У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій апеляційного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності і ділової репутації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 червня 2012 року він направив до Сокальського районного суду апеляційну скаргу на рішення Сокальського районного суду від 05 травня 2012 року у справі № 2-1396/11 щодо порушення його прав передбачених ст. ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, для вирішення питання по суті.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 від 06 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2012 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання заявником ухвали.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 від 19 вересня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2012 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу судді апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2012 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2012 року.

Позивач зазначав, що оскільки ухвалою суду касаційної інстанції було скасовано ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2012 року як незаконну, йому суддею апеляційного суду ОСОБА_5 було спричинено моральні страждання, які полягали в приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з позбавленням права доступу до правосуддя, шляхом позбавлення права апеляційного оскарження рішень судів, було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми.

З врахуванням наведених мотивів ОСОБА_4 просив суд стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь кошти у сумі 1 000 000 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді апеляційного суду Львівської області, що спричинило приниження його честі, гідності, ділової репутації.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду, ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами і доповненнями під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди.

Крім того, предметом позову ОСОБА_4 є оскарження процесуальних дій судді, пов'язаних із розглядом справи, у зв'язку з чим вимоги ч. 6 ст. 1176 ЦК України на яку посилається позивач як на підставу для задоволення позову, на вказані правовідносини не поширюються.

Доводи касаційної скарги про те, що суддею апеляційного суду Львівської області при постановленні ухвали від 19 вересня 2012 року про повернення апеляційної скарги позивачеві було спричинено моральну шкоду є безпідставними, оскільки позивач скористався свої процесуальними правом, передбаченим ст. ст. 126, 127 Конституції України та оскаржив вказану вище ухвалу в касаційному порядку.

Статтями 126, 129 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, а рішення суду на дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя можуть оскаржуватись в апеляційному та касаційному порядку.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
Л.М. Мазур
О.В. Попович