АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 650/1089/16-ц Головуючий у І інстанції Коваль В.О.
Номер провадження 22-ц/791/257/17 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

у серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 029763 від 10 квітня 2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАК № 102384 від 20 грудня 2014 року він є власником земельних ділянок площею 8,8 ОСОБА_5 та 8,79 ОСОБА_5, розташованих на території Великоолександрівської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 05 квітня 2014 року він ці земельні ділянки засіяв соняшником «Ясон» та «Орішок», 08 травня 2014 року виявив їх перекультивованими відповідачами, внаслідок чого було знищено всі посіви, за даним фактом було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00407, 30 червня 2014 року слідчим слідчого відділення Великоолександрівського РВ УМВС України в Херсонській області було винесено постанову про закриття вище вказаного кримінального провадження у звязку з цивільно-правовими правовідносинами сторін, для засівання вказаних земельних ділянок позивачем було витрачено 33660 гривень, на час пошкодження відповідачами посівів позивача вже було пізно їх пересівати, відповідно до довідки № 481 Великоолександрівського управління агропромислового розвитку від 16 вересня 2015 року середня урожайність соняшнику по району за 2014 рік становить 9,3 ц/ОСОБА_5, що становить 87420 гривень неодержаного доходу, крім того діями відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, добровільно відшкодовувати збитки відповідачі відмовляються, у позові просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 121080 гривень, у відшкодування моральної шкоди 60000 гривень.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені, в обґрунтування скарги покликався на те, що суд першої інстанції не врахував показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили майже всі викладені у позовній заяві обставини, суд помилково прийшов до висновку про те, що з матеріалів кримінального провадження неможливо встановити чию саме земельну ділянку та в якій частині перекультивовано відповідачами, будь-які помилки слідчого не повинні бути перешкодою для захисту порушених прав позивача.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав, пояснив, що доказів витрат щодо проведення посіву на спірній земельній ділянці не має, так як не мав наміру звітувати з цього приводу перед будь-ким, не має він і доказів збору врожаю та отримання прибутку з іншої належної йому суміжної земельної ділянки, від неправомірних дій відповідачів переживав та переживає, погано спить, що вважає підставою для відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що на підставі усної домовленості орендували належні позивачу земельні ділянки, у 2014 році позивач вирішив сам їх обробляти, 15 ОСОБА_5 з яких залишив у користуванні відповідачів, вказавши безпосередньо на полі межу, згодом він їм подзвонив та повідомив, що забирає з їх користування спірну земельну ділянку площею 15 ОСОБА_5, на що вони заперечували посиланням на попередню домовленість з братом позивача ОСОБА_10, якому кошти за оренду заплатили наперед, не заперечують факту належності вказаних у позові земельних ділянок позивачу, проте зазначають, що право власності на одну з них він отримав вже після спірних подій, дійсно ними у вказаний час була перекультивована вказана у позові земельна ділянка позивача, культивацію проводили по-черзі вдень та вночі, сходів соняшника не бачили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ХС № 029763 від 10 квітня 2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 грудня 2014 року власником земельних ділянок площею 8,8 ОСОБА_5 та 8,7962 ОСОБА_5, розташованих на території Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва виступає ОСОБА_2, право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_11 позивач отримав дійсно вже після спірних подій, проте у даному випадку слід виходити з того, що батько позивача помер 03 листопада 2003 року, відповідно ж до положень ст. ст. 525, 548 ЦК Української РСР, який був чинним на той час, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту смерті спадкодавця, протилежний висновок суду першої інстанції суперечить приведеним нормам матеріального права, посилання відповідачів на їх право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди не може бути прийнято до уваги, оскільки такий договір не було укладено у відповідності до вимог ст. ст. 13-16, 18 Закону України «Про оренду землі».

Відповідачами у справі не заперечується факту перекультивації ними земельної ділянки позивача площею близько 15 ОСОБА_5 після того, як він повідомив їм про своє бажання самостійно обробляти вказану земельну ділянку, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження слідчого слідчого відділення Великоолександрівського РВ УМВС України в Херсонській області від 30 червня 2014 року, 07 травня 2014 року в період часу з 13.00 до 20.00 години відповідачі перекультивували та знищили на полі посів насіння соняшнику близько 15 ОСОБА_5, належному позивачу, чим завдали останньому матеріального збитку, сума якого встановлюється, даний факт узгоджується з поясненнями сторін та свідків у справі і стороною відповідачів спростований не був, протилежний висновок суду першої інстанції в цій частині не відповідає дійсним обставинам у справі.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що діями відповідачів при культивації засіяної соняшником земельної ділянки позивача останньому було завдано як матеріальної, так і моральної шкоди.

Питання відшкодування завданої шкоди врегульовано ст. ст. 90, 156 ЗК України, ст. ст. 22, 1166, 1167 ЦК України.

У відповідності до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, на вимогу приведених норм матеріального права відповідачем не було надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів щодо розміру завданої матеріальної шкоди та упущеної вигоди, для встановлення такого розміру недостатньо лише довідки про урожайність соняшника та пояснень свідків, оскільки понесені позивачем витрати, повязані з обробітком та посівом саме спірної земельної ділянки мають бути підтверджені документально, у справі відсутня належна доказова база і щодо вимоги про стягнення не отриманих доходів з врахуванням відповідних затрат по вирощуванню та збору врожаю, відсутні належні докази і щодо неможливості повторного посіву будь-якою сільськогосподарською культурою спірної земельної ділянки після її культивації відповідачами, рішення ж суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим колегія суддів вважає частково підтвердженими позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, завданої вказаними вище неправомірними діями відповідачів, які призвели до неприємних та психічно травмуючих переживань позивача, втрати ним емоційної рівноваги, вказану шкоду, з врахуванням самого факту ухвалення судом рішення на користь позивача, що є певною сатисфакцією від наслідків порушеного права, слід відшкодувати у сумі 5000 гривень.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення у справі скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 2500 гривень з кожного у відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_12

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1