Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/240/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.01.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.,

секретар Яковлєва Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Президента Порошенка Петра Олексійовича про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Держави України в особі Президента Порошенка П.О. про відшкодування моральної шкоди.

Зазначали, що постановою Світловодського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито. В постанові суду висновків щодо наявності або відсутності вини позивача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди немає.

В зв'язку з цим у позивача виникло право на відшкодування завданої моральної шкоди за безпідставне перебування під адміністративним, судовим слідством.

Просили відшкодувати позивачу за рахунок державного бюджету моральну шкоду в сумі 5512 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю. Суд дійшов висновку, що оскільки відносно позивача не було застосовано адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно нього закрито за нереабілітуючою підставою, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі позивач та його представник просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначають, що суд при розгляді справи, керувався лише поясненнями представника відповідача, викладеними в запереченнях до позову, однак норми права, на які посилався в своїх запереченнях представник відповідача не стосуються даної справи.

Представник позивача та представник відповідача про час та місце розгляду справи повідомлені під розписку (а.с.73,74, 76-78), в засідання апеляційного суду не прибули. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності його і позивача та підтримав доводи апеляційної скарги (а.с.80.) Представник відповідача подав письмове заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив відхилити апеляційну скаргу та розглянути справу за відсутності представника відповідача (а.с.82-85).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Як вбачається з позовної заяви, позивач своє право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави обґрунтовував тим, що він чотири місяці перебував під адміністративним провадженням та не був судом визнаний винним у скоєнні ДТП (а.с.1,8).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 03 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Постановою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 січня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення (а.с.11).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для відшкодування шкоди за рахунок держави.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

У відповідності з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) саме позивачу належить право визначити особу, яка відповідатиме за позовом.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Позивач не подавав клопотання про залучення Державної казначейської служби України, яка є представником держави в цих правовідносинах, до участі у справі в якості відповідача.

За таких обставин колегія суддів, перевіривши відповідно до вимог ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції приходить до висновку, що рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308, п.1 ч.1 ст.314,ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 відхилити, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

О.І.Чельник