Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2742/16-ц

Номер провадження: 2/511/160/17

18 січня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря судового засіданні ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруді по праву спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом яким просить суд визнати за ним право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по вул. Київській, № 69, м. Роздільна Одеської області, які складаються з «А» - житловий будинок, «А1» - житловий прибудови, «а» - прибудови та «а1» - веранди загальної площею 83,30 кв.м, в тому числі житловою 44,40 кв.м., та «Б» - сарай, «Б1»- підвал, «В» - гараж, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, «Є» - баня, «Ж» - навіс, «№1» - огорожа, які належали ОСОБА_4, померлому 13.02.2016 року.

В позові зазначив, що 13.02.2016 року помер його батько, ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: вул. Київська, № 69, м. Роздільна Одеської області. За життя ОСОБА_4 заповіт не склав, тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є він, син спадкодавця. Інших спадкоємців не має. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на зазначений вище житловий будинок.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у його відсутність ( а.с. 58).

Представник відповідача ОСОБА_3 міська рада Одеської області ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, надавши через канцелярію суду заяву про визнання позову та слухання справи у її відсутність. (а.с.60).

Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши спадкову справу, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.02.2016 року у віці 63 роки помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №441409, виданим ВДРАЦС по Роздільнянському району Роздільнянського МУЮ в Одеській області, актовий запис №121.(а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по вул. Київській, № 69, м. Роздільна Одеської області, які складаються з: «А» - житлового будинку, «А1» житлової прибудови, «а» - прибудови та «а1» - веранди загальною площею 83,30 кв.м., в тому числі житловою 44,40 кв.м., та «Б» - сарай, «Б1» підвал, «В» - гараж, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, «Є» - баня, «Ж» - навіс, «№1» - огорожа, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 21.09.2016 року.(16-21).

Тому суд вважає встановленим факт володіння ОСОБА_4 вищевказаним спірним будинком за адресою: вул. Київська, № 69 м. Роздільна.

Зазначені будинок, прибудови та господарчі споруди були побудовані в період з 1979 року по 1989 рік на земельній ділянці площею 550 кв.м. наданій спадкодавцю на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 15.05.1976 року.(а.с.16-21).

Відповідно до довідки виконкому ОСОБА_3 міської ради № 1921 від 1.12.2016 року колишня адреса будинку, що є предметом спадщини є Комсомольська,2 м. Роздільна, в той час як нинішня адреса - вул. Київська 69 м. Роздільна.(а.с.12).

Земельної ділянки, площею 0,0717 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул. Київській, № 69, м. Роздільна Одеської області, кадастровий номер -02:021:0029, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №352291, виданого відділом ДЗА у Роздільнянському районі Одеської області 28.12.2012 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

У звязку з тим, що ОСОБА_4 за життя заповіту не залишив, то має місце спадкування за законом.

Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом є - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №495387, виданим 24.02.1976 року райЗАГ м.Роздільна Одеської області, актовий запис №44 та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян 9 від 20.10.2016 року.(а.с.24 - 26).

Інших спадкоємців першої черги за законом не мас.

Стаття 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Крім того згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановленому порядку з метою прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу ОСОБА_6 , на підставі якої заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4.

Однак відповідно до листа нотаріуса №184/02-14 від 17.11.2016 року мені відмовлено в видачі правовстановлюючого документу на житловий будинок та господарчі споруди з посиланням на те, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 не оформив правовстановлюючих документів на житловий будинок та господарчі споруди, що є предметом спадщини.(а.с.28).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №14/2016, відкритої 17.06.2016 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області (а.с.35-57), позивач ОСОБА_2 та його мати (дружина) спадкодавця в порядку ст.1270 ЦПК України своєчасно в 6-ти місячний строк - 17.06.2016 року звернулись до нотаріальної контори ОСОБА_2 для отримання спадщини, а ОСОБА_7 з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_4 на користь сина спадкодавця ОСОБА_2 При цьому приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими спорудами у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок (а.с.56 (зворотня сторінка)).

В свою чергу на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок та господарчі споруди, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 у встановленому порядку отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2016 року.(а.с.22).

Суд вважає, що житловий будинок та господарчі споруди не є самочинними, так побудовані до серпня 1992 року, у відповідності до законодавства яке діяло на той час.(а.с.13-15).

Так, згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012р., домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкту будівництва.

На момент завершення будівництва будинку та споруд - до серпня 1992 року - не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного житлового будинку в експлуатацію.

ОСОБА_8 Міністрів Української РСР була ухвалена Постанова від 12 березня 1981 року №125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Відповідно до п.п. «к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах ОСОБА_8 народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах ОСОБА_8 народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва". Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається ОСОБА_8 Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом.

У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями.

Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року;

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом №91 від 24.06.201 1 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

За даними технічного паспорту, складеного станом на 21.09.2016 року, та листа СГ ФОП ОСОБА_9 №233 від 29.09.2016 року об'єкти стосовно яких заявлено позов збудовані до серпня 1992 року, і не є самовільними будовами.

Після прийняття Верховною ОСОБА_8 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з пунктом 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об'єктів.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Вищевикладене свідчить про те, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05 серпня 1992 року, наразі відсутні.

Статтею І 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності.

Так згідно з п. 44. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення).

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (пункт 46 вказаного Порядку).

Державна архітектурно-будівельна інспекція України в ОСОБА_9 від 01 вересня 2011 року №40-12- 2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» зазначила, що вирішення питання набуття права власності на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, збудовані до 5 серпня 1992 року, наразі вивчається з метою врегулювання на законодавчому рівні.

Разом з тим, Державна реєстраційна служба України у зв'язку з неоднозначністю правозастосовної практики в ОСОБА_9 від 12.03.2013 № 95-06-15-13 розяснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Разом з тим, жодним з наведених нормативних актів та відомчих роз'яснень не передбачена можливість оформлення права власності на житловий будинок, без наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташований такий житловий будинок.

Таким чином, позивач ОСОБА_10, як спадкоємець по справі на даний час не має можливості оформити спадщину у позасудовому порядку.

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 321 ЦК України, непорушність права власності право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом досліджено достатньо доказів для задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: вул. Київській, № 69, м. Роздільна Одеської області, які складаються з: «А» житлового будинку, «А1» житлової прибудови, «а» - прибудови та «а1» веранди загальною площею 83,30кв.м., в тому числі житловою 44,40кв.м., та «Б» - сарай, «Б1» - підвал, «В» - гараж, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, «Є» - баня, «Ж» - навіс, «№1» - огорожа, які належали ОСОБА_4, померлому 13.02.2016 року.

Судові витрати позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216,1217,1261,1268,1270 ЦК України, 118-120 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруді по праву спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по вул. Київській, 69, м. Роздільна Одеської області, які складаються з: «А» житлового будинку, «А1» житлової прибудови, «а» - прибудови та «а1» веранди загальною площею 83,30кв.м., в тому числі житловою 44,40кв.м., та «Б» - сарай, «Б1» - підвал, «В» - гараж, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, «Є» - баня, «Ж» - навіс, «№1» - огорожа, які належали ОСОБА_4, померлому 13.02.2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Іванова