Номер провадження: 22-ц/785/944/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевко П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі Томашевській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторно (транспортне) страхового бюро України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторно (транспортне) страхового бюро України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

встановила:

До Приморського районного суду м. Одеси 25.11.2015 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що 31.08.2015 року по вул. Щорса на розі вул. Спартаківська у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода із зіткнення автомобілю позивача з огорожею та світлофорним обєктом на перехресті, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3, внаслідок чого транспортному засобу позивача було завдано матеріальної шкоди. Оскільки відповідач має дійсний страховий сертифікат «Зелена карта», позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 26.04.2016 року, просить стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на її користь 50 000,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу та з ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди та сумою регламентної виплати у розмірі 41 166,00 грн., а також 2 204,00 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу, 5 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач, представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник зявилися у судове засідання, надали суду заперечення згідно якого зазначили, що саме позивач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню. В судове засідання призначене на 18.10.2016 року, ані відповідач, ані представник не зявились, при цьому, відповідач надав суду заяву згідно якої просив відкласти судове засідання на іншу дату, у звязку з необхідністю повернення до республіки Болгарія, громадянином якої він є, у звязку з чим, суд відклав судове засідання. У судові засідання призначені на 14.11.2016, 22.11.2016 року ані представник відповідача, ані відповідач повторно не зявились. Про причину неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за відсутності не надали, у звязку з чим, суд ухвалив слухати справу за їх відсутністю.

Представник відповідача МТСБУ ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що позивачем порушено встановлений Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок відшкодування завданої шкоди, тож зі сторони МТСБУ прав позивача не порушувало, що є підставною для відмови у задоволенні позивних вимог.

Рішенням суду позов задоволено частково.

Сгягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 41 166 (сорок одна тисяча сто шістдесят шість) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію за заподіяння моральних страждань в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, в іншій частині вимоги щодо стягнення компенсації за спричинення моральної шкоди відмовити.

Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3, Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті витрат на правову допомогу в розмірі по 1102 (одна тисяча сто дві) гривні з кожного, разом 2204 (дві тисячі двісті чотири) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_3, Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі по 491, 85 гривень з кожного, усього 983,71 гривня.

На вказане рішення суду Моторно (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з МТСБУ грошових коштів у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарг, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Рішення суду оскаржується тільки в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з МТСБУ грошових коштівв розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди, а тому перегляду підлягає тільки в цій частині. В іншій частині рішення ніким не було оскаржено, а тому в іншій частині перегляду не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Позивач є власником транспортного засобу «Hyndai Elantra», д/н НОМЕР_1.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2015 року встановлені наступні обставини: 31.08.2015 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2, порушив п.16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, рухаючись по вул. Щорса в м. Одесі, при виконанні повороту ліворуч, не надав дорогу автомобілю «Hyndai Elantra», що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого створив аварійну ситуацію водію транспортного засобу «Hyndai Elantra», що змусило останню загальмувати та змінити напрямок руху, вїхавши в огородження, внаслідок чого автомобіль потерпілої зазнав механічних пошкоджень. Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний винним та підданий стягненню в виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 680,00 грн.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_3 у скоєнні ДТП є преюдиційним фактом та не підлягає доказуванню.

Разом з тим, в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась справа №521/15633/15-п про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно позивача ОСОБА_2, однак постановою від 16.10.2015 року провадження по справі закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_3 щодо наявності вини позивача у ДТП спростовуються, оскільки згідно вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. Згідно звіту №09-006 спеціаліста-автотоварознавця вартість матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля становить 91 166,78 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією «ЛЕВ ИНС» від 13.01.2015 року на території Болгарії та ЄС, відповідач має дійсний страховий сертифікат «Зелена картка».

Згідно п. 40.1 ст. 40 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон) МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

Згідно п. 41.2 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 37 Закону встановлено перелік обставин, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), серед яких відсутня така підстава як невиконання обовязків, передбачених ст.. 33 Закону, тож суд відхиляє доводи відповідача МТСБУ в цій частині.

Враховуючи положення п. 37.1.4. Закону, для звернення із заявою про страхове відшкодування, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, встановлюється строк в один рік з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач 22.03.2016 року звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, однак, доказів здійснення виплати до суду на день винесення рішення суду не було надано.

Згідно п. 9.2 ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Враховуючи викладене, суд дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Однак, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не може вважатися повністю обґрунтованим, яке ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог.

Так, до апеляційної скарги надані докази сплати ще 24.10.2016р. МТСБУ на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., тобто, майже за місяць до винесення рішення, про що позивач не повідомила суд першої інстанції та не уточнила свої позовні вимоги. Суд про цю обставину знати не міг, а тому фактично допустив подвійне стягнення коштів з МТСБУ на користь позивача.

Позивач, отримавши 26.01.2017р. апеляційну скаргу з повісткою про виклик до судового засідання 15.03.2017р., жодного заперечення з цього приводу до апеляційного суду не надала, в судове засідання не зявилась, що свідчить про втрату процесуального інтересу до вирішення в судовому порядку своїх позовних вимог в частині стягнення з МТСБУ на свою користь матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не повно зясував обставини справи в частині стягнення з МТСБУ на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., у зв'язку з чим, є підстави для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортне) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року скасувати в частині стягнення з МТСБУ на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Постановити в цій частині нове рішення яким, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Моторно (транспортне) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий ОСОБА_5

Судді ОСОБА_6

М.М. Драгомерецький