АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Тітов М.Ю.
№ 22-ц/796/1835/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім» (далі - ПрАТ «Український страховий дім»), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2500 грн. моральної шкоди та 551,20 грн. судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить змінити вказане рішення суду та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 18 108,54 грн. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, пославшись на те, що відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Український страховий дім». Суд не врахував висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 червня 2015 року водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, в м.Києві по просп.Московському, 34-Б, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «КІА», д.н.з.НОМЕР_5, водієм якого був ОСОБА_3, який у свою чергу під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості, здійснив наїзд на автомобіль «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_2 До того ж водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_7 під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості та також здійснив наїзд на автомобіль «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_6.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 11-12).

Власником автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_6, є ОСОБА_2 (а. с. 8).

Відповідно до звіту №685 про оцінку від 07 липня 2015 року, складеного оцінювачем ТОВ «Гарант-Асістанс» на замовлення ОСОБА_2, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіль «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_6, в результаті пошкодження лівої бокової частини транспортного засобу складає 17 308,54 грн. (а. с. 13-20).

За складання вказаного звіту ОСОБА_2 сплатив 800,00 грн. (а. с. 33).

24 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «Український страховий дім», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просив стягнути з ОСОБА_3 завдану внаслідок пошкодження автомобіля майнову шкоду в розмірі 17 308,54 грн., вартість послуг по складанню звіту №685 про оцінку від 07 липня 2015 року в розмір 800,00 грн. та моральну шкоду в сумі 4000 грн.

Суд першої інстанції позов ОСОБА_2 задовольнив частково, стягнувши з ОСОБА_3 на користь позивача 2500 грн. моральної шкоди та 551,20 грн. судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована на умовах договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Український страховий дім» з лімітом відповідальності 50 000 грн. Вимог до страховика ОСОБА_2 не заявляв.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого.

Таким чином, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15 та від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Оскільки вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні ДТП встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року, з нього підлягає стягненню завдана позивачу майнова шкода.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_3 на те, що згідно відмітки у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, копія якого міститься в матеріалах справи, автомобіль «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_6, перебуває у заставі в ТОВ «Укрпромбанк». Дані обставини не позбавляють ОСОБА_2 права вимагати відшкодування шкоди від ОСОБА_3

ОСОБА_3 не надав доказів на спростування розміру завданої шкоди.

Відтак, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 згідно зі звітом №685 про оцінку від 07 липня 2015 року, складеного оцінювачем ТОВ «Гарант-Асістанс», підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 17 308,54 грн., а також вартість послуг по складанню Звіту №685 про оцінку від 07 липня 2015 року в розмір 800,00 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_2 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржене та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 шкоду, завдана внаслідок пошкодження автомобіля, в розмірі 17 308,54 грн., а також вартість послуг по складанню Звіту №685 про оцінку від 07 липня 2015 року в розмір 800,00 грн., а всього 18108,54 грн.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді