АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/4930/15-ц
Провадження № 22-ц/792/202/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

за участю апелянта, представника позивача,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_1., звертаючись до суду з цим позовом до ОСОБА_2, посилалася на те, на початку червня 2015 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, у дворі будинку № 13 по вул. Д. Галицького в м. Кам'янці-Подільському, здійснив наїзд на її собаку, в результаті чого остання загинула. Собака відносилася до рідкісної породи «Бішон Фризе», ІНФОРМАЦІЯ_1, тавро № 14У812 за кличкою Бланка Білосніжка Аристократ і була власністю позивачки. Собака брала участь у виставках, здобула ряд дипломів та нагород, її оціночна вартість складає 1000 доларів США. В результаті загибелі собаки позивачу було завдано майнову шкоду, тому вона просила стягнути з відповідача з врахуванням уточнень 25443,40 грн., що еквівалентно 1000 доларів США по курсу станом на 20.04.2016 року.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25443,40 грн. шкоди, що еквівалентна 1000 дол. США, діючої станом на 20.04.2016 року.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вважає, що ОСОБА_1 не забезпечила належного догляду за своєю собакою, оскільки супроводжувала її без повідка, в результаті чого з її вини собака потрапила під колеса автомобіля. Також позивачем не доведено розмір завданої шкоди - керівник осередку громадської організації «Кінологічна спілка України», що видав довідку про вартість собаки, не є експертом і не має права оцінювати вартість собаки. Суд безпідставно прийняв до уваги показання свідків позивача та не врахував свідчення свідків відповідача.

В засіданні апеляційного суду апелянт підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню (ч.ч.1-2 ст. 533 ЦК, ч.2 ст. 1193 ЦК України), допустив порушення норм процесуального права, у звязку з чим оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з загибеллю собаки в результаті наїзду автомобіля під керуванням відповідача шкода завдана позивачу джерелом підвищеної небезпеки, тому вона підлягає відшкодуванню у повному обсязі відповідачем незалежно від його вини.

Проте з таким висновком не можна погодитися у повному обсязі.

Судом встановлено, що 04.06.2015 року, керуючи належним йому на праві власності автомобілем НОМЕР_1 в дворі будинку № 13 по вул. Данила Галицького в м. Камянці-Подільському, ОСОБА_2 здійснив наїзд на собаку породи «Бішон Фризе», ІНФОРМАЦІЯ_1, тавро № 14У812, що належала ОСОБА_1 на праві власності. В результаті наїзду собака загинула.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК).

Згідно розяснень п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Суд першої інстанції правильно виходив з недоведеності факту заподіяння шкоди внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки підлягає відшкодуванню відповідачем як власником автомобіля.

Разом з тим, визначаючи розмір завданої шкоди, суд неналежно оцінив представлені докази і помилково прийняв до уваги лист Хмельницького осередку громадської організації «Кінологічна спілка України» від 10.07.2015 року, за яким оціночна вартість собаки складає 1000 доларів США. Цей лист не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження розміру шкоди, оскільки за статутом КСУ не є експертною установою, її фахівці не є експертами і надають лише консультативну допомогу у визначенні орієнтовної вартості собаки.

Попри те, що з очевидністю встановлення вартості загиблої собаки потребувало спеціальних знань, сторона позивача не заявляла клопотання про призначення відповідної експертизи.

За відсутності висновку судової експертизи суд першої інстанції правильно послався на договір купівлі-продажу чистопородної собаки від 26.07.2014 року, за яким ОСОБА_1 придбала загиблу собаку за ціною 1000 доларів США, що в еквіваленті складало 12200 грн. (а.с.82-83).

Разом з тим, суд не врахував вимоги ч.ч.1-2 ст. 533 ЦК України, за якими грошове зобовязання виконується в гривні; якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, представлений договір підтверджує факт понесення витрат позивачкою на придбання собаки, а відтак, і заподіяння шкоди позивачці внаслідок її загибелі, в розмірі 12200 грн.

За змістом ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобовязана забезпечити безпеку супроводжуваної домашньої тварини; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до п.7 (а) Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених 17.06.1980 року Держкомітетом України по житлово-комунальному господарству власникам собак заборонено виводити їх з жилих приміщень в загальні двори або на вулицю (з обовязковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

Суд першої інстанції правильно встановив з показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 факт вигулу позивачкою собаки без повідка.

За повідомленням КП «Добробут» (а.с.108) ОСОБА_1 із заявою про реєстрацію собаки не зверталася, реєстраційне посвідчення на неї не отримувала, що підтверджує обовязок позивачки вигулювати собаку тільки на короткому повідку.

Факт вигулу собаки без повідка свідчить про порушення позивачкою наведених вимог законодавства і розцінюється колегією суддів як її груба необережність, що сприяла настанню шкоди.

За ч.2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відтак з врахуванням обставин справи розмір відшкодування завданої позивачці шкоди підлягає зменшенню до 8000 грн.

В звязку з цим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 грн. відшкодування завданої майнової шкоди, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 173,08 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 грн. відшкодування завданої майнової шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 173,08 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Суддя: /підпис/

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/202/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 34