АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/285/17 Справа № 202/3842/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2016 року про затвердження мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

17 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третьою особою по справі ОСОБА_5, щодо врегулювання даного спору, відповідно до умов якої: 1. Позивач визнає борг у розмірі 604.317 грн.25 коп. перед ОСОБА_4 та борг у розмірі 200.000 грн. перед ОСОБА_5 2. ОСОБА_3 передає, а ОСОБА_4 приймає в рахунок погашення заборгованості у розмірі 604.317 грн.25 коп. у власність квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м. 3. ОСОБА_4 зобов'язується погасити борг у розмірі 200.000 грн. перед ОСОБА_5 до 15 липня 2016 року. 4. Сторони домовились, що після визнання даної мирової угоди судом та повного виконання даної угоди, претензій один до одного щодо предмету даної справи не матимуть. Вилучено обтяження у вигляді арешту №13184616 від 10 лютого 2016 року з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м. Звернутися ОСОБА_4 до органів державної реєстрації прав, нотаріусів з метою вилучення обтяження у вигляді арешту №13184616 від 10 лютого 2016 року з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії - закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2016 року та постановлення нової ухвали про відмову у визнанні мирової угоди та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Згідно ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди та закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що мирова угода не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд задовольнив заяву, посилаючись на вимоги ст.175, п.4 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Однак з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають обставинам у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

17 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно ч.1 ст.175 ЦПК України - мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду, виконання судового рішення і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, оскільки така угода не приведе до усунення конфлікту.

Відповідно до частин 1,4 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною 5 ст.175 ЦПК України передбачено, що закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

При постановленні оскаржуваної ухвали місцевий суд не виконав вимоги ч.3 та ч.5 ст.175 ЦПК України, а отже порушив їх.

Визначаючи відповідно до умов мирової угоди за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно, яке не є предметом спору, суд детально не з'ясував, чи відповідає зазначена мирова угода вимогам закону, зокрема положенням ст.175 ЦПК України, чи стосується вона прав та обов'язків сторін, що випливають з договору позики і самого предмета позову.

Крім того, судом не з'ясовано, що саме перешкоджало сторонам вирішити питання про відчуження зазначеного в мировій угоді нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу цього майна, який би відповідав вимогам ст.ст.655,656,657 ЦК України та був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Не з'ясовано судом й питання про те, чи не порушує укладення цієї угоди прав та обов'язків інших осіб.

Колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.304,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2016 року про затвердження мирової угоди скасувати і справу направити до того ж суду для розгляду заяви по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.