Справа № 766/9011/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі

судді Єпішина Ю.М.,

при секретарі Поліщук Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житлом та скасування реєстрації її місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, пославшись на те, вона є власником зі своїми дітьми співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: м. Херсон, с.Антонівка, вул. Щорса, 31, обмінялись згідно договору міни від 01.08.2015 року з ОСОБА_3 та її повнолітніми дітьми 4-х кімнатну квартиру №16 в буд.№11 по вул.Лавреньова, 6 у м.Херсоні, за зазначеною адресою прописаний ОСОБА_2, який не проживає у вказаному будинку тривалий час. Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 в буд.№11 по вул.Лавреньова, 6 у м.Херсоні та скасувати його місце реєстрації.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, до суду надала заяву згідно якої підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошенням у газеті «Наддніпрянська правда» №95 випуск від 07 грудня 2016 року стор. 3, заперечень з приводу поданого позову не надав.

В матеріалах є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

01.08.2015 року було укладено договір міни згідно якого ОСОБА_1 у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 обміняли належний їм на праві спільної часткової власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами від номером 31, в м.Херсоні, с. Антонівка, вул. Щорса на належну ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, 6 у м. Херсоні.

Згідно витягу № 41608542 від 01.08.2012 року на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 належить по 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, 6 у м. Херсоні..

Згідно посвідки на постійне проживання - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки ОСЖБ «Комета» №100 від 04.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Вимоги щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житлом та скасування реєстрації її місця проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 в буд. №11 по вул. Лавреньова, у м.Херсоні.

У іншій частині вимог відмовити у звязку з необгрунтоаністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею до апеляційного суду.

Суддя Ю.М.Єпішин