Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ частки спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

В червні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 із позовом про виділ частки спільного майна подружжя, який мотивувала тим, що з 19 вересня 1989 року по 07 листопада 2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. В період шлюбу сторонами було придбано певне майно, яке рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2012 року було визнано спільною сумісною власністю. Крім того, встановлено, що частка співвласника ОСОБА_4 в холодильних камерах SIMENS, ШХ, ELECTROLUX, армійській холодильній камері та холодильній камері 5701968 (10 м.) становить 1/2 частину та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину таких холодильних камер. Також, спільною сумісною власністю було визнано автомобілі Opel Omega, ГАЗ 33021, ГАЗ 3302, саморобний транспортний засіб, які в розумінні ч.2 ст. 370 ЦК України належать сторонам в рівних частках.

Після ухвалення Баштанським районним судом Миколаївської області рішення від 26 листопада 2012 року, усе спільне майно сторін залишилось в одноособовому користуванні відповідача та використовувалось ним для здійснення підприємницької діяльності. В травні 2015 року позивач звернулась до відповідача з пропозицією надати автомобіль Opel Omega їй у користування, але останній їй відмовив, та повідомив, що у зв'язку із припиненням підприємницької діяльності має намір все спільне майно продати. Позивач просила виділити у власність їй автомобіль ГАЗ 3302 (1995 року випуску, н.з. НОМЕР_7) та автомобіль ГАЗ 33021 (1996 року випуску, н.з. НОМЕР_8) виділити у власність відповідачу ОСОБА_5 автомобіль Opel Omega (1997 року випуску, н.з. НОМЕР_5); саморобний транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1; холодильну камеру SIMENS; холодильну камеру ШХ; холодильну камеру ELEKTROLUX; армійську холодильну камеру; холодильну камеру 5701968 (10 м.); припинити право спільної часткової власності позивача на рухоме майно холодильну камеру SIMENS; холодильну камеру ШХ; холодильну камеру ELEKTROLUX; армійську холодильну камеру; холодильну камеру 5701968 (10 м.); припинити право спільної сумісної власності позивача на рухоме майно автомобіль Opel Omega (1997 року випуску, н.з. НОМЕР_5) та саморобний транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1; припинити право спільної сумісної власності відповідача на рухоме майно автомобіль ГАЗ 3302 (1995 року випуску, н.з. НОМЕР_7) та автомобіль ГАЗ 33021 (1996 року випуску, н.з. НОМЕР_8). Крім того позивач просила стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_4 автомобіль ГАЗ 3302 (1995 року випуску, н.з. НОМЕР_6) вартістю 55 000,00 грн та автомобіль ГАЗ 33021 (1996 року випуску, н.з. НОМЕР_4) вартістю 54 000,00 грн.

Виділено у власність ОСОБА_5 автомобіль Opel Omega (1997 року випуску, н.з. НОМЕР_5) вартістю 47 000,00 грн; саморобний транспортний засіб (реєстраційний номер НОМЕР_2) вартістю 3 000,00 грн; холодильну камеру SIMENS, вартістю 3 000,00 грн; холодильну камеру ШХ, вартістю 3 500 грн; холодильну камеру ELEKTROLUX, вартістю 4 000,00 грн; армійську холодильну камеру вартістю 25 000,00 грн; холодильну камеру 5701968, вартістю 50 000,00 грн (10 м.).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 на рухоме майно: холодильну камеру SIMENS; холодильну камеру ШХ; холодильну камеру ELEKTROLUX; армійську холодильну камеру; холодильну камеру 5701968 (10 м.).

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на рухоме майно автомобіль Opel Omega (1997 року випуску, н.з. НОМЕР_5) та саморобний транспортний засіб ( реєстраційний номер НОМЕР_3).

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 на рухоме майно автомобіль ГАЗ 3302 (1995 року випуску, н.з. НОМЕР_7) та автомобіль ГАЗ 33021 (1996 року випуску, н.з. НОМЕР_8).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року в частині виділення у власність автомобілів ГАЗ 3302 (1995 року випуску, н.з. НОМЕР_7), ГАЗ 33021 (1996 року випуску, н.з. НОМЕР_8), Opel Omega (1997 року випуску, н.з. НОМЕР_5); саморобний транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1, скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_4 автомобіль ГАЗ 33021 (1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4) вартістю 54 000,00 грн та саморобний транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 3 000,00 грн.

Виділено у власність ОСОБА_5 автомобіль Opel Omega (1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5), вартістю 47 000,00 грн та автомобіль ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_6, 1995 року випуску, вартістю 55 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно в розмірі 22 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року в частині виділення у власність ОСОБА_5 холодильної камери SIMENS, вартістю 3 000 грн; холодильної камери ШХ, вартістю 3 500 грн; холодильної камери ELEKTROLUX, вартістю 4 000 грн; армійської холодильної камери вартістю 25 000 грн; холодильної камери 5701968 (10 м.), та припинення права власності ОСОБА_4 на вказане майно скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1989 року. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2011 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2012 року позов позивачки про розподіл майна подружжя було задоволено частково. Вирішено визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловий будинок по АДРЕСА_3, квартиру АДРЕСА_1, автомобіль Opel Omega, автомобіль Opel Sintra, автомобіль ГАЗ 3302, автомобіль ГАЗ 33021, саморобний транспортний засіб (н.з.НОМЕР_9), саморобний транспортний засіб (н.з.НОМЕР_10), холодильну камеру SIMENS; холодильну камеру EVROTECH; холодильну камеру ШХ; холодильну камеру ELEKTROLUX; армійську холодильну камеру; холодильну камеру 5701968 (10 м.). Встановлено, що частка співвласника ОСОБА_4 у житловому будинку по АДРЕСА_3 становить 1/2 частину, та визнано за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку. Встановлено, що частка співвласника ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 становить 1/2 частину та визнано за нею право власності на 1/2 частину даної квартири. Встановлено, що частка співвласника ОСОБА_4 у холодильних камерах становить 1/2 частину та визнано за нею право власності на 1/2 частину даних холодильних камер. Виділено у власність ОСОБА_4 автомобіль Opel Sintra (н.з.НОМЕР_11) вартістю 64 000 грн та саморобний транспортний засіб (н.з. 03768НІ) вартістю 3 000 грн.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Скасовуючи рішення суду першоїінстанції, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що, оскільки рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2012 року виділено у власність ОСОБА_4 автомобіль Opel Sintra (н.з.НОМЕР_11) вартістю 64 000 грн та саморобний транспортний засіб (н.з. НОМЕР_9) вартістю 3 000 грн, позивачу необхідно виділити в натурі частку з майна, що є спільною власністю сторін, а саме автомобіль ГАЗ 33021 вартістю 54 000 грн та саморобний транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 3 000 грн., а відповідачу автомобіль ГАЗ 3302, вартістю 55 000 грн., автомобіль Opel Omega, вартістю 47 000 грн. При цьому суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно в розмірі 22 500 грн.

Крім того, апеляційний суд, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, правильно закрив провадження у справі в частині виділення у власність ОСОБА_5 холодильних камер (SIMENS, ШХ, ELECTROLUX, армійської холодильної камери та холодильної камери 5701968 (10 м.) та припинення права власності ОСОБА_4 на вказане майно, оскільки поділ спільного сумісного майна подружжя проведено в ідеальних частках, тобто позов вирішено по суті, так як з рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2012 року, яке набрало законної сили, та позовних вимог вбачається, що позивачка просила визнати холодильні камери спільною сумісною власністю подружжя з тих підстав, що вони були придбані в період шлюбу (виключно з підстав, передбачених ст.69-71 СК України). Судом встановлено, що частка співвласника ОСОБА_4 в холодильних камерах SIMENS; EVROTECH; ШХ; ELEKTROLUX; армійської холодильної камери; холодильної камери 5701968 (10 м.) становить 1/2 частину та визнано за нею право власності на 1/2 частину даних холодильних камер.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов