Справа №539/313/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, мотивуючи тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 жовтня 2015 р. його позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено частково - усунуто перешкоди у здійсненні його права користування належною йому на праві власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул. Луговій в с. Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 024063, шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_2 демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок з його земельної ділянки і проїзду до неї. Даним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 самовільно захопила частину належної йому земельної ділянки і здійснила самовільне будівництво на захопленій ділянці капітального паркану та інших споруд. Постановою державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ОСОБА_3 від 29 червня 2016 року було відкрите виконавче провадження на підставі його заяви про примусове виконання виконавчого листа № 539/313/15-ц виданого 6 січня 2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про усунення перешкод у здійсненні його права користування належною йому на праві власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул. Луговій в с. Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 024063, шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_2 демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок з його земельної ділянки і проїзду до неї.

Тривалий час ОСОБА_2 не виконувала рішення суду. За що державним виконавцем 11 і 15 липня 2016 р. виносилися постанови про накладення штрафу на ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Матвієнка А.В. від 29 вересня 2016 р. вказане виконавче провадження було закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». Копія даної постанови направлена на його адресу 6 грудня 2016 р та фактично отримана ним 16 грудня 2016 р., тобто дана скарга подана в межах десятиденного строку, передбаченого ч. 1 ст. 385 ЦПК України.

Вважав постанову державного виконавця необгрунтованою і незаконною. Так, дійсно в кінці серпня 2016 р. його земельна ділянка була звільнена, паркан демонтовано і перенесено на відстань 3 м. 60 см від поворотної точки, що співпадає з деревом. Проте, вважав, що рішення суду виконано лише частково. Якщо належна йому ділянка звільнена повністю, то проїзд до неї не звільнено. По вулиці Луговій залишається ставок і паркан ОСОБА_2, що повністю перекриває проїзд до його ділянки, а також проїзд до своїх земельних ділянок багатьом власникам сусідніх ділянок. Проїзд шириною 3 м. 60 см. не може вважатися дорогою чи вулицею для проїзду транспортних засобів.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 прохав суд : постанову державного виконавця Лубенського МРВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Матвієнка А.В. від 29 вересня 2016 р. про закінчення виконавчого провадження визнати неправомірною та зобовязати відновити виконавче провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4, вимоги, викладені у скарзі, підтримали з викладених у ній мотивів, прохали скаргу задовольнити.

В судовому засіданні державний виконавець Лубенського МРВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Матвієнко А.В. проти задоволення скарги заперечував, мотивуючи тим, що рішення суду було виконане в повному обсязі у відповідності до виданого на його підставі виконавчого листа. У виконавчому листі не було зазначено конкретні відстані, на які має бути перенесено паркан ОСОБА_2 і споруди. Переконавшись, що земельну ділянку ОСОБА_1 та проїзд до неї було звільнено, ним винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2 ОСОБА_5 вважав, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду було виконане в повному обсязі відповідно до виданого на його підставі виконавчого листа.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 21.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 жовтня 2015 р., яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено частково та усунуто перешкоди у здійсненні права ОСОБА_1 на користування належною йому на праві власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул. Луговій в с. Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 024063, шляхом зобовязання ОСОБА_2 демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок з земельної ділянки ОСОБА_1 і проїзду до неї.

06.01.2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області видано виконавчий лист про усунення перешкод у здійсненні права ОСОБА_1 на користування належною йому на праві власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул. Луговій в с. Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 024063, шляхом зобовязання ОСОБА_2 демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок з земельної ділянки ОСОБА_1 і проїзду до неї.

Постановою державного виконавця Лубенського МРВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Матвієнко А.В. від 29.06.2016 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа , виданого 06.01.2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про усунення перешкод у здійсненні права ОСОБА_1 на користування належною йому на праві власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул. Луговій в с. Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 024063, шляхом зобовязання ОСОБА_2 демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок з земельної ділянки ОСОБА_1 і проїзду до неї.

29.08.2016 р. державним виконавцем Матвієнко А.В. складено акт про те, що рішення суду виконано повністю та відповідно до виконавчого документу.

Постановою державного виконавця Лубенського МРВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Матвієнко А.В. від 29.09.2016 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 06.01.2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про усунення перешкод у здійсненні права ОСОБА_1 на користування належною йому на праві власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул. Луговій в с. Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 024063, шляхом зобовязання ОСОБА_2 демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок з земельної ділянки ОСОБА_1 і проїзду до неї на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Як вбачається із матеріалів справи, копію постанови від 29.09.2016 року направлено ОСОБА_1 06.12.2016 р. та матеріали справи не містять даних про час отримання стягувачем оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, який був чинний станом на час винесення оскаржуваної постанови, Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається зі змісту виконавчого документу - виконавчого листа, виданого 06.01.2016 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, ОСОБА_2 було зобовязано демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок з земельної ділянки ОСОБА_1 і проїзду до неї. Вказаний виконавчий лист було видано у відповідності до резолютивної частини рішення суду. В ході виконавчого провадження державний виконавець повинен виконувати судове рішення у відповідності до виконавчого документу та не уповноважений з приводу виконання судового рішення тлумачити його, в тому числі і в співставленні його мотивувальної та резолютивної частини, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що в порядку ст. 221 ЦПК України судове рішення від 02 жовтня 2015 року судом не розяснювалося.

Зі змісту скарги, та як пояснив скаржник та його представник у судовому засіданні , вбачається, що ОСОБА_1 визнано той факт, що ОСОБА_2 було перенесено паркан із його земельної ділянки та що проїзд до неї становить 3 метри 60 см., однак скаржник тлумачить вказані обставини як неповне виконання судового рішення.

Разом із тим виконавчий документ, виданий на підставі судового рішення, не містить конкретної відстані, на яку має бути перенесено ОСОБА_2 свій паркан та щодо ширини проїзду.

Посилання скаржника на те, що наявний паркан порушує права власників інших земельних ділянок та перекриває частину вулиці, не є предметом розгляду скарги чи підставою для її задоволення, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, те, що оскаржуване рішення державного виконавця у даному виконавчому провадженні прийнято в межах повноважень державного виконавця, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 387 ЦПК України,

УХ В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_6 Ю. А.