АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа № 643/2565/16-ц. Головуючий І інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц-/790/927/17. Суддя-доповідач:- ОСОБА_2
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря: - ОСОБА_5 ,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - про захист прав споживача,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просив визнати недійсним кредитний договір №842-006/ФКВ-08 від 1 жовтня 2010 року, укладений між ним та ТОВ «Укрпромбанк», застосувати наслідки недійсності правочину, зобовязавши кожну із сторін повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання кредитного договору №842-006/ФКВ-08 від 1 жовтня 2010 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 1 жовтня 2008 року він та ТОВ «Укрпромбанк» уклали кредитний договір №842-006/ФКВ-08, згідно з яким ТОВ «Укрпромбанк» надав йому кредит на придбання нерухомості в розмірі 50 000 доларів США на строк до 28 вересня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,7% річних.

30 червня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» набув прав кредитора.

Вважав, що при укладанні кредитного договору ТОВ «Укрпромбанк» приховало від нього інформацію щодо кінцевої сукупності вартості кредиту, чим ввело його в оману щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту, яку він повинен був сплатити банку.

Відповідач ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних особі на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк», позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

З матеріалів справи вбачається, що1 жовтня 2008 року ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір №842-006/ФКВ-08, за умовами якого банк надав позивачу кредит для придбання нерухомості в розмірі 50 000 доларів США на строк до 28 вересня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,7 % річних.

Згідно пункту 7.1 кредитного договору, шляхом підписання цього договору позичальник підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування банку та отримання копії відповідного листа - повідомлення про умови кредитування банку, за яким надається кредит, а також підтверджує те, що уважно ознайомився зі змістом цього договору, всі умови цього договору зрозумілі, повістю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, зобовязується їх дотримуватися та виконувати (а. с. 145-151).

Додатком №1 до вказаного кредитного договору ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 затвердили графік погашення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом. Згідно вказаного додатку абсолютне значення подорожчання кредиту за 1-й рік (з 10 листопада 2008 року по 20 жовтня 2009 року) становить 44269 грн. 44 коп., абсолютне значення подорожчання кредиту за 2-й рік (з 20 листопада 2010 року по 20 жовтня 2010 року) становить 41742 грн. 72 коп. Реальна процентна ставка становить 16,48 %.

Крім того, додатком №1 до кредитного договору сторони передбачили, що для кредитів, виданих на строк більше 2-х років, витрати за кредитом (подорожчання кредиту) в наступні роки розраховуються аналогічно першим двом рокам і будуть складати щорічно не більше, ніж за другий рік кредитування ( а. с. 152-153).

6 жовтня 2010 року ОСОБА_8 банк України та ТОВ «Укрпромбанк» уклали договір застави майнових прав №51/64 /144/39/86ЗМП-2.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 вказаного договору предметом застави за цим договором є майнові права за кредитними та генеральними договорами, що укладені між ТОВ «Укрпромбанк» та субєктами господарювання, перелік яких викладено в додатку 1 до цього договору застави, що є його невідємною частиною. Майнові права сторони за домовленістю оцінені в сумі 941 445 957 грн. 84 коп. ( а. с.169 - 174).

30 червня 2010 року ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_8 банк України уклали договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передав (відступив) на користь ПАТ «Дельта Банк», права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, в тому числі й кредитним договором №842-006/ФКВ-08 від 1 жовтня 2008 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 (а. с.160-162) .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 не виконує умови кредитного договору та станом на 20 січня 2017 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 996 064 грн. 77 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 23 315 доларів 01 цент США, що еквівалентно 639 814 грн. 21 коп. ( а. с. 138-144).

Із копії листа - повідомлення залученого до справи вбачається, що 1 жовтня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» передало, а позичальник ОСОБА_6 отримав лист-повідомлення про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по банківському продукту СБП-128-07 «Кредитування фізичних осіб з встановленням іпотеки в ТОВ «Укрпромбанк» в Харківській філії ТОВ «Укрпромбанк» (а. с. 44, 154 -155).

При укладанні кредитного договору ТОВ «Укрпромбанк» виконало вимоги пунктів 3.1 - 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління ОСОБА_8 банку України від 10 травня 2007 року №168, зазначивши в кредитному договорі та додатку до нього сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, зазначивши її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту.

З огляду на це, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що спірний кредитний договір відповідає нормам цивільного законодавства та положенням Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору містять всю необхідну інформацію про права і обовязки його сторін, порядок отримання і повернення кредиту, розмір платежів, відповідальність сторін, а позивачем при зверненні з позовом в суд не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про недійсність оспорюваного договору, підтверджень щодо здійснення нечесної підприємницької практики з боку банку під час його укладення, та обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у визнанні недійсним кредитного договору №842-006/ФКВ-08 від 1 жовтня 2010 року з підстав, передбачених ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що ТОВ «Укрпромбанк» приховало від ОСОБА_6 інформацію щодо кінцевої сукупності вартості кредиту, чим ввело позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту, яку він повинен був сплатити банку, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів, оскілки при підписанні спірного договору кредитор надав позивачу інформацію про умови кредитного договору та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Не можуть бути прийняті до уваги колегії судді і доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що при укладанні кредитного договору банк не попередив позичальника про валютні ризики, що є однією з підстав для визнання спірного договору недійсним.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про ОСОБА_8 України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_8 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються ОСОБА_8 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_8 Банку України від 12 листопада 2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони прийняли на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу, та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Виходячи із змісту ст. ст. 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: