Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,. за участю третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради про позбавлення їх батьківських прав у відношенні неповнолітньої ОСОБА_2, у зв'язку з їх ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, встановлення піклування та стягнення аліментів на утримання дітей.

У позовній заяві позивачкою зазначено, що вона є рідною бабусею неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі, які є батьками ОСОБА_2, з моменту її народження не виконують своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку цієї дитини, не піклуються про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не беруть участі в її матеріальному забезпеченні. Весь цей час вихованням дитини займається позивачка. Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, не працюють, зловживають спиртними напоями, за місцем проживання характеризуються негативно.

Посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини без поважних причин, на підставі положень статті 164 Сімейного кодексу України позивачка просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно доньки ОСОБА_2, призначити її піклувальником цієї дитини та стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідачів з кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх обгрунтування послалася на обставини, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити, згодом надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх обгрунтування послалався на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити, згодом надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні 17 січня 2017 року заявлені позовні вимоги визнав, погодився з обставинами ухилення від виконання батьківських обов'язків, зазначеними позивачкою, не заперечував проти задоволення позову. Згодом у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю /а.с.33/.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні 17 січня 2017 року заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі, погодилася з обставинами її ухилення від виконання батьківських обов'язків, зазначеними позивачкою, не заперечувала проти задоволення позову. Згодом у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю /а.с.35/.

Представник органу опіки та піклування Черкаської селищної ради не використала свого права не безпосередню участь у судовому засіданні, проте суду надано суду заяву за підписом Черкаського селищного голови про розгляд справи за відсутністю представника Черкаської селищної ради. У заяві зазначено, що третя особа не заперечує проти задоволення позовних вимог

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.7/.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Згідно статті 12 Закону України « Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Згідно з довідкою № 115 від 05.12.2016 р., ОСОБА_2 навчається у 10 класі Олександрівської загальноосвітньої школи / а.с.10/. Відповідно до характеристики на ОСОБА_2, наданої класним керівником та директором школи, ОСОБА_2 навчається у цій школі з 3-го класу. Батьки не цікавляться навчанням дитини та безвідповідально ставляться до її виховання в сім'ї, зловживають спиртними напоями, через що ОСОБА_2 інколи пропускає заняття без поважної причини. Батьки не надають допомогу класному керівнику, нерегулярно відвідують школу. ОСОБА_6 займається бабуся /а.с.13/.

Відповідно до характеристики на батьків ОСОБА_2, наданої класним керівником та директором Олександрівської ЗОШ, родина складається з батька ОСОБА_4, матері ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_2 Родина мешкає у двокімнатному будинку, у дитини немає окремої кімнати. Зазначена родина належить до родин низького матеріального забезпечення, що пов'язане з безробіттям батьків та їх систематичним вживанням спиртних напоїв. Психологічна обстановка в родині напружена, часто виникають конфлікти та сварки. ОСОБА_2 проживає у бабусі разом зі старшою сестрою та її дворічною донькою. У бабусі 5-комнатний будинок, у дівчини є власна кімната. Матеріально утримують ОСОБА_2 тітка ОСОБА_7 та бабуся /а.с.14/.

Згідно з актом обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 16.11.2016 р., яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки її батьки не працюють, зловживають спиртними напоями, не приділяють належної уваги вихованню та утриманню дитини. На даний момент у дівчини виявлено складну хворобу - попиламотоз гортані, вона потребує довготривалого лікування /а.с.18/.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2, затвердженого директором школи ОСОБА_8, родина ОСОБА_2 мешкає у будинку з трьох кімнат, санітарний стан приміщення незадовідьний, куточка для дитини немає, взаємовідносини в сім'ї незадовільні, батьки не приділяють належної уваги дитині, між ОСОБА_2 та її батьками немає порозуміння, бо вони не цікавляться її здоров'ям, харчуванням, навчанням /а.с.15-16/.

Відповідно до положення ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2000 р. самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_2, не піклувалися про дітей, не брали участі в її утриманні, вихованні, фізичному та духовному розвитку. Вихованням та матеріальним утриманням дитини з моменту народження до теперішнього часу займається позивачка.

Відповідно до висновку органа опіки і піклування Черкаської селищної ради від 18 січня 2017 року за № 03-02/77, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх доньки - ОСОБА_2

Статтею 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

З подання органу опіки та піклування Черкаської селищної ради про призначення піклувальника вбачається, що дана установа вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном її онуки ОСОБА_2

Відповідно до ст. 186 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини.

На підставі положення ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України суд вважає необхідним вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Підстав для звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від обов'язку утримувати дитину у розумінні ст. 188 СК України не встановлено.

Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідачі працездатні, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надають, аліменти більше нікому не сплачують, суд вважає справедливим стягнути з відповідачів на утримання їх дитини аліментів у розмірі 1/4 частини їх доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного відповідача.

Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази,оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом тривалого часу (близько 16 років) відсторонилися від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_2, без поважних причин не приймають ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про їх винну поведінку відносно своєї дитини, та необхідність застосування до них, як батьків дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім того, з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 піклувальником ОСОБА_2, а також стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходів з кожного.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 150, 164, 165, 166, 182, 243, 244 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_9 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, піклувальником неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, аліменти у розмірі однієї четвертої частини її заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця, починаючи з 22 грудня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_3, на користь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, аліменти у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця, починаючи з 22 грудня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В.Кузнецов