Справа № 583/154/17
У Х В А Л А

про залишення без руху

24 січня 2017 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення компенсації за знищене майно та витребування майна від добросовісного набувача,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 листопада 2013 року помер її брат ОСОБА_4 Спадкоємців першої черги на час відкриття спадщини не залишилося, а тому ОСОБА_1, як рідна сестра, являється єдиною спадкоємицею другої черги спадкування.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою м. Охтирка, вул. Пушкіна, 52, а також земельна ділянка площею 0,00674 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яку спадкодавець не встиг приватизувати.

ОСОБА_2, яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 по закону являється спадкоємцем тільки п'ятої черги.

Після закінчення шестимісячного строку після відкриття спадщини позивачка особисто отримала у приватного нотаріуса ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець другої черги після смерті брата, але внаслідок помилки нотаріусом Охтирської міської нотаріальної контори ОСОБА_6 аналогічне свідоцтво про право на спадщину за законом отримала як спадкоємець п'ятої черги двоюрідна сестра померлого, відповідачка ОСОБА_2

Тобто, після смерті ОСОБА_4 було відкрито дві спадкових справи, а саме за особистою заявою позивачки від 06 грудня 2013 року, а також за заявою ОСОБА_2 від 12 грудня 2013 року.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2014 року за позивачкою було визнано право власності на домоволодіння за адресою: вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області в порядку спадкування. При здійсненні заходів щодо можливості зареєструвати дане домоволодіння у державній реєстраційній службі з'ясувалося, що ОСОБА_2, яка є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_4, видане свідоцтво про право на спадщину за законом № НАА 352130 від 25 червня 2014 року.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2015 року у справі № 583/3824/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Охтирської міської державної нотаріальної контори, Головного управління юстиції у Сумські області, треті особи Реєстраційна служба Охтирського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та встановлення факту, що має юридичне значення, було встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як між рідним братом та сестрою; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25 червня 2014 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться в м. Охтирка Сумської області по вул. Пушкіна, 52. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2015 року у справі № 583/3824/14-ц було залишено без змін.

Зі спадкової справи за № 298/2013, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, який помер 07 листопада 2013 року, вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом НАА № 352130, виданого 25 червня 2014 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_2 отримала у спадщину після смерті свого двоюрідного брата житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходить по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області на приватизованій земельній ділянці (державний акт не виготовлявся).

Рішенням Охтирської міської ради від 28 серпня 2014 року №1197-МР було

надано дозвіл на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж

земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пушкіна, 52 м.

Охтирка.

Рішенням Охтирської міської ради за від 30 вересня 2014 року №1227-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 загальною площею 0,0674 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою, м. Охтирка, вул. Пушкіна, 52.

На підставі вищевказаних рішень органом місцевого самоврядування була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пушкіна, 52 м. Охтирка та відповідно було передано дану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2

Після цього відповідачка знаючи про судові процеси, на думку позивачки, незаконно здійснила відчуження нерухомого майна ОСОБА_3

Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку, що розташований по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, укладеного 27 листопада 2014 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_7, реєстровий номер 1058, та договору купівлі продажу земельної ділянки, що розташована за вищевказаною адресою, укладеного 27 листопада 2014 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_7, реєстровий номер 1059, вбачається, що ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0674 га, розташовані по вул. Пушкіна, 52 м. Охтирка. З 10 грудня 2014 року ОСОБА_3 значиться зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, виданої Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області за № 41006120 від 22 липня 2015 року вбачається, що на даний час власником земельної ділянки загальною площею 0,0674 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, що розташовані за адресою вул.Пушкіна,52 м.Охтирка є відповідачка ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі продажу від 27 листопада 2014 року.

Вважає,що свідоцтво про право власності за № 27762307 від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0674 га по вул. Пушкіна,52 м.Охтирка Сумської області не може бути визнане недійсним за рішенням суду, так як при вчиненні правочину купівлі-продажу земельної ділянки 27 листопада 2014 року на дану земельну ділянку ОСОБА_3 був виданий другий ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2014 року за № 30140480 на імя нового власника ОСОБА_3 З огляду на вищевивкладене, свідоцтво про право власності № 27762307 від 07 жовтня 2014 року на імя ОСОБА_2 не має юридичної сили, так як відбулася зміна власника земельної ділянки та видача нового ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на імя нового власника.

Після продажу житлового будинку ОСОБА_3 будинок був фізично знищений, тобто повністю розібраний, а на цій земельній ділянці, але в іншому місці будується новий житловий будинок.

Таким чином витребувати майно з чужого незаконного володіння (у копил К.В.) чи від добросовісного набувача (ОСОБА_3В.) на даний час неможливо, тому позивачка бажає стягнути грошову компенсацію за знищений житловий будинок в розмірі 74900 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 28 жовтня 2016 року було визнано недійсним та скасовано рішення Охтирської міської ради Сумської області за № НОМЕР_1 від 30 вересня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 загальною площею 0,0674 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою вул. Пушкіна,52 м.Охтирка Сумської області і скасовано за відповідачкою ОСОБА_2 державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :14:009:0041. Вказане рішення в цій частині Апеляційним судом Сумської області залишено без змін.

Як встановлено в ході розгляду цивільної справи № 583/3824/14-ц, яка переглядалася апеляційним судом, та рішення залишено без змін ОСОБА_4 02 грудня 2008 року успадкував після смерті ОСОБА_8 житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою вул. Пушкіна,52 м.Охтирка Сумської області на приватній земельній ділянці (державний кат не виготовлявся), який належав ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого Охтирською державною нотаріальною конторою 21.05.1991 року за № 1238. Спірні житловий будинок з господарчими спорудами та земельна ділянка за життя набуті ОСОБА_4 як спадкове майно після смерті ОСОБА_8, яка була власником як будинку, так і переданої у власність на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 30 грудня 1993 року за № 611 земельної ділянки, площею, площею 717 кв.м. Вказану земельну ділянку ОСОБА_8 набула у власність під час дії ЗК України від 18 грудня 1990 року (в редакції від 13 березня 1992 року), Закону України «Про власність», Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92..

Чинним на той час земельними законодавством, зокрема п.6 Постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, а також п.6 розділу Х «Перехідних положень» ЗУ України від 25 жовтня 2001 року передбачалося, що отримані громадянами у власність земельні ділянки до введення в дію Закону України від 25 жовтня 2001 року після закінчення строку оформлення права власності, тобто отримання правовстановлюючого документу, втрачають відповідні права на землю.

Зазначені положення на підставі рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 визнані такими, що не відповідають Конституції України та втратили чинність, а тому відсутність у масло В.І. державного акту на спірну земельну ділянку проте, що вона їй не належала.

Позивачка зазначає, спірна земельна ділянка, набута ОСОБА_4 в порядку спадкування, після його смерті успадкована ОСОБА_1, а тому вважає, що Охтирська міська рада законних підстав для прийняття рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2, яка не є спадкоємицею, не мала, як і не мала права розпоряджатися приватною земельною ділянкою позивачки.

Просить стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 74900 грн. за проданий нею житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Пушкіна,52 м.Охтирка Сумської області, який був нею набутий безпідставно і проданий відповідно до договору купівлі-продажу від 27 листопада 2014 року, так як на даний час будинок знищений і витребувати його в натурі неможливо та витребувати в натурі із володіння ОСОБА_3, яка являється добросовісним набувачем земельну ділянку площею 0,00674 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою вул. Пушкіна,52 м.Охтирка, Сумської області, яка була придбана нею відповідно до договору купівлі-продажу від 27 листопада 2014 року, тобто за відплатним договором в особи, що не мала права її відчужувати, а саме у ОСОБА_2, про що набувач не знав і не міг знати, як майно, що вибуло з володіння власника не з його волі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що зазначений позов необхідно залишити без руху, оскільки, він не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України зі слідуючих підстав.

Відповідно до положень ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя позивача і відповідача; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року N 2 позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо позовна заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Так, позивачкою зазначена ціна позову, однак, не додано документів, що підтверджують дійсну вартість житлового будинку, за який просить стягнути грошову компенсацію в розмірі 74900 грн. та земельної ділянки, яку просить витребувати в натурі, на день звернення до суду, у звязку з чим суд позбавлений можливості при прийнятті позову перевірити правильність сплаченого судового збору.

Відповідно до Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що розмір судового збору за подання позовної заяви визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до ст.4 ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір справляється у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за кожну вимогу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків на протязі п'яти днів з дня отримання позивачкою ухвали, в іншому випадку позовна заява буде повернута та вважатиметься неподаною.

На підставі викладеного, керуючись ст. 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення компенсації за знищене майно та витребування майна від добросовісного набувача залишити без руху та надати позивачці строк для усунення викладених в мотивувальній частині ухвали недоліків на протязі п'яти днів з дня отримання копії ухвали, розяснивши позивачці, що в разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_9