РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2017 рокуСправа №451/1560/16-ц
Провадження № 2/451/118/17

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді - Семенишин О.З.,

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

23 грудня 2016 року представник позивача ОСОБА_1, звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В заяві зазначає, що 12 червня 2006 року в селі Немилів Радехівського району Львівської області померла мати позивача ОСОБА_4. Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на частку у розмірі 1/4 у житловому будинку № 66 по вулиці Центральній в селі Немилів Радехівського району Львівської області. За життя ОСОБА_4 зробила 25 листопада 1999 року розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту, посвідченого секретарем Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 10. За змістом даного заповіту ОСОБА_4 розпорядилася всі свої будівлі, все своє майно, що на день смерті їй буде належати і що вона по закону матиме право заповісти своїй дочці ОСОБА_3. Даний заповіт, як односторонній правочин, на сьогоднішній день є правомірним, оскільки не визнавався недійсним в судовому порядку. Не був скасований такий заповіт і самим заповідачем шляхом видачі пізніше нового заповіту. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Однак, позивач фактично постійно проживала на разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідач є спадкоємцем за законом четвертої черги, який прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем як на час смерті, так і однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Однак, з огляду на наявність заповіту на все майно спадкодавця на користь позивача, то відповідач права спадкування на спадкове нерухоме майно не отримує. Проте, нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно по причині недостатності доказів прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця. За таких обставин у позивача не залишається іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Просить винести рішення, яким визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті 12 червня 2006 року ОСОБА_4 право власності на частку у розмірі 1/4 у житловому будинку №66 по вул.Центральній в селі Немилів Радехівського району Львівської області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, так як вони викладені у заяві. Просив постановити рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала повністю, просила позов задовольнити.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд встановив, що ОСОБА_4 померла 12.06.2006 року у віці 90 років в с.Немилів Радехівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-СГ №048931 від 12.06.2006 року (а.с.5).

За життя ОСОБА_4, здійснила розпорядження своїм майном, а саме всіма своїми будівлями на користь ОСОБА_3, склавши заповіт, який було посвідчено 25.11.1999 року, секретарем виконкому Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстровано за №10 (а.с.6).

Відповідно до довідки №443 від 6.12.2016 року, виданої виконкомом Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області, що ОСОБА_4 на день смерті 12.06.2006 року, була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею були зареєстровані дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, внук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, правнучка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7).

Як вбачається із свідоцтва про народження №293661 від 25.08.1976 року, ОСОБА_3, народилася 1 січня 1939 року, батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.11.2011 року, витягу про Державну реєстрацію прав від 8.04.2011 року вбачається, що співвласниками житлового будинку №66, вул.Центральна, в с. Немилів Радехівського району Львівської області являються ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/4 частці кожен (а.с.9-10).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10,212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуваня є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 статті 1217 ЦК України, спадкувань здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і з припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого оголошується померлою.

Відповідно до частини 1 статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу приписів частин 1, 2 статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов 'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов 'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Частиною 1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частини 1 статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням заяви відповідача про визнання позову, суд робить висновки про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, ч.4 ст.130,174, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на частку у розмірі 1/4 у житловому будинку №66 на вул..Центральній в с.Немилів Радехівського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки с.Немилів Радехівського району Львівської області в користь ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7, жительки с.Немилів Радехівського району Львівської області судові витрати в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_8