Справа № 654/3148/16-ц
Провадження №2/654/88/2017
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2017 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Сіянко В.М.,
секретаря Бакай В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області в порядку заочного розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації -
05.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив позбавити ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 права користування житловим будинком, розташованим за адресою вул. Октябрська (Мира), 63, в с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, посилаючись на те, що є власником вказаного житлового будинку, у якому проживала та була зареєстрована відповідачка дружина сина позивача, з онуком. У березні 2015 року сімя сина розпалася, відповідачка з дитиною переїхала на постійне місце проживання в інше село. З посиланням на ст. 319, 391 ЦК України позивач просив суд позов задовольнити.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, наполягала на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові.
Відповідачка, представник третьої особи у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлені.
Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує.
Заслухавши позивача, його представника та свідка, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 63 по вул. Октябрська (Мира), 63, в с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області (а.с. 6, 7).
У даному будинку з 06.12.2013 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, та з 17.03.2014 року зареєстрований ОСОБА_3 (а.с. 8-10).
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка є колишньою дружиною сина позивача ОСОБА_5 Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано згідно рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.11.2015 року (а.с. 11).
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача, його сина та відповідачку ОСОБА_2, проживає з ними по сусідству. Більше року відповідачка не проживає в будинку ОСОБА_1, виїхала з дитиною в інше село.
Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
Оскільки наявність реєстрації відповідачки ОСОБА_2 в будинку №63 по вул.Октябрська (Мира) в с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, порушує право приватної власності позивача і перешкоджає вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю, перешкоджає отриманню субсидії, користуватися пільгами, позов підлягає задоволенню.
Позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.
Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
З матеріалів справи вбачається, що батько дитини ОСОБА_5 зареєстрований в будинку, що належить позивачу. Дитина відповідно до норм діючого законодавства має право на проживання в сімї одного з батьків, а тому позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.10,58,60,88,213,215,212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст.386,391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим будинком, розташованим за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Гладківка, вул. Миру (Октябрська), 63.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя В. М. Сіянко