АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/495/17 Справа № 207/3626/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська, Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська, про виключення з опису та звільнення з під арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська, Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, про виключення з опису та звільнення з під арешту майна.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог представник позивачки пояснив, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська 27 січня 2011 року при розгляді цивільної справи за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, на той час чоловіка позивачки, ОСОБА_5, ТОВ Фірми "Крус" про стягнення боргу був накладений арешт на автомобіль Лексус RX 350, шасі /VIN/ НОМЕР_2 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 і будинок АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 28 лютого 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу було стягнуто 2 865 240 гривень. Суд вказав, що у разі недостатності майна і коштів, належних ОСОБА_4, на погашення боргу звернути стягнення на спільне сумісне майно подружжя.

4 червня 2011 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був розірваний.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2012 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

За позивачкою було визнано право власності на автомобіль Лексус RX 350. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про поділ будинку було відмовлено з тієї підстави, що будинок АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 09 липня 2011 року, належить на праві власності ОСОБА_3, є її приватною власністю і поділу не підлягає. Рішення набрало чинності.

Також, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 вересня 2012 року було розглянуто подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у домоволодінні АДРЕСА_1. Рішенням суду за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

За апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 вересня 2012 року було скасоване і у задоволенні подання державного виконавця було відмовлено.

Рішення апеляційного суду набрало чинності.

Разом з тим, 27 січня 2013 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська при розгляді справи про стягнення боргу був накладений арешт на будинок АДРЕСА_1.

Також, 10 разів накладався арешт на автомобіль Лексус RX 350. Всі обтяження внесені до реєстру, як обтяження майна ОСОБА_4." однак,вказуючи на те, що будинок та автомобіль на праві власності належать позивачці. Накладені арешти є незаконними. ОСОБА_3 ні перед ким не має ніяких боргових зобов'язань, просила задовольнити позовні вимоги,та виключити з опису та звільнити з- під арешту вказане майно.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська, Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, про виключення з опису та звільнення з під арешту майна - задоволено.

Виключено з опису та звільнено з-під арешту будинок АДРЕСА_1 загальною площею 447,2м.кв., жилою площею 266,1м.кв. та допоміжною - 181,1м.кв., який на праві власності належить ОСОБА_3 та автомобіль Лексус RX 350, шасі /VIN/ НОМЕР_2 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, виходячи з наступного.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, що будинок АДРЕСА_1 та автомобіль Лексус RX 350 на праві власності належать позивачці.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2012 року був частково задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності. Рішенням суду за ОСОБА_3 було визнано право власності на автомобіль Лексус RX 350 /а.с.16-18/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2012 року була відхилена, а рішення суду залишено без змін /а.с.19-20/.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2012 року у відкритті касаційного провадження по вказаній справі було відмовлено /а.с.21/.

Рішення суду від 03 серпня 2012 року набрало чинності.

Із технічного паспорта /а.с.29-35/ вбачається, що будинок № 12 загальною площею 447,2м.кв. і житловою 266,1м.кв. по провулку Урицького у м. Дніпродзержинську і земельна ділянка площею 0,1169га належить на праві власності ОСОБА_3 та стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 лютого 2005 року /а.с.47,48/.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_3 була скасована заборона на відчуження та переоформлення будь-яких документів щодо будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_3 /а.с.52/.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 липня 2015 року була задоволена заява ОСОБА_3 про скасування накладеного арешту на автомобіль Лексус RX 350 та будинок АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_3, накладений за заявою ОСОБА_2 /а.с.109/.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_3 був скасований арешт на будинок АДРЕСА_1, накладений Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 15 лютого 2012 року при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя /а.с.110/.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги, що будинок АДРЕСА_1 та автомобіль Лексус RX 350 на праві власності належать позивачці, а без скасування заходів забезпечення позову позивачка, на маючи ні перед ким будь-яких боргових зобов*язань, не має можливості володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності майном, місцевий суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Доводи апеляційної скарги апелянта щодо тих обставин, що спірне домоволодіння належить на праві спільної сумісної власності позивачу та ОСОБА_4, а автомобіль зареєстровано за ОСОБА_4, не спростовують правильність викладених вище висновків суду, оскільки право власності на вказане майно ОСОБА_3 встановлено рішенням суду, а саме рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2012 року, яке Апелянтом оскаржувалося та набрало чинності. Крім того, колегія наголошує, що відсутність реєстрації за позивачкою спірного майна у встановленому законом порядку, обумовлено відсутністю можливості вчинити дії щодо реєстрації цього майна із незалежних від неї обставин.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційних скарг, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко