Рішення

Іменем України

20 лютого 2017 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Будз М.В.

розглянувши письмово у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою доОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на 3/4 частин колишнього колгоспного двору - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, з яких 2/4 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а на 1/4 як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи тим, що вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва на право власності на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 02 квітня 1988 року, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1, дійсно належав колгоспному двору, що складається з 4 членів, головою якого був ОСОБА_3.

Як вбачається з довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 191 від 25 листопада 2016 року, що станом на 02 квітня 1988 року головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом з ним були зареєстровані дружина - ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власником домоволодіння, що в АДРЕСА_1, були ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України ( редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_3, як голові колишнього колгоспного двору належало 1/4 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам - належало по 1/4 частці вищевказаного будинковолодіння.

Таким чином ОСОБА_3 як член колишнього колгоспного двору мав право на 1/4 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 як член колишнього колгоспного двору мала право на 1/4 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/4 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 зареєструвала шлюб 18 липня 2005 року з ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

ОСОБА_2, як член колишнього колгоспного двору має право на 1/4 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 зареєструвала шлюб 22 липня 1994 року з ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, і у майні, вказаного колгоспного двору - 1/4 частку домоволодіння, що в АДРЕСА_1, відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частки у майні спільної сумісної власності.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги спадкування за законом був її чоловік ОСОБА_3, однак за життя належним чином не оформив своє право на спадщину, але прийняв вступивши в оперативне управління спадковим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За життя ОСОБА_3 03 березня 2009 року склав заповіт, яким заповів все належне йому майно де б воно не було з чого б воно не складалося і все майно яке буде належати йому на день смерті ОСОБА_1.

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_3 не змінювався і не скасовувався.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка фактично вступила в оперативне управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Постановою виданою державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. № 2318/02-14 від 21 листопада 2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з тим, що домоволодіння є колгоспним двором та не визначено часток.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, виділивши ОСОБА_1 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: 1/4 частку вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/4 частки -спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_2) та визнавши за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/4 частки вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/4 частки -спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_2), виділивши ОСОБА_2 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР, ст. 392, 1223, 1268 ЦК України від 16 січня 2003 року, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: 1/4 частку вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/4 частки -спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_2).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, з яких: на 1/4 частки вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/4 частки -спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_2).

Виділити ОСОБА_2 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Головуючий: