УХВАЛА

27.03.2017 року Провадження №2/425/231/17

Справа №425/571/17

місто Рубіжне Луганської області

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Коваленко Д.С., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2, якою просив стягнути з нього 3133 гривні 53 копійки, з яких: 142 гривні - це 3% річних, нараховані на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1647 гривень пеня у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахована на 1600 гривень, у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1344 гривні 53 копійки інфляційні нарахування на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 березня 2017 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення його від оплати судового збору було відмовлено, а зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки її було подано з порушенням вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема: до позовної заяви не було додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Суд надав позивачу строк для усунення недоліків, які зазначені у вказаній ухвалі не більше пяти днів з дня отримання ухвали, та попередив, що в разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачу.

Копія ухвали від 06 березня 2017 року була отримана особисто позивачем 20 березня 2017 року, а 24 березня 2017 року, тобто із дотриманням встановленого судом строку, через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області були подані матеріали для усунення недоліків позову.

Зокрема, позивач надав суду нову позовну заяву з новими додатками в трьох екземплярах. Новими і додатковими додатками до позовної заяви позивач вказав і надав: довідка про наявність заборгованості по сплаті від 01 березня 2017 року; направлення лікаря до маніпуляційного кабінету 28 січня 2014 року; призначення лікаря від 28 січня 2014 року; витяг із амбулаторної картки Невролога/невропатолога; копія свідоцтва про народження дитини (ОСОБА_3). Також, знову, просив звільнити його від сплати судового збору. При цьому у новій позовній заяві до вимог, які були вказані у позові раніше, позивач додав вимогу про стягнення з ОСОБА_2 100 гривень, як відшкодування заподіяної шкоди здоровю, у назві позову вказав, що це відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, а у підставах позову додав, що він вимушений був придбавати ліки, що є його матеріальними втратами від заподіяної злочином шкоди.

Щодо позовної заяви в частині вимог про стягнення грошових коштів у вигляді 3% річних, пені та інфляційних нарахувань.

Суд констатує, що позивач знову не надав суду документу, який підтверджує сплату ним судового збору за подання до суду позовної заяви з такими вимогами, а тому наголошує на тому, що позивач не усунув недоліків, через які його позовна заява була залишена без руху.

Суд врахував, що позивач знову просить звільнити його від сплати судового збору, але констатує, що додані позивачем до нової позовної заяви документи (кожен окремо, а також у сукупності) не підтверджують такий існуючий майновий стан позивача, який звернув би увагу суду на можливість звільнення позивача від сплати судового збору. Суд відзначає, що надана йому копія документу під назвою "Довідка про житлово-комунальні послуги на 01.03.2017" ніким не підписана, і не засвідчена на відповідність оригіналу, а тому достовірність фактичних даних, що містяться в них у суду викликає сумнів (при цьому сам по собі факт наявності заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг суд не може розглядати як беззаперечний доказ неможливості сплати позивачем судового збору у розмірі 640 гривень, аби звільнити його від такої сплати). А доказів того, що позивач дійсно не працює і живе у борг, як він вказує у позові - позивач не надав, хоча вказує і на те, що його дружина має певний дохід. Однак, як і раніше, суд звертає увагу позивача на те, що згідно положень частини 1 статті 82 ЦПК України та статті 8 Закону України "Про судовий збір" саме майновий стан позивача може бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, і цей майновий стан повинен довести суду саме позивач.

При цьому судом враховано положення пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" якими передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Однак така підстава поширюється на позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди, тільки якщо вона заподіяна саме ушкодженням здоров`я чи смертю фізичної особи і тільки щодо таких вимог. А в силу положень частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода і ушкодження здоров`я не ототожнюються законодавцем. Як наслідок, звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення грошових коштів у вигляді 3% річних, пені та інфляційних нарахувань, за пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" не можливе. Оскільки названі позовні вимоги хоча і грунтуються на підставі заподіяння позивачу моральної шкоди і призначення судом її відшкодування у грошових коштах і їх не сплаті, саму моральну шкоду, як сам позивач вказує завдано не у зв`язку із заподіянням йому ушкодження здоров`я.

Отже з огляду на викладене та оскільки недоліки позовної заяви в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у вигляді 3% річних, пені та інфляційних нарахувань, не усунені - документ про сплату судового збору суду не надано, позовну заяву ОСОБА_4, в зазначеній частині вимог, слід повернути на підставі частини другої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України. Але це не позбавляє ОСОБА_4 права звернутись з такими самими позовними вимогами до суду знову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Щодо позовної заяви в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 100 гривень, як відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

І хоча позивач використав у позові дещо іншу термінологію, зважаючи на підставу позову, суд переконаний у тому, що позивач мав на увазі саме цю вимогу, і тому розглядає саме її.

Подана ОСОБА_1 позовна заява, в указаній частині вимог, за своєю формою та змістом відповідає вимогам статей 119-120 Цивільного процесуального кодексу України, до неї додано її копію та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Оскільки предметом позовних вимог є відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, то в силу приписів пункту шостого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року, позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову із такою вимогою.

З огляду на вказані обставини, та те, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача знаходиться в межах територіальної юрисдикції Рубіжанського міського суду Луганської області, в силу положень пункту першого частини першої статті 15 та частини 3 статті 110 Цивільного процесуального кодексу України, позовну заяву слід визнати такою, що подана до суду, який має компетенцію на її розгляд.

Докази наявності будь-якої підстави для повернення поданого позову або для відмови у відкритті провадження, з тих, що передбачені статтями 121, 122 Цивільного процесуального кодексу України в матеріалах справи відсутні, а тому, провадження у справі в указаній частині вимог, слід відкрити.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами спору, що визначений позивачем, а також те, що в силу положень частини 7 статті 130 ЦПК України проведення попереднього судового засідання не є обов`язковим, суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду по суті.

Отже, керуючись статтями 2, 3, 8, 11, 15, 57-66, 110, 118-121 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3133 гривні 53 копійки, з яких: 142 гривні - це 3% річних, нараховані на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1647 гривень пеня у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахована на 1600 гривень, у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1344 гривні 53 копійки інфляційні нарахування на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року - повернути позивачу.

Роз`яснити ОСОБА_4, що повернення позовної заяви в указаній частині вимог не перешкоджає повторному зверненню із позовом з такими вимогами до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 100 гривень.

Призначити розгляд справи по суті, у відкритому судовому засіданні, на 06 квітня 2017 року, о 10 годині 00 хвилин, за адресою: місто Рубіжне Луганської області, вулиця Миру, будинок 34. Про час і місце судового засідання повідомити позивача та відповідача.

Ухвала, в частині повернення позовної заяви та в частині відкриття провадження у справі із недотриманням правил підсудності, може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Д.С. Коваленко