Номер провадження: 22-ц/785/1847/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_2» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_5, третя особа публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_2», про визнання договору недійсним, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року,

встановила:

У липні 2013 р. публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_2» (далі ОСОБА_4) звернулося до суду із вищезазначеним уточненим у вересні 2013 р. та червні 2016 р. позовом, в якому просило стягнути: 1) з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь Банку суму страхової виплати у розмірі 190 800,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2010 р. складає 1 509 420,93 грн.; 2) з ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно заборгованість за кредитним договором № 014/0058//74/73384 від 18.04.2007 р. у розмірі 92 572,17 грн. (1 601 992,47 грн. 1 509 420,93 грн. = 92 572,17 грн.); 3) судовий збір.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що за умовами укладеного між Банком та ОСОБА_5 кредитного договору № 014/0058//74/73384 від 18.04.2007 р. (далі Кредитний договір) остання отримала кредит у розмірі 200 990,00 доларів США грн., строком до 18.04.2028 р., зі сплатою процентів за користування грошима у розмірі 13,5% річних.

Згідно з п. п. 5.5, 6.5 кредитного договору позичальник зобовязується достроково повернути кредит, відсотки та інші платежі, що визначені кредитним договором, у разі невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору. Кошти мають бути повернуті протягом 30 календарних днів з моменту надіслання банком на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Пунктом 5,6 кредитного договору встановлено обовязок позичальника здійснити страхування свого життя або страхування здоровя, працездатності або від нещасних випадків на користь кредитора в сумі не меншій за суму кредиту.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18.04.2007 р. між Банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 014/0058//74/73384/1 (далі Договір поруки). Відповідно до п. п. 1.2, 2.1, 3.1 договору поруки поручитель бере на себе зобовязання перед Банком солідарно, у повному обсязі, відповідати по борговим зобовязанням боржника, які виникають з умов кредитного договору.

Позичальник свої обовязки з повернення кредиту, сплати процентів не виконала. 24.04.2013 р. ОСОБА_5, ОСОБА_6 були направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобовязань у 30-денний термін. Проте заборгованість за кредитом повернута не була. Станом на 13.05.2013 р. розмір заборгованості становить 200 424,43 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.05.2013 р. становить 1 601 992,47 грн., і складається з: - заборгованість за кредитом 183 760,89 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.05.2013 р. становить 1 468 800,79 грн.; - заборгованість по відсоткам 11 563,04 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.05.2013 р. становить 92 423,38 грн.; - пеня за прострочення кредиту та відсотків 5 100,50 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.05.2013 р. становить 40 768,30 грн..

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_5 30.04.2009 р. уклала із ЗАТ «СК «Кредо-Класик» договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника № 016207/01236/0000121 на користь вигодонабувача - Банку. Договір страхування укладений строком з 30.04.2009 р. по 29.04.2027 р.

У звязку із зміною найменування страхової компанії з - ЗАТ «СК «Кредо-Класик» на ПрАТ «СК «УНІКА», та зміною її місцезнаходження, між ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «УНІКА 13.04.2010 р. був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника № 016214/0136/0000127 (далі - Договір страхування) на користь вигодонабувача Банку. Строк дії договору з 30.04.20010 р. по 29.04.2011 р..

Договором страхування встановлено, що страховим випадком є, зокрема стійка втрата працездатності страхувальником, внаслідок нещасного випадку та хвороби (загострення хвороби), інвалідності І групи, інвалідності ІІ групи.

01.11.2010 р. настав страховий випадок, що підтверджується результатами обстеження Суворівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якого ОСОБА_5 визнано інвалідом ІІ групи. Про вказане було повідомлено страхову компанію листом від 25.11.2010 р..

Пунктом 4.1 договору страхування передбачено, що при настанні такого страхового випадку, як встановлення застрахованій особі інвалідності ІІ групи, страхова виплата здійснюється у розмірі 80% страхової суми.

Пунктом 4.3 договору страхування встановлено, що страховик сплачує вигодонабувачу суму страхової виплати у розмірі фактичної заборгованості страхувальника за договором кредиту на дату настання страхового відшкодування. Станом на 01.11.2010 р. заборгованість за кредитним договором становить 190 800,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2010 р. становить 1 509 420,93 грн..

У березні 2014 р. приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі Страхова компанія) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило визнати недійсним з моменту його укладення договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника № 016214/0136/0000127 від 13.04.2010 р. (далі - Договір страхування), укладений між страховою компанією та ОСОБА_5.

Позовні вимоги страхова компанія обґрунтовувала тим, що договір страхування був укладений строком 30.04.2010 р. по 29.04.2011 р., на випадок стійкої втрати ОСОБА_5 працездатності внаслідок нещасного випадку або хвороби (загострення хвороби) та встановлення останній І або ІІ групи інвалідності.

У заяві про укладення договору страхування ОСОБА_5 вказала свідомо неправдиві відомості щодо стану свого здоровя, зокрема щодо перенесення нею у листопаді 2009 р. низки захворювань з ускладненням, які в подальшому потягли встановлення їй ІІ групи інвалідності. У листопаді 2005 р. ОСОБА_5 був встановлений діагноз хронічний гайморит, встановлена ІІІ група інвалідності. В подальшому вказана хвороба викликала інше захворювання хронічний церебральний конвекситальний арахноїдит та встановлення ІІ групи інвалідності.

Таким чином, ОСОБА_5 на час укладення договору страхування навмисно, бажаючи уникнути власного виконання зобовязань за кредитним договором, приховала відомості щодо її дійсного стану здоровя, ввівши таким чином страхову компанію в оману щодо стану свого здоровя. Вказане позбавляє її права розраховувати на погашення заборгованості за кредитним договором шляхом виплати страхової виплати.

Будучи обізнаним про реальний стан здоровя ОСОБА_5, страхова компанія не уклала б з нею договір страхування на свідомо невигідних для себе умовах.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 р. обєднано в одне провадження позов Банку з позовом страхової компанії.

Банк представника у судове засідання не направив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про підтримку позову в повному обсязі, просив розглянути справу за відсутності його представника.

Представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову як Банку, так і страхової компанії. Посилався на те, що стягнення заборгованості повинно відбуватися за рахунок страхового відшкодування. Звертаючись до страхової компанії ОСОБА_5 повідомила про свій стан здоровя. Страхова компанія пропустила строк позовної давності.

Представник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що порука припинилася.

Представники страхової компанії у судовому засіданні позов останньої підтримали, позов Банку не визнали. Зазначили, що підстав для виплати страхового відшкодування не має у звязку із не настанням страхового випадку. За умовами договору страхування сума страхового відшкодування визначається у гривні, а не в доларах, про що просить ОСОБА_4. Строк звернення до суду страхова компанія не пропустила, оскільки про порушення її прав стало відомо з моменту предявлення Банком позову до суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.07.2016 р. позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_2» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 014/0058//74/73384 від 18.04.2007 р. у розмірі - 200 424,43 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.05.2013 р. становить 1 601 992,47 грн., і складається з: - заборгованість за кредитом 183 760,89 долара США; - заборгованість по відсоткам 11 563,04 долара США; - пеня за прострочення кредиту та відсотків 5 100,50 доларів США.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5В, ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 3 441,00 грн..

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_5, третя особа публічне акціонерне товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_2», про визнання договору недійсним відмовлено.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні її позову про визнання договору страхування недійсним. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову страхової компанії. Посилається на те, що рішення в оскарженій частині ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Банк у судове засідання представника не направив. ОСОБА_7, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог Банку про стягнення кредитної заборгованості не оскаржено, а тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» , суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія пропустила строк позовної давності (Т. 2, а. с. 251 255 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 203, 215, 257, 267, 979, 780 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що за умовами укладеного між Банком та ОСОБА_5 кредитного договору № 014/0058//74/73384 від 18.04.2007 р. (далі Кредитний договір) остання отримала кредит у розмірі 200 990,00 доларів США грн., строком до 18.04.2028 р., зі сплатою процентів за користування грошима у розмірі 13,5% річних (Т. 1, а. с. 7 зворотня сторона 14).

Пунктом 5,6 кредитного договору встановлено обовязок позичальника здійснити страхування свого життя або страхування здоровя, працездатності або від нещасних випадків на користь кредитора в сумі не меншій за суму кредиту.

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_5 30.04.2009 р. уклала із ЗАТ «СК «Кредо-Класик» договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника № 016207/01236/0000121 на користь вигодонабувача - Банку. Договір страхування укладений строком з 30.04.2009 р. по 29.04.2027 р. (Т. 1, а. с. 55 57).

У звязку із зміною найменування страхової компанії з - ЗАТ «СК «Кредо-Класик» на ПрАТ «СК «УНІКА», та зміною її місцезнаходження, між ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «УНІКА 13.04.2010 р. був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника № 016214/0136/0000127 (далі - Договір страхування) на користь вигодонабувача Банку. Строк дії договору з 30.04.20010 р. по 29.04.2011 р. (Т. 2, а. с. 61 63).

Договором страхування встановлено, що страховим випадком є, зокрема стійка втрата працездатності страхувальником, внаслідок нещасного випадку та хвороби (загострення хвороби), встановлення інвалідності І групи, інвалідності ІІ групи.

У заяві від 13.04.2010 р. про укладення договору страхування ОСОБА_5 (Т. 2, а. с. 64) остання засвідчила, що вона перебуває у доброму фізичному та психічному стані, не має спадкових та генетичних захворювань, вроджених вад.

Разом з тим, у заяві, яка надійшла від ОСОБА_5 до страхової компанії 12.11.2010 р. і була зареєстрована за № 00056141 (Т. 2, а. с. 65), остання повідомила, що у листопаді 2009 р. перехворіла гострим сфеноіцитом, вазомоторним ринітом, у результаті чого у неї виникли ускладнення. Через вісім місяців хвороби їй була призначена ІІ група інвалідності.

Таким чином, за обставинами справи ОСОБА_5 на час укладення договору страхування дійсно надала страховій компанії недостовірну інформацію щодо стану свого здоровя. Позов страхової компанії є обґрунтованим. Однак, виходячи з вищевстановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск страховою компанією строку звернення до суду, оскільки останній про встановлення ОСОБА_5 ІІ групи інвалідності стало відомо 12.11.2010 р., а позов страхової компанії до суду надійшов 05.03.2014 р.. Відомості щодо відправлення позову поштою матеріали справи не містять. У суді першої інстанції ОСОБА_5 зробила заяву про застосування строку позовної давності (Т. 2, а. с. 154).

Між сторонами виникли правовідносини з договору страхування, визнання договору недійсним, пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані, зокрема з життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Частиною 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 257, ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що страхова компанія пропустила строк позовної давності, про застосування якої зробила заяву ОСОБА_5, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в позові у звязку з пропуском строку позовної давності є законними та обґрунтованими.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Доводи апелянта щодо переривання строку позовної давності у звязку із зверненням Банку з позовом до суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не засновані на положеннях ч. 2 ст. 264 ЦК України, тому що страхова компанія не зверталася з позовом, а тому є неспроможними.

Таким чином, апеляційна скарга страхової компанії є необґрунтованою, її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів страхової компанії, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. Г ОСОБА_3

ОСОБА_2