Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2477/16-ц
Номер провадження: 2/511/100/17
19 січня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Бобровська І. В.,
при секретарі - Півоварові В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та усунення перешкод у користуванні власністю,
ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до Роздільнянського районного суду Одеської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і просить суд на підставі ст.405 ЦК УКраїни визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належним позивачу на праві власності житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; зняти відповідачів в примусовому порядку з реєстрації за вказаною адресою. Позов мотивований тим, що відповідачки є дочками позивача, не проживають за місцем реєстрації з 2009 року, реєстрація відповідачів заважає позивачу користуватись належним йому будинком, оформити субсідію на оплату комунальних послуг.
В судове засідання позивачОСОБА_1 не з'явився, в разі неявки відповідачів не заперечував проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення по справі.
Відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 до суду не з'явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись за адресою місця реєстрації через виконавчий комітет Роздільнянської міської ради Одеської області, за місцем реєстрації не проживають, повідомлення наявне в матеріалах справи (а.с.39).
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів зі згоди позивача.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане 25.10.2007р. виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради на підставі рішення виконкому Роздільнянської міської ради від 09.10.2007, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.4).
Таким чином, позивач володіє будинком правомірно, а тому має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Крім цього встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані також відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується адресною довідкою Роздільнянського РС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.17,18) та домовою книгою (а.с.8).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку не проживають з 2009 року, поштову кореспонденцію за вказаною адресою не отримують. Факт їх відсутності в зазначеному будинку підтверджується актом обстеження умов мешкання ОСОБА_1 від 27.10.2016 року, складений секретарем міської ради Ісаєвим О.В., депутатом міської ради Соловйовим О.В, та начальником загального відділу Бодак Л.А. з виїздом на місце. Факт непроживання відповідачів в будинку з 2009 року підтверджують також сусіди позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.10)
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Ст.321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та власником житла або законом.
Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в будинку АДРЕСА_1, належному позивачу ОСОБА_1 без поважних причин з 2009 року , а тому втратили право користування вказаним житлом.
Що стосується вимоги позивачазняти відповідачів в примусовому порядку з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, то вона задовленню не підлягає.
Відповідно до Закону України від 11.12.2003р. №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання в житлових приміщеннях членів сім'ї власника або інших осіб належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб.
Згідно ст..7 цього Закону цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Вказане означає, що рішення суду про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами, якими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Позивач вимог до органів реєстації не заявляє, крім того, орган реєстрації зобов'язаний в силу вимог Закону на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти особу з реєстраційного обліку і додаткового зобов'язання рішенням суду виконати свій обов'язок (за відсутності відмови у вчиненні такої дії) не потребує.
В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 1051, 20 грн. (судовий збір 551,20 грн., витрати на правову допомогу 500 грн.) ( а.с. 1,12)
На підставі ст.ст.319,383,391,405 ЦК України, керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212-214,215,218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та усунення перешкод у користуванні власністю, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинку, що розташований по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1051,20 грн. в рівних частках по 525,60 грн. з кожної.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська