АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 (IV) інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/774/12/к/17 Доповідач Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Митрофанової Л.В.

суддів Бондар Я М., ОСОБА_2

за участю: секретаря Гладиш К.І.,

за участі представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство ПриватБанк (надалі ПАТ ПриватБанк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.01.2011 року ОСОБА_5 отримав у ПАТ "ПриватБанк" кредит у розмірі 5000 грн.

17.11.2013 року позичальник ОСОБА_5 помер, його спадкоємцем є відповідач ОСОБА_4

За таких обставин просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 29.08.2014 року становить 9381,59 грн. та за відсотками 291,84 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права. На його думку, суд першої інстанції помилково послався на те, що позивач не надав доказів того, що спадкоємець отримав будь-яке майно в натурі, не взявши до уваги, що відповідач фактично прийняла спадщину та не з?ясував обставин щодо цього факту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено договір № б/н від 27.01.2011, згідно якого ОСОБА_5 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до розрахунку по кредитному договору станом на 29 серпня 2014 року борг позичальника складає за кредитом 9 381,59 грн., за процентами 291,84 грн.

17.11.2013 року позичальник ОСОБА_5 помер.

Відповідно до копії спадкової справи №424/2014, заведеною 12 червня 2014 року Другою криворізькою державною нотаріальною конторою до майна померлого 17 листопада 2013 року ОСОБА_5, спадкова справа заведена за заявою Банка від 12 червня 2014 р. про включення кредиторських вимог в сумі 9673,43 грн. до спадкової маси та повідомлення спадкоємців про наявність цієї заборгованості.

24 червня 2014 року поштою ОСОБА_6 направив лист - претензію спадкоємцю ОСОБА_4 про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 9673,43 грн.

На час відкриття спадщини ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала за однією з померлим.

До нотаріальної контори інші спадкоємці з заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується повідомленням Другої криворізької державної нотаріальної контори від 07.10.2015 №4110/02-14.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні докази про наявність у померлого ОСОБА_5 спадкового майна, його виду, переліку, вартості, а також того, що таке майно перебувало в місці відкриття спадщини та фактично прийнято ОСОБА_4

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, акти цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців вiд дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що, оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

Як встановлено матеріалами справи, на час відкриття спадщини ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала за однією адресою з померлим та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї.

24 червня 2014 року поштою ОСОБА_6 направив лист - претензію спадкоємцю ОСОБА_4 про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 9673,43 грн., проте остання осталась без задоволення, тому у позивача виникло право для звернення до суду із даним позовом.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі відповідних норм Закону до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення заборгованості, в даному випадку за кредитним договором.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року, справа № 6-33цс15.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено договір № б/н від 27.01.2011, згідно якого ОСОБА_5 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до розрахунку по кредитному договору станом на 29 серпня 2014 року борг позичальника складає за кредитом 9 381,59 грн., за процентами 291,84 грн.

17.11.2013 року позичальник ОСОБА_5 помер.

Відповідно до копії спадкової справи №424/2014, заведеною 12 червня 2014 року Другою криворізькою державною нотаріальною конторою до майна померлого 17 листопада 2013 року ОСОБА_5, спадкова справа заведена за заявою Банка від 12 червня 2014 р. про включення кредиторських вимог в сумі 9673,43 грн. до спадкової маси та повідомлення спадкоємців про наявність цієї заборгованості.

24 червня 2014 року поштою ОСОБА_6 направив лист - претензію спадкоємцю ОСОБА_4 про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 9673,43 грн.

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

На час відкриття спадщини ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала за однією адресою з померлим та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї.

Таким чином з ОСОБА_4, як із спадкоємця померлого 17.11.2013 року ОСОБА_5, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.01.2011 року, яка складається із заборгованості по кредиту 9673 грн. 43 коп. та заборгованості по відсоткам на час смерті ОСОБА_5 291 грн. 84 коп., проте в межах вартості спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище наведеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу позивача, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6"ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити (частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" заборгованість за кредитом б/н від 27.01.2011року в розмірі 9673 (девять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 43 коп., судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. за подачу позовної заяви та судовий збір за подачу апеляційної скарги 267 грн. 96 коп., але в межах вартості спадкового майна.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: