Справа №472/761/16-ц 26.01.2017 26.01.2017 26.01.2017
Провадження №22-ц/784/415/17
Єдиний унікальний №472/761/16-ц
Номер провадження №22-ц/784/415/17

Головуючий у І інстанції Кучерявенко С.С.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року місто Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого Прокопчук Л.М.,
суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.
із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.
за участю: позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру за набувальною давністю.
В обґрунтування позову зазначала, що з 2002 року проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за договором міни від 16 квітня 1993 року належить ОСОБА_4.
24 липня 2003 року ОСОБА_4 померла.
Позивач зазначає, що на теперішній час вона добросовісно, відкрито та безперервно, починаючи з вересня 2002 року, володіє квартирою, яка належала ОСОБА_4, сплачує усі комунальні послуги та веде поточні ремонти. Обумовлена сума за вказану квартиру нею сплачено ОСОБА_4, тому вона впевнена, що інші особи на неї не претендують.
При зверненні до Веселинівської селищної ради з клопотанням про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Просила про задоволення позову (а.с. 2-3).
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року їй відмовлено у задоволенні позову (а.с. 70-72).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, просила його скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 77).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача, належно повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився. В отриманому від нього листі зазначав, що він не заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить справу розглянути у його відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору міни від 16.04.1993 року. Реєстрація вказаного договору міни здійснена Веселинівською філією ММБТІ 22.04.1993 року. ОСОБА_4 померла 24 липня 2003 року. Згідно рішення виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Веселинівського району від 29.10.2003 року №22 ТОВ «Комфорт» надано дозвіл на переобладнання квартири АДРЕСА_2 під офіс фірми. Директором ТОВ Будівельно-монтажна фірма «Комфорт» є позивачка. Зазначене ТОВ з 10.05.2005 року уклало договір з ПАТ «Миколаївобленерго» на постачання електричної енергії. За даними Веселинівської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_4 відсутня.

Відмовляючи в задоволені позову суду виходив з того, що з пояснень позивачки вбачається, що вона придбала спірну квартиру ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, передала їй обумовлену ними суму грошей, тому правові підстави для визнання права власності на спірну квартиру з підстав набувальної давності відсутні.

Висновки суду відповідають обставинам справи вимогам норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Всі ці умови мають бути у сукупності.

Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Як свідчить позовна заява, позивачка зазначала в ній, що вона є добросовісним володільцем, що на квартиру не претендують інші особи, тому що вона сплатила обумовлену суму грошей за квартиру ОСОБА_4 (а.с. 2-3). Вказані обставини позивач підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що місцем проживання позивачки є буд. 74 по вул. Перемоги в смт. Веселинове (а.с. 6). Відносно спірної квартири виконавчим комітетом Веселинівської селищної ради рішенням від 29 жовтня 2003 року № 222 дано дозвіл на її переобладнання під офіс фірми Товариству з обмеженою відповідальністю «Комфорт» (а.с. 22).

В листі Верховного Суду України від 01.07.2013 року "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" сформована така позиція: наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Таким чином, виходячи з обставин справи, положень норм матеріального права, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у позивачки не виникло право власності на нерухоме майно з підстав набувальної давності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Та обставина, що відповідачем визнано позов та апеляційна скарга, не дає підстав для задоволення позову, тому що визнання права власності на майно за набувальною давністю з урахуванням тільки визнання позову відповідачем не є підставою для задоволення позову, оскільки рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим (стаття 213 ЦПК). Відповідно до приписів ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав. В даному випадку законні підстави для задоволення позову відсутні.

За такого, враховуючи вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивачаОСОБА_2 відхилити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді