Справа № 182/6110/16-ц
Провадження № 2/0182/290/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.03.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря - Снєгульської В.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування - Бондар Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про встановлення факту батьківства та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до суду та просить встановити факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянин України, є батьком ОСОБА_7, що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису №627 від 26.06.2008 року про народження ОСОБА_7, зазначивши батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також просить суд змінити прізвище дитини на „ОСОБА_6".

В обґрунтування позову послалась на те, що її син ОСОБА_6 проживав однією сім'єю з ОСОБА_8. В фактичних шлюбних відносинах у них ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_7. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Позивач зазначає, що вона є опікуном малолітнього ОСОБА_7 гідно з рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 10.02.2016 року №90, оскільки є рідною бабусею ОСОБА_7. ОСОБА_5, мати ОСОБА_8, проти того, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_6 не заперечує та його батьківство визнає. За життя сина малолітній ОСОБА_7 завжди називав його татом і ОСОБА_6 завжди за життя визнавав його своїм сином, що можуть підтвердити свідки . Звернувшись до відповідача із заявою про внесення змін у свідоцтво про народження ОСОБА_7 та зазначення в графі батько ОСОБА_6 їй було відмовлено та роз'яснено, що слід звернутись із заявою про встановлення факту батьківства до суду. Встановлення факту батьківства має для неї юридичне значення, оскільки необхідно вирішити питання про призначення дитині пенсії по втраті годувальника. Також вважає, що слід внести зміни до свідоцтва про народження дитини та змінити прізвище ОСОБА_7 з „ОСОБА_7" на „ОСОБА_7", оскільки дитина є сиротою, інакше ніж через рішення суду змінити прізвище дитини не може і до того ж вона бажає бути з дитиною на одному прізвищі ( а.с.19-20).

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не відомі, заперечень проти позову суду відповідач не надала. ( а.с. 66)

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Така заява може бути подана матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

При розгляді справи про встановлення факту батьківства може виникнути питання про наявність спору про право. Зокрема, якщо факт батьківства надає право на спадкування за законом, то до участі в справі мають бути залучені усі заінтересовані особи (спадкоємці). Якщо хтось із заінтересованих осіб заперечувати встановлення факту, мотивуючи свої заперечення наявністю спору про право, то заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 (зі змінами і доповненнями) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" факт батьківства встановлюється в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення факту батьківства тягне для особи, яка звертається з такою заявою відповідні юридичні наслідки. Причому ці наслідки можуть надати заявникові можливість реалізації після встановлення такого факту своїх прав у сфері спадкових, житлових, соціальних та інших правовідносин.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Пленум Верховного Суду України в п. 15постанови N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п. 13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_7 ( а.с.10). Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Матір'ю записана ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.( а.с.10-12)

28.01.2016 року ОСОБА_7 згідно з рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради №53 надано статус „дитина-сирота" ( а.с.8)

10.02.2016 року над малолітнім ОСОБА_7 призначено опікуном ОСОБА_1 ( а.с. 7)

ОСОБА_6 є сином ОСОБА_1( а.с.9) та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с.11)

За свого життя ОСОБА_6 проживав однією сім'ю з ОСОБА_8, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 За час їх спільного проживання ОСОБА_8 народила ІНФОРМАЦІЯ_3 року сина ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивач та свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 суду пояснили, що ОСОБА_7 завжди називав ОСОБА_6 своїм батьком, ОСОБА_6 за життя завжди визнавав ОСОБА_7 своїм сином. Свідки показали, що їм навіть не було відомо, що ОСОБА_6 не записаний у свідоцтві про народження дитини батьком і що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не перебували у шлюбі, оскільки вони проживали разом, вели спільне господарство, разом виховували сина.

Згідно матеріалів справи, показань свідків, матеріалів спадкових справ ( а.с. 27-55) спору про право на спадщину, житло тощо між сторонами на час розгляду справи не встановлено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7, народженого ОСОБА_8 та мають бути внесені відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 у графі "Батько".

Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання права на матеріальну допомогу у зв'язку з втратою годувальника.

В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому вимога позивача про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню.

Статтею 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 148СК України визначено, що у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Як вбачається з вище викладеного зміна прізвища дитини за заявою опікуна не передбачена чинним законодавством, а тому в задоволенні цих вимог слід позивачу відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Оскільки спору про право на спадщину, житло тощо між сторонами на час розгляду справи не встановлено, то підстав для стягнення судових витрат з відповідачів понесених позивачем при зверненні з цим позовом до суду немає.

Керуючись ст. ст.130,135, 148 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" , ст. ст.3, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянин України, є батьком ОСОБА_7, що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області.

Зобов'язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 627 від 26.06.2008 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7, зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України.

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: А. Г. Багрова