Номер провадження: 22-ц/785/3354/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

14 вересня 2016 року позивам ОСОБА_4 звернувся до суду з позовними вимогами, згідно яких просив ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 14385,13 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 здійснив неправомірні дії, які виразилися в порушенні Правил дорожнього руху (далі - ПДР), внаслідок чого йому спричинена матеріальна шкода. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і вимагав стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду з урахуванням інфляційних втрат.

На підтвердження своїх вимог позивач вказав, що 26.02.2016 року об 11 год.15 хв. на вул. Фонтанська дорога в м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), згідно якої водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, чим порушив вимоги п.п.12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», д/н 094-620Т, під керування позивача ОСОБА_4

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2016 року ОСОБА_3Г'. притягнуто до адміністративної відповідальності з підстав, визначених ст.124 КпАПУ.

Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до звіту №94-D/18/6 щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику майна «Ніссан» д/н НОМЕР_2, виконаного 05.03.2016 року ТОВ «Експертум-ABE» на замовлення СК «Альфа-Гарант», розмір матеріальної шкоди склав 20 663,38 грн. з урахуванням ПДВ на вартість необхідних для ремонту матеріалів та запчастин, вартість відновлюваного ремонту становить 39 171,02 грн.

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Еарант» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - страховий поліс № АЕ/НОМЕР_3. Позивач отримав від страховика на відшкодування матеріальної шкоди 14591,34 грн., без урахування ПДВ та вирахуванням вартості ремонту елементів автомобіля, які були пошкоджені при ДТП.

Пошкоджений автомобіль позивач відремонтував. Вартість ремонтних робіт склала 8255,06 грн., вартість запасних частин - 20721.41 грн. а всього витрачено на ремонт 28976,47 грн. За відрахуванням сплачених страховиком сум, позивач вимагав стягнути з відповідача 14385,13 грн. (28976,47 грн. 14591,34 грн.).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з посиланням на те, що позивач отримав страхові виплати в обсязі, що повністю покривають завдану внаслідок ДТП майнову шкоду, оскільки ряд елементів автомобіля були пошкоджені до ДТП, а саме: кронштейн бампера заднього, панель задня, підлога багажника, лонжерон задній лівий - на момент огляду автомобіля були пошкоджені корозією.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково та було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 14385 грн. 13 коп., судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини пазову ОСОБА_4 було відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування даного судового рішення із ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Позивачем ухвалене судове рішення в апеляційному порядку не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальна шкода, яка була завдана позивачу ОСОБА_4 скоєнням ДТП, склала 28 976,47 грн., із яких 14 591,34 грн. було відшкодовано позивачу ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Враховуючи, що у скоєні ДТП був визнаний винним відповідач ОСОБА_5, то суд стягнув з нього на користь позивача ОСОБА_4 різницю між завданою і відшкодованою матеріальною шкодою, тобто 14 385,13 грн.

Однак повністю з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступні обставини.

Обставини скоєння ДТП, яка сталась 26.02.2016 року об 11 год.15 хв. на вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, між автомобілем марки «Ніссан» д/н 094-62ОТ, під керуванням позивача ОСОБА_4 і автомобілем НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_3, підтверджуються матеріалами справи і визнані сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

З цих підстав вважається також встановленим те, що відповідач ОСОБА_5 не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, чим порушив вимоги п.п.12.1 і 13.1 ПДД, і допустив зіткнення з автомобілем під керуванням позивача, за що постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2016 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ст.124 КпАПУ.

Також сторонами визнано і не оспорюється, що на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховий поліс № АЕ/НОМЕР_3.

Вказаною страховою компанією позивачу ОСОБА_4 було відшкодовано шкоду у розмірі 14591,34 грн.

Спірним в даному випадку є питання стосовно розміру завданої матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

З цих підстав колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до звіту №94-D/18/6 щодо визначення матеріального збитку, завданого позивачу - власнику автомобіля НОМЕР_4, виконаного 05.03.2016 року ТОВ «Експертум АВЕ» на замовлення СК «Альфа-Гарант», розмір матеріальної шкоди складає 20663,38 грн. з урахуванням ПДВ на вартість необхідних для ремонту матеріалів та запчастин, вартість відновлювального ремонту становить 39171,02 грн.

Пошкоджений автомобіль позивач відремонтував. Вартість ремонтних робіт склала 8255,06 грн., вартість запасних частин 20721,41 грн., а всього витрачено на ремонт 28976,47 грн.

За відрахуванням сплачених страховиком сум, позивач вимагав стягнути з відповідача на його користь 14385,13 грн. (28976,47 грн. 14591,34 грн.).

В свою чергу, представник відповідача, не визнаючи позов, стверджував, що позивач отримав страхові виплати в обсязі, що повністю покривають завдану внаслідок ДТП майнову шкоду, оскільки ряд елементів автомобіля були пошкоджені до ДТП, а саме: кронштейн бампера заднього, панель задня, підлога багажника, лонжерон задній лівий, які на момент огляду автомобіля були пошкоджені корозією.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правомірно послався на Правові позиції Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року, згідно яких у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнта зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.

У відповідності до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Розмір збитків,що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У даному випадку Висновком фахівця-автотоварознавця визначено розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП, яка склала 20663,38 грн. (а.с.15-30).

Разом з тим, позивач надав суду докази того, що його витрати на відновлювальний ремонт автомобіля після ДТП склали 28976,47 грн. (без ПДВ).

Оскільки на відшкодування матеріальної шкоди позивач отримав від страховика 14591,34 грн., на його думку різницю, яка склала 14385,13 грн. (28976,47 грн. 14591,34 грн.), слід стягнути на його користь з відповідача.

Однак, правомірно зазначивши про те, що розрахунок матеріальної шкоди експертами виконано з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля позивача (корозійні і пошкоджені деталі), суд дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідача різницю між сумою фактичних витрат, які позивач поніс на відновлювальний ремонт автомобіля (28976,47 грн.) і відшкодованою страховою компанією сумою (14591,34 грн).

Так, судом не було враховано, що замість пошкоджених до ДТП деталей і деталей автомобіля, які мали корозію (автомобіль позивача, 1988 року випуску), позивачем були встановлені нові деталі, що підтверджено ним в суді апеляційної інстанції.

Крім того, судом не було враховано, що позивачем було здійснено заміну всіх задніх ліхтарів (а.с.11), в той час, як згідно Висновку експерта-автотоварознавця, був замінений лише один лівий ліхтар.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що сума матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок ДТП, склала 20663,38 грн., з урахуванням ПДВ на вартість необхідних для ремонту матеріалів та запчастин, а вартість відновлювального ремонту склала 39171,02 грн., що підтверджується звітом №94-D/18/6 щодо визначення матеріального збитку, завданого позивачу - власнику автомобіля НОМЕР_4, виконаного 05.03.2016 року ТОВ «Експертум АВЕ» на замовлення СК «Альфа-Гарант».

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачу була завдана матеріальна шкода у розмірі 20663,38 грн., із яких 14591,34 грн. позивач отримав від страховика.

У звязку з цим, різниця між завданою матеріальною шкодою і відшкодованою скала 6072,04 грн. (20663,38 грн. 14591,34 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З підстав викладеного, доводи апелянта стосовно того, що в позові слід відмовити у повному обсязі, з посиланням на те, що страховою компанією позивачу повністю відшкодована матеріальна шкода, є безпідставними, оскільки як було зазначено вище, матеріальна шкода, яка завдана позивачу, склала 20663,38 грн., а відшкодована шкода склала 14591,34 грн.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права.

У звязку з викладеним, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, зменшивши суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із 14385,13 грн. до 6072,04 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без мін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року змінити,зменшивши суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, із 14385,13 грн. (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят пять гривень 13 копійок) до 6072,04 грн. (шість тисяч сімдесят дві гривні 04 копійки).

В іншій частині рішення суду залишити без мін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2