Справа №489/397/14-ц
УХВАЛА

31 березня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на постанови начальника та державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - ВДВС), заінтересовані особи ОСОБА_3, публічне акціонере товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк)

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, яке в ході її розгляду змінило назву на наведену вище.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 р. визнані недійсними електронні торги проведені 10 березня 2015 р. ДП «Інформаційний центр» з продажу квартири АДРЕСА_1; протокол №59730 проведення електронних торгів від 10 березня 2015 р. та недійсним акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, складений 26 березня 2015 р. державним виконавцем Сидоровою Н.В. та затверджений начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції щодо продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2, 115 в м. Миколаєві, свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру, посвідчене 10 квітня 2015 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4

14 березня начальником ВДВС була винесена постанова про перевірку виконавчого провадження № 43511483 про стягнення зі скаржника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу 10412,20 грн. за виконавчим листом №2/489/680/14, яке було закінчене державним виконавцем через повне виконання постановою від 25 червня 2015 р. і даною постановою начальника ВДВС скасована постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яка, на думку скаржника, є незаконною оскільки містить посилання на неіснуючу норму закону та містить неправдиві обставини оскільки рішення апеляційного суду від 08 лютого 2016 р. не встановлює обставин щодо звернення стягнення на спірну квартиру. В свою чергу, зазначає скаржник, державний виконавець своєю постановою від 14 березня 2016 р. незаконно скасовує свою ж постанову про закінчення даного виконавчого провадження від 25 червня 2016 р., хоча за посадою такого права не мала. Постанова про відновлення даного виконавчого провадження винесена незаконно, оскільки боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк» на той час не було, а постанови від 14 березня 2016 р. начальника та державного виконавця винесені з порушенням його прав. Крім того, незаконно постановою державного виконавця від 14 березня 2016 р. був накладений арешт на належну йому квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення повернення боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк», якого не було.

Тому просив визнати недійсними та скасувати винесені 14 березня 2016 р.: постанову начальника ВДВС про перевірку виконавчого провадження № 43511483, постанову державного виконавця про скасування процесуального документу, постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження, постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення його заборони.

Ухвалами суду занесеними до журналу судового засідання 30 вересня 2016 р. до участі в справі заінтересованою особою залучена ОСОБА_3, а 30 вересня 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, надалі надав заяву про розгляд справи без його участі (т. 2 а.с. 39).

Представник ВДВС просила скаргу залишити без задоволення.

Заінтересовані особи представників або відзиву до суду не направили.

Суд, заслухавши доводи осіб, які беруть участь в розгляду, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 р. визнані недійсними електронні торги проведені 10 березня 2015 р. ДП «Інформаційний центр» з продажу квартири АДРЕСА_1, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_1, протокол №59730 проведення електронних торгів від 10 березня 2015 р. та недійсним акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, складений 26 березня 2015 р. державним виконавцем Сидоровою Н.В. та затверджений начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції щодо продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2, 115 в м. Миколаєві, свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру, посвідчене 10 квітня 2015 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4

За рахунок коштів сплачених ОСОБА_3 за придбану квартиру був погашений борг ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 10412,20 грн. за виконавчим листом №2/489/680/14 виданому 12 травня 2014 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва. Дане виконавче провадження за №43511483 постановою державного виконавця від 31 березня 2015 р. у звязку із реалізацією майна боржника та повним фактичним виконання рішення виведено було зі зведеного виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 за №26792642, до якого було приєднане 08 жовтня 2014 р. (т. 2 а.с.16-18).

25 червня 2015 р. державний виконавець закінчив дане виконавче провадження через повне виконання рішення.

14 березня 2016 р. начальник ВДВС здійснив перевірку виконавчого провадження № 43511483 і постановив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 25 червня 2015 р. та зобовязав державного виконавця провести виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21 квітня 1999 р. (далі - Закон) в строк до 31 березня 2016 р. Підставою постанови слугувала констатація факту винесення вказаного судового рішення від 08 лютого 2016 р. та встановлення ним обставини протиріччя звернення стягнення на квартиру вимогам п. 6 ч. 1 ст. 52 Закону (т. 2 а.с.30).

Постановою начальника ВДВС від 14 червня 2016 р. посилання на п. 6 ч. 1 ст. 52 Закону в його постанові від 14 березня 2016 р. виправлені на ч. 6 ст. 52 Закону (т. 1 а.с. 250 зворот).

14 березня 2016 р. державним виконавцем Сидоровою Н.В. були винесені три постанови: про скасування своєї ж постанови про закінчення виконавчого провадження від 25 червня 2016 р. (т. 1 а.с. 159), про відновлення виконавчого провадження № 43511483, про накладання арешту на все майно ОСОБА_1

Відомості про арешт за виконавчим провадження № 43511483 були внесені до відповідного реєстру 14 березня 2016 р. (т. 2 а.с. 31).

Станом на 25 березня 2016 р. згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за ОСОБА_1 не рахувалася (т. 1 а.с. 161).

На теперішній час в провадження ВДВС перебувають 12 виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1, які не обєднані у зведене виконавче провадження (т. 2 а.с. 40).

Зі сплачених ОСОБА_3 коштів в якості ціни придбаної квартири, з яких погашалися борги ОСОБА_1 за провадженнями обєднаними у зведене, стягувачами ВАТ «Державний ощадний банк» та ПАТ «МОТЕ» повернуті на депозит ВДВС 7409,02 грн., виконавчі провадження по нім та іншим закінченим виконавчим провадженням були поновлені після скасування начальником ВДВС постанов державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень.

29 травня 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до ВДВС із заявою про прийняття виконавчого листа №2/489/680/14 виданому 12 травня 2014 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва зі стягнення боргу в сумі 10412,20 грн., накладання арешту та вчинення інших передбачених Законом виконавчих дій (т. 2 а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, отриману в повному обсязі суму боргу ОСОБА_1 з реалізації квартири скаржника на торгах, які були в подальшому визнані недійсними, ПАТ КБ «Приватбанк» не повернув.

Тож у начальника ВДВС були підстави вважати після прийняття рішення апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 р., що рішення на виконанню якого був виданий виконавчого листа №2/489/680/14 не можна вважатися виконаним через погашення боргу ОСОБА_1 в повному обсязі за рахунок коштів отриманого з недійсного договору купівлі-продажу.

Тому начальник ВДВС своє постановою від 14 березня 2016 р. правомірно та в межах повноважень наданих йому ч. 2 ст. 83 Закону скасував постанову державного виконавця від 25 червня 2015 р. про закінчення виконавчого провадження через повне виконання рішення та зобовязав державного виконавця здійснити виконавчі дії відповідно до положень ч. 2 ст. 83 Закону.

Частиною 6 ст. 52 Закону передбачене, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Тому державний виконавець правомірно на підставі ст. 51 Закону винесла 14 березня 2016 р. постанову про відновлення виконавчого провадження № 43511483, при здійснення виконавчих дій, в якому знову ж правомірно наклала арешт на квартиру належну боржнику.

Доводи скарги про незаконність постанови державного виконавця від 14 березня 2016 р. про скасування своєї ж постанови від 25 червня 2016 р. є обґрунтованими, оскільки такими повноваженнями державний виконавець не наділений. Юридичні наслідки, дана постанова яка видана неналежною особою, потягнути не могла, до того ж постанова від 25 червня 2015 р. була скасована начальником ВДВС. Суд вважає за можливе визнати її незаконною та скасувати.

Скаржником не зазначено в обґрунтування скарги конкретне порушення його майнових або немайнових прав внаслідок винесення начальником ВДВС та державним виконавцем процесуальних документів прийнятих правомірно, тому в решті скаргу суд залишає без задоволення.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 14 березня 2016 р. у виконавчому провадженні №43511483 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 25 червня 2015 р.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький