З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Цуранова А. Ю. ,
при секретарі Солом'яна Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У листопаді 2016 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою.
Вказувала, що 26.11.1999 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.
Від спільного життя дітей не мають.
Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери та вподобання, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втратили почуття любові та поваги, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремо господарство, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в розмірі 551, 20 грн..
В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою в які просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
З 26.11.1999 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київській області, актовий запис № 1413 (а.с.5).
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки.
Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26.11.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київській області, актовий запис № 1413 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. сплаченого нею судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Суддя ОСОБА_3