Справа № 630/589/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Тімченко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДжемілєваМарленаТолятовича, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суму основного боргу в розмірі 743400 грн., стягнути з ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 100 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2013 році сторони уклали договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику у розмірі 30000 Долари США на строк до 01.12.2015 р. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, грошові кошти позивачу не повернув. Враховуючи, що відповідач добровільно не повертає суму боргу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачі в судові засідання не зявляються, про дату та час судового розгляду повідомлялись судом завчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач ОСОБА_4 подав письмове заперечення на позовну заяву, в якому він в задоволенні позовної заяви просив відмовити та зазначив, що дійсно між ним та позивачем 2013 році було укладено договір позики на суму 320000 грн. на невизначений термін, а в усній формі сторони домовились, що кошти надаються під 60 % річних. В 2014 році під час росту курсу долара позивач змусив переписати розписку, в якій відповідач написав суму в іноземній валюті, а саме у доларах США. Відповідач зазначає, що кошти ним повертались в іноземній валюті та розрахунок проведений повністю. Крім того, відповідач зазначає, що своєї згоди на укладення договору поруки він не давав, а його дружина, відповідач у справі ОСОБА_2 не є стороною договору та не може бути стороною зобовязання.

Під час судового розгляду судом встановлено наступне.

04 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ДжемілєвимМарленомТолятовичем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30000 Доларів США з терміном повернення 01.12.2015р. (а.с. 6).

В підтвердження укладення договору відповідач надав позивачу розписку від 09.12.2014 р., в якій зазначені сторони, сума позики, строк надання позики, дата видачі розписки та підпис відповідача (а.с. 6).

Отримання грошових коштів та надання вказаної розписки сторонами у справі не заперечувалось, тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Виходячи з викладених норм законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що договір позики між сторонами є укладеними, оскільки сторони дійшли згоди щодо його істотних умов, а форма договору відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачем надано суду розрахунок по зобовязанню, якому зазначено про передання відповідачем позивачу грошових коштів на загальну 28000 доларів США (а.с. 49). Розрахунок містить в собі дати передання коштів, суми та підписи сторін договору, у тому числі і позивача.

Представник позивача зазначив, що даний розрахунок стосується іншого боргу відповідача, однак не надав суду ніяких доказів наявності інших зобовязань відповідача перед

В звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики відповідачем ОСОБА_4 є частково погашеною, а саме в розмірі 28000 доларів США.

Офіційний курс валют, встановлений Національним Банком України на 30.07.2016 р., день розрахунку, вказаний у позовній заяві, складає 2478,3525 грн. за 100 доларів США.

Отже, суд дійшов висновку, що сума боргу в розмірі 2000 Доларів США, яка підлягає стягненню за договором позики дорівнює 49567,05 грн. (2000* 2478,3525).

В позовній заяві позивач просить стягнути суму боргу за договором позики солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, обґрунтовуючи дану вимогу, тим, що позовні вимоги суттєвим чином стосуються прав і інтересів останньої, а також те, що дана позика була взята ОСОБА_4 в період шлюбу з ОСОБА_2 та в інтересах їхньої сімї.

Разом із тим, норми Сімейного кодексу України, на які посилається позивач у позовній заяві, а саме ст.ст. 7, 54, 61, стосуються правовідносин між подружжям у разі виникнення спору саме між ними, а не між сторонами договору позики.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не є стороною договору позики, то відсутні підстави солідарного стягнення заборгованості.

В позовній заяві позивач зазначає, що 09.12.2014 р. між ним та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно умов якого поручитель відповідає за належне виконання боргових зобовязань ОСОБА_4 за договором позики від 09.12.2014 р., розмір відповідальності поручителя складає 100 грн.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свогообов'язку.Уразіпорушенняборжникомзобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарніборжники, якщо договором поруки не встановленододаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Разом із тим, в тексті договору поруки від 09.12.2014 р. зазначена лише одна сторона ОСОБА_1, а в графі, де повинні міститись дані поручителя інформація відсутня. В договорі міститься підпис позивача та особи «ОСОБА_3А.», однак ідентифікувати дану особу як ОСОБА_3, який зареєстровани й за адресою Харківська область, м. Люботин, вул.. Харківська, 42, неможливо.

Оскільки наданий позивачем договір поруки не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, позовна вимога щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 100 грн. за договором поруки є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 Толятовичана користь ОСОБА_1 49567 (сорок девять тисяч пятсот шістдесят сім) гривень 05 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 Толятовичана користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 458,87 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5

Повний текст рішення виготовлений 16.01.2017р.