні грошові кошти.

Постановою головного державного виконавця Нертик Ю.І. від 28.03.2016 року накладено арешт на всі грошові кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, що містяться на рахунках №0767 та № 3864 в ПАТ "ОТП Банк", в результаті чого вказані рахунки було заблоковано для подальшого накопичення коштів та виконання вищевказаної постанови.

Як вбачається з матеріалів долучених до скарги, заявник отримав оскаржувану постанову про накладення арешту на кошти 22.02.2017 року після отримання відповіді за вих. №312 від 07.02.2017 року на адвокатський запит про хід виконавчого провадження. Тому суд вважає, що скаржник звернувся до суду в межах строків подання скарги, передбачених ст. 385 ЦПК України.

Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 28.03.2016 року, головним державним виконавцем накладено арешт на всі кошти боржника ОСОБА_4 на рахунках №0767 та № 3864 в ПАТ "ОТП Банк", які належать йому як фізичній особі-підприємцю.

Проте, як слідує з пояснень наданих у судовому засіданні представником заявника, на арештованих рахунках знаходяться близько 40000 грн. Документального підтвердження вказаному представником не надано, вказана інформація йому відома зі слів заявника. Доказів наявності на вищевказаних банківських рахунках коштів загальний розмір, яких перевищує суму стягнення суду не надано. Не надано суду доказів про наявність у заявника іншого майна, за рахунок якого можливо виконати рішення Єланецького районного суду.

Викладене вище вказує на те, що державний виконавець наклав арешт на кошти заявника в межах суми стягнення.

Посилання скаржника на необхідність розмежування коштів фізичної особи та фізичної особи-підприємця суд вважає безпідставними, виходячи із слідуючого.

Так, ч. 1 ст. 325 ЦК України визначає, що суб'єктами права приватної власності можуть бути фізичні та юридичні особи.

Як слідує із ст. 50 ЦК України підприємець це лише правовий статус, через який фізична особа реалізує своє право на здійснення підприємницької діяльності за умови її державної реєстрації.

Отже, правовий статус підприємця для фізичної особи це виключно реалізація додаткових прав та обов'язків, які накладаються цим статусом, при цьому правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий статус майна, що перебуває у його власності. Тому суд приходить до висновку, що кошти на рахунках фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є власністю скаржника, а не інших осіб. Таким чином, накладення арешту на кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відповідає положенням п.1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, скаржником та його представником до суду не надано доказів того, що накладення арешту на вказані рахунки спричинило шкідливі наслідки для діяльності ОСОБА_4 як фізичної особи-підприємця.

А відтак, і посилання скаржника на ч. 1 ст. 377 ЦПК України та необхідність вирішення питання про накладення арешту на кошти боржника лише в судовому порядку не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи суд також вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено, що державний виконавець ВДВС Єланецького РУЮ, накладаючи арешт на рахунки боржника, діяв в межах своїх повноважень, з використанням наданих їй прав відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Дії державного виконавця були направлені на захист інтересів стягувача, що направлені на реальне виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції ОСОБА_5 від 28.03.2016 року про арешт коштів боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання до Єланецького районного суду апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Чернякова