Провадження № 2/712/591/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд в складі :

головуючого судді Троян Т.Є.

при секретарі Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 22.12.2016 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 січня 1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Гребінківському райвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 5.

Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В сімї немає порозуміння. Подружні відносини припинилися з грудня 2016 року. Спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Громадяни України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 26 січня 1991 року зареєстрували шлюб у Гребінківському райвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 5, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії II-КЕ № 300085. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_3.

В ході розгляду справи встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають, з грудня 2016 року фактично припинили шлюбні відносини, спільне сумісне господарство не ведуть. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них.

За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 110,112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 січня 1991 року у Гребінківському райвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 5 розірвати.

Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян