Справа № 562/1651/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2017 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Аврамчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів в залі суду справу за позовом ПАТ»ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд-,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0803/143 від 24.03.2008 року у розмірі 48 710,99 доларів США , що складає 1209006,77 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № 0803/143 від 24.03.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 26 000,00 доларів США на термін до 21.03.2011 року, та зобов»язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку встановленому кредитним договором.

Як вказує позивач, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, та станом на 04.07.2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 90 180,20доларів США з яких:

- 21 947,40 доларів США заборгованість за кредитом;

- 26 763,59 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 41 469,21 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором;

В судове засідання представник позивача, не з»явився, в своїй позовні заяві зазначив , що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання з'явилася, заперечувала проти позову, надала суду заперечення, в яких зазначила, що просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропущенням позивачем строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № 0803/143 від 24.03.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 26 000,00 доларів США на термін до 21.03.2011 року, та зобов»язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку встановленому кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 26 000,00 ( двадцять шість тисяч доларів США) , про що зазначено у кредитному договорі ,який підписаний відповідачкою, однак не належним чином виконала умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

З2ясувавши обставини справи суд важає , що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як роз'яснено у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ст.265 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

Як вбачається з умов п.6.8 Кредитного договору , сторони погодили , що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом , винагороди , неустойки , пені , штрафів за даним договором встановлюється тривалістю 5(п»ять) років.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст.261 ЦК України ).

Так, відповідачка отримала кошти за кредитним договором 21.03.2011 року . Проте, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із даним позовом лише 20.07.2016 року, тобто з пропуском п»ятирічного строку для пред'явлення позову, а відповідач, відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності, проте позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

В матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК УКраїни).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

На підставі ч.4 ст.267 ЦК України- сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,209,212-218 Цивільного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Мичка