НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5781/16
№ 2/183/457/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Осипенка Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, за участю третіх осіб: Міністерства Оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про зобов`язання вчинення дій,

встановив:

позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_3 та його родиною на умовах найму за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Позивач-1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою, підписаною позивачем-2 про передачу йому та членам його сім`ї квартири, яку позивачі займають на умовах найму у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідачем відмовлено позивачу в приватизації квартири в зв'язку з тим, що позивачем не надано необхідних документів в зв`язку з чим неможливо встановити розміри займаного приміщення. Посилаючись на формальність наданої відмови, те, що військове містечко, в якому розташована квартира не має статусу «закритого», вважають рішення відповідача неправомірним, таким, що не відповідає діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та просять задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, вказавши на те, що згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Також вимогами Наказу Міністерства з питань Житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян обов`язок зі складання Технічного паспорту на житлове приміщення, яке підлягає приватизації покладено на орган приватизації і позивачі під час вирішення питання щодо наявності чи відсутності права позивачів на приватизацію квартири надання означеного документу не є обов`язковим.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що позивачами до органу приватизації подано не всі документи, визначені за необхідні для подання п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, а саме - не додано до заяви про приватизацію технічного паспорту на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, в зв`язку з чим позивачам в порядку Закону України «Про звернення громадян» повідомлено про необхідність долучення означених документів до заяви про приватизацію та повернуто документи, що надійшли. Вказує, що право позивачів на приватизацію займаного ними житлового приміщення не порушене.

Представники третіх осіб - Міністерства Оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України в судове засідання не з`явилися, підстав неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи - Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій не виклав заперечень проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення сторін приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з ордером № НОМЕР_2 від 05 травня 1991 року, виданого Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району, ОСОБА_3, як головному квартиронаймачу, ОСОБА_5, як дружині головного квартиронаймача, ОСОБА_4, як сину, ОСОБА_6, як доньці надано право на вселення в квартиру, за адресою: АДРЕСА_2, житловою площею з 3 кімнат - 41,17 кв.м.

Згідно з довідкою про склад сім'ї наймача № 31, виданої Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, станом на 21 вересня 2016 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 - головний квартиронаймач, ОСОБА_4 - син головного квартиронаймача. Квартира складається з 3 кімнат жилою площею 41,66 кв.м., кухні… ванни… вбиральні…, коридору. Квартира обладнана балконом, лоджією… Загальна площа становить 69,08 кв.м. В довідці вказано про демонтування в квартирі шафи площею 1,35 кв.м. самостійно без дозволу.

Як свідчать надані позивачами довідки № 113, 114 від 07 вересня 2016 року Філії - Дніпропетровське регіональне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3, ОСОБА_4 житлові чеки не використовували.

Надані суду відповіді Будинкоуправління № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району вказують, що вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська та на балансі Будинкоуправління № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно з п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обов'язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

27 вересня 2016 року ОСОБА_3 відповідачу подано заяву від 21 вересня 2016 року про оформлення передачі в приватну спільну сумісну власність йому та ОСОБА_4 квартири, що займає позивач та члени його родини на підставі ордеру. До заяви додано Паспорт № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, довідка № 31 від 21 вересня 2016 року (форма 4), копія ордеру № НОМЕР_2 від 05 травня 1991 року, довідка № 113 від 07 вересня 2016 року, № 114 від 07 вересня 2016 року, заява-згода від 21 вересня 2016 року ОСОБА_4 на приватизацію квартири.

Листом відповідача від 04 жовтня 2016 року № 3645 позивача у відповідь на заяву від 21 вересня 2016 року повідомлено, що згідно п.18. Наказу № 396 від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянином до органу приватизації подається технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, який не подано. Роз`яснено, що через відсутність вказаних документів неможливо встановити межі та розміри даного житла у зв'язку із можливим самочинним переплануванням (переобладнанням) приміщень. Також зазначено, що відповідно до ст.7 Закону України «Про звернення громадян», у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно повертається громадянину.

Розглядаючи питання по суті заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в зв'язку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19 червня 1992 року за № 2482-Х11.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Матеріали справи підтверджують, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, житло знаходиться на консолідованому балансі відповідача.

Згідно з п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

При цьому, на виконання Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положення про Міністерство з питань житлово-комунального господарства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 717, та з метою приведення у відповідність до законодавства власних нормативно-правових актів Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 396 від 16 грудня 2009 року Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (надалі - Положення), яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

П.4 Положення визначено, що передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника.

П.13 Положення передбачає, що приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 16. Передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п.17 Положення).

Згідно з п.18 Положення, Громадянином до органу приватизації подаються:

-оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

-копію документа, що посвідчує особу;

-технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку;

-довідка про склад сім'ї та займані приміщення;

-копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);

-документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

-копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;

-заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

За п.19 Положення, Довідка про склад сім'ї та займані приміщення (далі - довідка) береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці також вказуються новонароджені, і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно. Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюють згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. При відсутності інвентаризаційних матеріалів або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку (гуртожитку), при необхідності уточнення даних для приватизації (у тому числі нумерації кімнат у гуртожитку) підприємство (організація) по обслуговуванню житла відновлює інвентаризаційні матеріали через суб'єкта господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна.

У відповідності до п.20 Положення, орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках.

На підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації замовляє у суб'єкта господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення у гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння, і видає свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

За таких обставин, оскільки нормами Порядку передбачено обов`язковість подання до органу приватизації разом із заявою громадянина про приватизацію, окрім інших документів також і технічного паспорту на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, на підставі даних та з урахуванням якого орган приватизації вчиняє дії, визначені п.п.21, 22 Порядку, за наявності доказів невідповідності житлової площі, вказаної у ордері № НОМЕР_2 від 05 травня 1991 року та у Довідці про склад сім`ї наймача від 21 вересня 2016 року, враховуючи те, що позивачі дії відповідача щодо повернення заяви від 21 вересня 2016 року з додатками листом відповідача від 04 жовтня 2016 року не оскаржують, вказуючи на необхідність саме зобов`язання до вчинення дій відповідача без надання ними документів визначених в п.18 Положення, з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, яка закріплює принцип диспозитивності цивільного судочинства, ст.16 ЦК України, суд приходить до висновку, що підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії відсутні.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору суд виходить з положень ст.88 ЦПК України, а тому судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, за участю третіх осіб: Міністерства Оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про зобов`язання вчинення дій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 31 січня 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов