Справа №718/2322/16-ц
Провадження №2/718/972/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, в якому 18.07.2013 року народився син ОСОБА_3. Спільне життя з ОСОБА_2 не склалося і 21.08.2014 року рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області шлюб між ними розірвано. У звязку з тим, що остання постійно чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, то розпорядженням Кіцманської РДА Чернівецької області йому було визначено порядок побачення з малолітнім сином щонеділі з 15:00 год. до 17:00 год. в присутності ОСОБА_2, на період навчання матері в присутності бабусі та дідуся.

Після прийнятого органом опіки і піклування розпорядження на протязі 2016 року він декілька разів намагався спілкуватися з сином, однак ОСОБА_2 штучно створюються такі обставини, котрі перешкоджають в участі ОСОБА_1 у вихованні свого сина, розвитку здібностей та забезпеченні його усім необхідним для нормального розвитку та становленні. Мирним шляхом врегулювати даний спір немає можливості, так як будь-які розмови з відповідачкою призводять до конфлікту, тому наведені обставини змушують його звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Крім того вказав, що бажає приймати участь у вихованні своєї дитини проте не може реалізувати своє право через перешкоди з боку відповідачки та її сімї.

Представник відповідача позов не визнав, подавши пояснення в якому вказав, що відповідач після народження сина до нього не навідувався, участі у вихованні та утриманні не приймав, здоровям не цікавився, у звязку з чим вона змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів до розірвання шлюбу. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.08.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Дане рішення суду залишилось не виконаним і тому відповідачка звернулась до Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області з скаргою про ухилення від сплати аліментів на утримання дитини. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.164 ч.1 КК України у звязку з дійовим каяттям. Також вказала, що відповідач маючи можливість, але не маючи бажання, добровільно не провідував сина ОСОБА_3 в Ошовецькому ДНЗ, де дитина виховується з 01.09.2015 року. Посилається також на те, що розпорядження Кіцманської РДА «Про визначення порядку побачення з малолітніми дітьми» ОСОБА_1 неоскаржувалось та не виконувалось так як останній сина взагалі не відвідував. Просила в позові відмовити.

Представник третьої особи пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини визначила порядок на побачення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки участь батька у вихованні сина є в його інтересах. Крім того доповнила, що уразі вчинення батькові перешкоди у спілкуванні з дитиною, то останній повинен звернутися з даним питанням до органу опіки і піклування по місцю проживання дитини, однак він цього не зробив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який є батьком відповідача, пояснив, що стосунки між сторонами важкі, оскільки вони припини фактичні шлюбні відносини ще до народження ОСОБА_4. В пологовому будинку ОСОБА_1 на той час ще свою дружину, ОСОБА_2, не відвідував, станом новонародженого сина та матері не цікавився. Матеріальної допомоги по утриманні внука позивач не надає, про існування розпорядження визначення порядку побачення йому відомо. Також пояснив, що фактів перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, сусід відповідача, пояснив, що жодного разу не бачив ОСОБА_1 коли б він гуляв з дитиною та не бачив, щоб позивачу чинились будь які перешкоди в спілкуванні з сином.

Заслухавши пояснення сторін, пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіює свідоцтва про народження (а.с. 10).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.08.2014 шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 7).

На даний час малолітній син ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 в с.Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, де з 01.09.2015 року по даний час відвідує дошкільний навчальний заклад, що підтверджується копіями довідок виконкому Оршовецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 1525 від 12.10.2016 року та Оршовецького ДНЗ від 17.10.2016 року (а.с. 36-37).

Розпорядженням Кіцманської РДА Чернівецької області №294 від 26.08.2016 року ОСОБА_1 було визначено порядок побачення з малолітнім сином, ОСОБА_4 щонеділі з 15:00 год. до 17:00 год. в присутності ОСОБА_2, на період навчання матері в присутності бабусі та дідуся. (а.с.6).

Також встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.10.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 500 грн. щомісячного до його повноліття. (а.с.8). З витягу про кримінальне провадження вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2016 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. (а.с.35). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.164 ч.1 КК України у звязку з дійовим каяттям. (а.с 67.)

Відповідно до приписів ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Стаття 212 ЦПК України, вказує, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

У відповідності до ч. 1, 2 та 3 ст.157 СК України, передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Що стосується доводів позивача, що він як батько дитини має рівні права та обовязки щодо дитини, які передбачені у ст. 141СК України, то таке його право судом під сумнів не ставиться, однак така абсолютна рівність прав можлива у разі, коли батьки проживають однією сімєю. За обставин, коли батьки проживають окремо, мають перш за все враховуватися права та інтереси самої дитини, яка привязується до певного місця та умов проживання, при цьому батьки мають враховувати вік дитини, стан її здоровя, інтереси, прихильність до батьків тощо та у спорі за неї не травмувати саму дитину.

З досліджених судом доказів достовірно встановлено, що позивач з моменту окремого проживання з сином ОСОБА_3, щонеділі, як визначено розпорядженням, особистих зустрічей з сином не мав, до будинку, в якому він проживає з відповідачкою, не приходив. До органу опіки та піклування, який визначає способи участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків, хто проживає окремо, позивач зі скаргами на дії відповідачки не звертався.

Доводи позивача про те, що він не звертався повторно до органу опіки та піклування з приводу того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки постійно намагався налагодити мирний контакт з своєю колишньою дружиною та в добровільному порядку хотів досягти з нею згоди з приводу побачень та спілкування з сином, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Не ґрунтуються на досліджених судом доказах і доводи позовної заяви про доведеність того факту, що ОСОБА_2 навмисно чинить перешкоди у спілкуванні батька зі своїм сином, оскільки таких доказів ОСОБА_1 не надав. Позивач не позбавлений можливості виконувати свої батьківські права, проводити разом вільний час, спілкуватись з вихователями приводу своєї дитини, цікавитись її розвитком.

Наявність ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.03.2017 року, якою позивача звільнено від кримінальної відповідальності за ст.164 ч.1 КК України у звязку з дійовим каяття та його намагання в березні місяці 2017 році переказати грошові кошти в якості матеріальної допомоги на утримання дитини, ОСОБА_4, не свідчить про регулярність такої допомоги та його свідоме бажання у її наданні.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, виходячи виключно з інтересів дитини, віку ОСОБА_4, якому на час розгляду справи виповнилося лише 3 роки 7 місяців, який не сприймає позивача, як свого батька, між ними не існує будь-якого контакту, суд вважає, що для налагодження психо-емоційного звязку між батьком та сином доцільно рекомендувати позивачу приймати участь у вихованні дитини у дні побачень, встановлених розпорядженням № 294 від 26.08.2016 року Кіцманської РДА Чернівецької області за місцем проживання матері та направляти свої зусилля на правильне виховання сина та збереження його здоровя.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.1 та 2 ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того, що ОСОБА_2 не заперечувала щодо спілкування позивача з сином, піклуватися про його стан здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також брати участь в утриманні дитини. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, того, що відповідач ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, а також те, що вона ухиляється від виконання розпорядження органу опіки та піклування.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 150, 159 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк