Справа № 202/3966/16-ц
Провадження № 2/202/195/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Булачової Л.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи: Орган реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. В ході розгляду справи було замінено третю особу Орган реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР на Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилалася на те, що 22.01.2002 року вона придбала двокімнатну квартиру, житловою площею 28,6 кв. м., загальною площею 50,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1. Після купівлі квартири уся її сімя в складі: доньки ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 поселилися у квартиру та зареєструвалися у ній. Відповідачка почала вести аморальний спосіб життя, підтримувати звязки з особами сумнівної поведінки, вживала наркотики, скоювала крадіжки, за що притягувалася до кримінальної відповідальності неодноразово. Належних висновків для себе не робила, продовжувала поводити себе як і раніше. У 2008 році відповідачка була позбавлена батьківських прав по відношенню до тоді малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та позивачка була призначена його опікуном. У жовтні 2014 року відповідачка зібрала свої речі і пішла з дому, у квартирі більше не зявлялася, по теперішній час не проживає, але значиться зареєстрованою у ній, що дає підстави для нарахування за неї комунальних послуг, які вона вимушена оплачувати як власник житла зі своєї пенсії та створює їй перешкоди скористатись своїм правом власності - володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Просила суд позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2; усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власності шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3, судові витрати стягнути із відповідача.

В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просили позов задовольнити. В подальшому відповідно до заяви позивач просив суд розглядати справу в її відсутності та позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. За ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2016 року ОСОБА_2 була допитана в якості відповідача, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши позивачку в попередньому судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 22 січня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого за № 376, зареєстрований в бюро технічної інвентаризації за № 471-572 в книзі № 436п ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6, діючої за себе та як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_7 двокімнатну квартиру житловою площею 28,6 кв. м., загальною площею 50,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 6) .

Згідно до довідки Комунального виробничого житлово ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 25.05.2016 року за №1442, в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_1 основний квартиронаймач, ОСОБА_2 дочка, ОСОБА_3 онук (а. с. 5).

Відповідно до акту від 25.05.2016 року ОСОБА_2 з жовтня 2014 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та її особистих речей в квартирі немає (а. с. 25).

Позивачка вимушена нести додаткові витрати по комунальним платежам через реєстрацію відповідача в квартирі. Реєстрація відповідачки в належній позивачці на праві власності квартирі створює перешкоди скористатись своїм правом власності - володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України та статті 3 і 4 ЦПК України право вибору судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконання обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно до положень ЖК України до членів сімї власника житлового приміщення віднесено дружину ( чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство ( ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України).

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, та беручи до уваги, що відповідачка більше року в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, перешкод в користуванні квартирою їй ніхто не чинив, поважність причини непроживання останнього судом не встановлена і будь-які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою що витратила право на користування спірною квартирою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_5, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підстави та порядок зняття з реєстрації місця проживання регулюється «Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077.

Пунктом 1.3 розділу І «Порядку», передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС) у день подання особою документів.

Відповідно до п. 3.1 розділу ІІІ «Порядку», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку.

Дане положення також закріплене в ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Враховуючи, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, оскільки ця вимога є способом виконання рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням і зняття відповідача з реєстраційного обліку здійснюється відповідними органами після набранням рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 41 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20 , ст. 319, 383, 386, 391,405 ЦК України ст. ст. 3, 7, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю АДРЕСА_6.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар