Категорія 2Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на гараж, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2017 року (основне і додаткове), -

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом, який в подальшому було уточнено. Вимоги мотивовані тим, що станом на 1989 рік власником будинку №25 по вул. Ясній у м. Вінниці була мати позивача ОСОБА_4

На підставі рішення виконкому ВМР депутатів трудящих №39/1353 від 08.12.1959 року за даним будинковолодінням була закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м., а згідно технічної документації фактично рахувалась земельна ділянка площею 834 кв.м.

На надлишковій земельній ділянці позивач побудував будинок, на який 19.12.1989 року виконавчим комітетом Староміської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на будівлю за №805 за адресою м. Вінниця вул. Ясна-25а.

До того, рішенням Вінницької міської ради народних депутатів №204 від 29.06.89 року п.4.18 було виділено, зокрема, ОСОБА_2 земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Ясній, 25а площею 400кв.м у постійне користування з земельної ділянки ОСОБА_4 по вул. Ясній, 25.

Рішенням виконавчого комітету Староміської районної ради народних депутатів від 21.03.1990 року №79 позивачу було надано дозвіл на будівництво гаража розмірами 3*6 по вул. Ясній, 25 в м. Вінниці. На підставі вказаного рішення, управління архітектури і містобудування листом №02-79 від 06.04.1990 року дозволило позивачу будівництво гаража.

Гараж було збудовано у 1991 році на земельній ділянці, вказаній у зазначеному Рішенні виконавчого комітету Староміської районної ради народних депутатів від 21.03.1990 року №79.

28.08.1990 року новозбудований будинок по вул. Ясній,25а у м. Вінниця позивач подарував своєму синові ОСОБА_5 У договір дарування гараж не ввійшов.

Після смерті матері позивача, останній 19.12.1997 року отримав у спадщину житловий будинок №25 по вул. Ясній в м. Вінниці.

Відповідно до додатку №3/187 до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів за №200 від 04.06.1987 року існуючому будинку за №25 по вул. Ясній у м. Вінниці присвоєно №27.

На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 11.02.1961 року матері позивача ОСОБА_4 була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв.м.

При приватизації позивачем успадкованої земельної ділянки, йому була передана у власність земельна ділянка площею 534 кв.м.(а/с20). Земельна ділянка на якій розташований гараж не ввійшла до складу даної земельної ділянки, оскільки позивач вважав, що вони з сином будуть спільно користуватися гаражем.

На підставі акту проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 28 липня 2015 року будинок №25а по вул. Ясній м. Вінниця було продано ОСОБА_3

Рішенням ВМР №102 від 29.01.2016 року позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташований гараж, площею 54 кв. м в м. Вінниця по вул. Ясній, 27(бувша вул. Ясна,25) для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак на засіданні комісії 16.03.2016 року новий власник будинку №25а по вул. Ясній м. Вінниця ОСОБА_3 заявив претензії щодо володіння гаражем та земельною ділянкою.

Технічний паспорт на гараж відсутній. Більше того, гараж помилково включений до технічного паспорту на будинковолодіння за № 25а по вул. Ясній у м. Вінниця, яке належить ОСОБА_6

Незважаючи на вказане, позивач, посилаючись на ст. 120 ЗК України і ст. 377 ЦК України, просив суд визнати за ним право власності на зазначений гараж, розташований у м. Вінниця по вул. Ясній, буд. 27 (колишня вул. Ясна, 25), оскільки він не має можливості через претензії ОСОБА_3 ні викупити землю, на якій той розміщений, ні отримати технічний паспорт на гараж.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за його недоведеністю, вирішене питання судових витрат.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2017 року стягнуті витрати на правову допомогу з позивача на користь відповідача.

Обидва рішення суду ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку, вважає що вони не відповідають вимогам процесуального законодавства, оскільки суд неповно зясував обставини, які мають значення для справи та висновки суду не відповідають обставинам справи і суд неправильно застосував норми матеріального права.

Просить скасувати рішення: основне і додаткове та ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішеннь суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваних рішень, вказані правові вимоги були дотримані.

Так, в ході розгляду справи були встановлені наступні обставини.

Станом на 1989 рік власником будинку №25 по вул. Ясній у м. Вінниці була мати позивача ОСОБА_4. (а/с 10-11).

На підставі рішення виконкому ВМР депутатів трудящих №39/1353 від 08.12.1959 року за даним будинковолодінням була закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м., а згідно технічної документації фактично рахувалась земельна ділянка площею 834 кв.м. ( а/с 9, 11).

На надлишковій земельній ділянці позивач побудував будинок, на який 19.12.1989 року виконавчим комітетом Староміської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на будівлю за №805 за адресою м. Вінниця вул. Ясна-25а. (а/с 25-27)

Раніше, рішенням Вінницької міської ради народних депутатів №204 від 29.06.89 року п.4.18 було виділено, зокрема, ОСОБА_2 земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Ясній,25а площею 400кв.м у постійне користування з земельної ділянки ОСОБА_4 по вул. Ясній,25. (а/с21-23).

Рішенням виконавчого комітету Староміської районної ради народних депутатів від 21.03.1990 року №79 позивачу було надано дозвіл на будівництво гаража розмірами 3*6 по вул. Ясній, 25 в м. Вінниці. На підставі вказаного рішення, управління архітектури і містобудування листом №02-79 від 06.04.1990 року дозволило позивачу будівництво гаража.( а/с35-37). На той час ще власником будинковолодіння по вул. Ясній,25 м. Вінниця була ОСОБА_4

Гараж було збудовано у 1991 році.

28.08.1990 року новозбудований будинок по вул. Ясній,25а у м. Вінниця позивач подарував своєму синові ОСОБА_5 ( а/с 29). У вказаному Договорі дарування не зазначений гараж. Разом з тим, з наданого позивачем технічного паспорта на імя ОСОБА_5 на житловий будинок №25А по вул. Ясній м. Вінниця, видно, що ще з 2002 року до даного будинковолодіння віднесений гараж 1991року забудови ( а/с30-33).

На а/с 149-166 міститься витяг з технічного паспорта на будинковолодіння по вул. Ясній, 25а м. Вінниця, до якого входить, зокрема, зведений акт вартості будівель та споруд за періоди: з 1998 по 2002 роки, у якому гараж вказаний ще з 1998 року.

Після смерті матері позивача, останній 19.12.1997 року отримав у спадщину житловий будинок №25 по вул. Ясній в м. Вінниці. У свідоцтві про право на спадщину гараж не зазначений (а/с13).

На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 11.02.1961 року, матері позивача ОСОБА_4 була надана земельна ділянка площею 600 кв.м.( а/с14-15).

При приватизації позивачем успадкованої земельної ділянки, йому була передана у власність земельна ділянка площею 534 кв.м. Земельна ділянка на якій розташований гараж не ввійшла до складу даної земельної ділянки ( а/с20), що стверджує сам позивач та, оскільки гараж рахується за будинковолодінням №25а по вул. Ясній у м. Вінниця, він не може бути одночасно віднесений до іншого будинковолодіння.

На підставі акту проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 28 липня 2015 року будинок №25а по вул. Ясній м. Вінниця було продано ОСОБА_3 (а/с34).

На підставі зазначеного Акту, за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на будинковолодіння №25А по вул. Ясній у м. Вінниця, до складу якого дійсно гараж не входить ( а/с 117-118).

Проте на а/с 120-122 міститься витяг з технічного паспорта на імя ОСОБА_3, виготовленого 02.12.2015 року, і у ньому наявний схематичний план земельної ділянки будинковолодіння №25А по вул. Ясній у м. Вінниця, на якому зображений гараж (а/с122).

Рішенням ВМР №102 від 29.01.2016 року позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташований гараж, площею 54 кв. м в м. Вінниця по вул. Ясній, 27(бувша вул. Ясна,25) для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а/с62-63).

З відповіді Вінницької міської ради від 30.03.2016 року ОСОБА_2 слідує, що на засіданні комісії 16.03.2016 року новий власник будинку №25а по вул. Ясній м. Вінниця ОСОБА_3 заявив претензії щодо володіння гаражем. У звязку з цим ОСОБА_2 було рекомендовано вирішити спірне питання у судовому порядку, після чого повторно звернутися до міської ради стосовно погодження меж земельної ділянки по вул. Ясній,25( а/с64).

За вказаних обставин та керуючись нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції 2016 року; Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна; ст. 90 ЗК України у редакції 1971 року; ст. ст.186, 381 ЦК України ; Постанвою Пленуму ВСС України №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376ЦК України (правовий режим самочинного будівництва)» , суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Дійсно з викладених обставин слідує, що гараж збудований у 1991 року. У своїй позовній заяві позивач просив визнати за ним право власності на гараж з підстав передбачених ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

У ст. 120 ЗК України говориться про те, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Положення зазначеної норми права не стосуються предмета позову, оскільки ним є право власності на гараж нежитлову будівлю. Якраз позивачу потрібно було, відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, довести своє право власності на гараж, а зазначена стаття говорить про умови припинення та переходу прав власності чи користування земельною ділянкою, а не нерухомого майна.

Ст. 377 ЦК України теж говорить про перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності на будинок, будівлю чи споруду.

Як видно з встановлених обставин, документи, підтверджуючі право власності позивача на гараж, відсутні. Відсутній технічний паспорт на нього, який би свідчив про прийняття в експлуатацію даного гаража та який би був підставою для проведення державної реєстрації права власності на гараж, відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Земельна ділянка, на якій розміщений гараж, теж не надавалась позивачу ні у користування, ні у власність, виходячи з Рішення ВМР №102 від 29.01.2016 року про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташований гараж, площею 54 кв. м в м. Вінниця по вул. Ясній, 27(бувша вул. Ясна,25) для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а/с62-63).

Отже, дійсно відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

Таким чином, рішення суду, як основне так і додаткове, ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому їх слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, як безпідставні відхилити, в силу ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Основне та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя: В.С. Марчук