Справа № 545/4076/16-ц
Провадження № 2/545/270/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.

за участі секретаря Лабовкіної Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська районна державна адміністрація Полтавського району, Полтавська районна рада та відділ Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області, про звільнення від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що є власником земельної ділянки загальною площею 2,49 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Щербанівської сільської ради, Полтавського району.

В процесі виготовлення проектної документації на зміну цільового призначення, позивачу було розраховано втрати сільськогосподарського призначення при зміні цільового призначення земельної ділянки.

Просив суд, згідно чинного законодавства, звільнити його від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи поклались на розсуд суду.

Від третьої особи Полтавської районної ради до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

В судове засідання представники третіх осіб: Полтавської РДА та відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області до суду не зявились з невідомих суду причин.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.

Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що на підставі цивільно-правової угоди позивач, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 2,49 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Щербанівської сільської ради, і відповідно було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 512995 (а.с.5).

Як власник земельної ділянки позивач скористався правом на зміну цільовим призначення власної земельної ділянки та звернувся до проектної організації і замовив виготовлення відповідного проекту землеустрою

В процесі виготовлення проектної документації позивачу було розраховано втрати сільськогосподарського призначення при зміні цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно основного креслення коригування генерального плану зміни меж міської території на місці знаходження ділянки позивача передбачено територію садибної забудови, що відноситься до земель рекреаційного призначення.

Згідно Розпорядження районної державної адміністрації № 361 від 08.12.2015 року у відповідності до статей 8, 10, 16, 19, 21 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року № 290, з урахуванням протоколу засідання архітектурно - містобудівної ради при управлінні містобудування та архітектури облдержадміністрації №7 від 21.10.2015 року було затверджено «Детальний план зони відпочинку поруч зі ставком біля с. Шмиглі на території Щербанівської сільської ради».

Даний детальний план згідно цього ж розпорядження є зміною та уточненням діючої містобудівної документації району в межах його розробки, та розроблений на цілісний масив, складовою частиною якого є і ділянка позивача.

Відповідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Таким чином чинне законодавство не містить заборони щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, на землі для рекреаційного призначення та на будівництво багатоквартирних житлових будинків, оскільки власники земельних ділянок мають право на свій розсуд вільно розпоряджатися своєю власністю (земельною ділянкою), в тому числі і змінювати її цільове призначення.

Згідно ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно ч.1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати житлові будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Згідно ст. 207 ЗК України, втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.

Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або - держави, а також у зв'язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон.

Згідно ст. 208 ЗК України, від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються громадяни та юридичні особи у разі використання земельних ділянок для будівництва шкіл, дошкільних закладів, державних об'єктів охорони здоров'я, культури, фізкультури та спорту, соціального забезпечення, державних об'єктів дорожнього будівництва, культових споруд релігійних організацій, кладовищ, меліоративних систем, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель, для розміщення внутрігосподарських об'єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств, організацій та установ, видобування торфу за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання, під об'єкти і території природно-заповідного фонду.

Здійснення внутрігосподарського будівництва сільськогосподарськими або лісогосподарськими підприємствами, організаціями, установами, а також громадянами провадиться без відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

За даних обставин, враховуючи Розпорядження районної державної адміністрації, вимоги ст.ст. 207, 208 ЗК України, ст. 373 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373 ЦК України, ст.ст. 78, 90, 207, 208 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 -215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити в повному обсязі.

Звільнити ОСОБА_1 від відшкодування втрат сільськогосподарського призначення при зміні цільового призначення земельної ділянки загальною площею 2,49 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Щербанівської сільської ради, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 512 995.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк