Провадження № 6/524/18/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці матеріали подання старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального Управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець звернувся до суду із вищевказаним поданням. Вказує, що на примусовому виконанні в Крюківському ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 45561055 про стягнення з ОСОБА_2 боргу.

Станом на день звернення до суду з поданням рішення суду не виконано.

Просить встановити ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Старший державний виконавець Крюківського ВДВС м. Кременчук Головного територіального Управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про слухання подання повідомлявся належним чином, просив слухати подання за його відсутності.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання.

Суд, вивчивши матеріали подання, встановив наступне.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органів державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

На думку суду особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Державний виконавець не надав суду доказів щодо ухилення боржником від виконання покладених на нього зобов'язань, не встановлено чи отримував постанову про відкриття провадження, не надано суду доказів про те, що викликався боржник до державного виконавця.

За таких обставин, суд не має достатніх підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а тому подання старшого державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального Управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: