Справа № 527/791/17
провадження 2/527/456/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

при секретарі - Волик Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай).

В своєму позові позивач зазначила, що 30 липня 1996 року розпорядженням Глобинської районної державної адміністрації № 391 їй було видано сертифікат серії ПЛ №000003 на право на земельну частку (пай), розміром 2,34 умовних кадастрових гектара на території Святилівської сільської ради Глобинського району, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСГП «Дніпро» за №3 від 17.07.2002 року. На даний час вона не має можливості провести реєстрацію права на вказану земельну частку (пай) у звязку із втратою оригіналу названого сертифікату. Відділом Держгеокадастру їй відмовлено у видачі дублікату сертифікату на земельну частку (пай).

Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 2,34 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності КСП «Дніпро», розташована на території Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Представники третьої особи - Відділу у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причину своєї неявки, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Як вбачається із довідки № 34-1609-99.6-141/0/26-17, виданої 02.03.2017 року Відділом Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, ОСОБА_1 видавався Сертифікат серії ПЛ №000003 на право на земельну частку (пай), розміром 2,34 умовних кадастрових гектара, вартістю 5703,00 грн. без урахування індексації, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСГП «Дніпро» за №3 від 17.07.2002 року ( а.с. 12).

Зазначений Сертифікат було втрачено, про що в газеті «Зоря Придніпровя», випуск від 21 жовтня 2016 року було опубліковано оголошення, в якому зазначено, що сертифікат на земельну ділянку серії ПЛ №000003, виданий згідно розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 30 липня 1996 року на імя ОСОБА_1 вважати недійсним (а.с. 9).

Згідно відповіді Відділу у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №31-1609-99.6-197/0/26-17 від 28.03.2017 року на заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката сертифікату на право на земельну частку (пай), чинним законодавством не передбачено видачу фізичним чи юридичним особам сертифікатів чи дублікатів сертифікатів, які посвідчують право на земельну частку (пай) ( а.с. 11).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в

тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються

членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно п. 17 Розділу X Прикінцевих положень Земельного кодексу України 17. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на законних підставах набула право на земельну частку (пай) в землях колишнього КСГП «Дніпро», одержала сертифікат на право на земельну частку (пай), проте не провела її державну реєстрацію через втрату оригіналу сертифікату.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.152 Земельного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 16, 267 Цивільного кодексу України, ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 право на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Дніпро» розміром 2,34 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яке належало їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №000003, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСГП «Дніпро» за №3 від 17.07.2002 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. О. Олефір