Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Брох Алла Анатоліївна, про усунення від права на спадкування,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом, в якому просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 листопада 2016 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві власності.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2016 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції не з'ясував усіх обставин справи, що мають значення при розгляді заяви про забезпечення позову. Зокрема, суд не врахував, що між позивачем те відповідачем немає спору щодо спадщини, оскільки такий спір може виникнути та існувати виключно між суб'єктами спадкових правовідносин - спадкоємцями, а позивач до кола цих осіб не відноситься. Судом не обґрунтовано, яке саме цивільне право позивача є порушеним і підлягає захисту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 статті 153 ЦПК передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №19 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у розгляді справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з врахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача щодо несумісних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З матеріалів справи убачається, що в провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення останньої від права на спадкування. Тобто, між позивачем та відповідачем виник спір майнового характеру.

Після подання позовної заяви позивачем була подана заява про забезпечення позову, яку суд розглянув та обґрунтовано вважав, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи вище наведене, а також приймаючи до уваги, що у разі набуття права власності на майно іншими особами може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову слід визнати такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: