Справа № 541/2941/16-ц
Номер провадження 2/541/255/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 березня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Андрущенко-Луценко С.В.

- при секретарях Непокупній Л.М., Калініченко Л.О.

- з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

26.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що він являється власником земельної ділянки кадастровий номер :00:060:0260 площею 0,0423 га цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: м. Миргород, вул.. Котляревського №111-а. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідачів. Відповідачі без будь яких правових підстав користувалися та продовжують користуватися належною йому вище зазначеною земельною ділянкою, знищили встановлені межові знаки, перешкоджають заходити та користуватися цією землею, не прибирають з неї власне майно: деревяний навіс під яким складені дрова, металевий каркас під палатку, дитячу карусель, дитячу гойдалку, циркулярну пилку, візок, загородку для птиці, два вольєри з собаками, солома, , бочка під декоративним навісом з очерету. Також вони насадили на належній йому земельній ділянці дерева. Всім цим порушуються його права власника, чим завдається моральна шкода. Просить суд зобовязати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ним земельною ділянкою з кадастровим номером :50:060:0260 площею 0,423 га. шляхом звільнення її від власного рухомого майна, а саме: насаджених дерев, деревяного навісу з дровами, металевого каркасу під палатку, дитячої каруселі, дитячої гойдалки, циркулярної пилки, візка, загородки для птиці, двох вольєрів з собаками, соломи, бочки під декоративним навісом з очерету. Вважає, що неправомірними діями відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, які полягають в порушенні його права власності йому заподіяно моральної шкоди, яку оцінює на загальну суму 10000 грн. та просить суд стягнути з кожного з відповідачів на його користь по 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просить стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати та витрати по оплаті правової допомоги адвоката.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві, як законний та обґрунтований.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні повністю. В своїх поясненнях ця сторона вказувала на те, що вони тривалий час користувалися спірною земельною ділянкою на умовах її оренди, хоча відповідні договори з органом місцевого самоврядування не укладалися. Стверджували, що приватизацію цієї земельної ділянки позивач провів таємно, без їх відома. Орган місцевого самоврядування не мав права передавати дану земельну ділянку позивачеві. Передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки проведено без її належного вилучення, а отже незаконно. Дійсно на спірній земельній ділянці знаходиться належне їм майно назване позивачем, крім дитячої гойдалки. Дерева на спірній земельній ділянці знаходяться вже давно і вони їх не садили, крім однієї черешні, та трьох кущиків бузку. Зважаючи на викладене, вважали позовні вимоги ОСОБА_2 безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.1988 року, позивач ОСОБА_2 є власником домоволодіння розташованого в м. Миргороді по вул. Котляревського, 111 А. Це право з вересня 1988 року зареєстроване в органах БТІ ( а.с. 7 ).

В 2009 році позивачем ОСОБА_2 отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0636 га за вказаною адресою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8).

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку, отриманого 19 жовтня 2012 року, позивач ОСОБА_2 з вказаного часу набув право власності на земельну ділянку площею 0,0423 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва з кадастровим номером :50:060:0260 за адресою розташування його житлового будинку (а.с.9).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 08 лютого 2013 року встановлено, що суміжним з позивачем ОСОБА_2 землекористувачем і власником відповідної земельної ділянки площею 0,1000 га є відповідачка ОСОБА_4, (а.с. 10-12).

Також вище згаданим рішенням Миргородського міськрайонного суду від 08 лютого 2013 року встановлено, що починаючи з 2002 року на підставі рішень виконавчого комітету Миргородської міської ради відповідачці ОСОБА_4 надавалася в оренду на певні строки для ведення городництва земельна ділянка, площею 330 м кв. за адресою: м. Миргород вул. Котляревського 107, яку в послідуючому цим органом місцевого самоврядування на реалізацію повноважень, делегованих державою, відповідно до пункту 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передано у власність позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 змісту цих рішень вказує на те, що зазначена земельна ділянка на момент її передачі ОСОБА_2 була власністю територіальної громади м. Миргорода і цим правом згадана громада через представницький орган розпорядилася на свій розсуд. Зважаючи на відсутність договорів оренди між відповідачкою ОСОБА_4 та органом місцевого самоврядування, вилучення такої земельної ділянки не вимагалося (а.с.10-12)

Цим же рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 лютого 2013 року встановлено, що рішенням Миргородської міської ради тридцять шостої сесії пятого скликання від 25 вересня 2009 року № 59 спірна земельна ділянка прийнята у фонд міської ради. Згаданим рішенням ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою орієнтовною площею 423 м кв. для ведення городництва та зобовязано його подати технічну документацію із землеустрою міській раді для розгляду і затвердження у встановленому порядку. Відповідна документація не була розроблена та своєчасно не надана міській раді для розгляду і затвердження.

З огляду на це Миргородська міська рада, ( дану обставину встановлено рішенням Миргородського міськрайонного суду від 08.02.2013 року) у спосіб не заборонений законом, як власник, реалізувала свої повноваження у галузі регулювання земельних відносин, передавши спірну земельну ділянку у власність позивача. Зазначені дії органу місцевого самоврядування, за переконанням суду, відповідали вимогам пункту 34 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні (а.с.10-12)

Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розглядів інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 27 ч. 2 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з письмових доказів і зокрема фототаблиць додатків до позовної заяви, наданих позивачем ОСОБА_2, земельна ділянка, яка перебуває у його власності, площею 0,0423 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, з моменту її передачі у його власність, тобто, з 19 жовтня 2012 року не використовується через порушення його права власності відповідачами внаслідок використання її ними на свій розсуд, небажання звільнити її від рухомого майна, а саме: деревяного навісу, під яким складені дрова, металевого каркасу під палатку, дитячої каруселі, циркулярної пили, візка, загородки для птиці, двох вольєрів з собаками, соломи, бочки під декоративним навісом з очерету ( а.с. 18 21).

Не заперечується факт знаходження такого майна на спірній земельній ділянці і відповідачами.

В той же час, відповідачі заперечували, що на спірній земельній ділянці перебуває дитяча гойдалка , а позивачем не надано достовірних доказів, які б безспірно свідчили про знаходження дитячої гойдалки на спірній земельній ділянці. Зважаючи на викладене, позивачеві слід відмовити в задоволенні позову в частині зобовязання відповідачів звільнити земельну ділянку від дитячої гойдалки.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено порушення відповідачами права власності позивача ОСОБА_2 на земельну ділянку, ці його права підлягають поновленню згідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 78 ч. 2 ст. 90, 106, 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 п. п. „б, „г, „д ч. 3 ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України.

Стосовно насаджень дерев, що мають місце на спірній земельній ділянці, то позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що дерева посадили відповідачі після набуття ним у власність спірної земельної ділянки.

Крім того, згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Отже, саме позивач являється власником дерев, зважаючи на що в даній частині позовних вимог, його право не потребує додаткового судового захисту.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Оскільки судом встановлено порушення права власності на землю позивача ОСОБА_2, йому завдано моральної шкоди.

При визначенні відшкодування розміру такої шкоди судом враховуються суть заявлених позовних вимог, тривалість порушення відповідного права, характер та спосіб порушення права власності позивача відповідачами, їх особисту роль у цьому. Від призначення та проведення відповідної психологічної експертизи про встановленню розміру завданої моральної шкоди позивач відмовився. Одночасно з цим суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості і вбачає за необхідне відшкодування такої шкоди за рахунок відповідачів провести в дольовому виразі в загальній сумі 2000 грн.

Вимоги ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2000 гривень підлягають до часткового задоволення, виходячи з положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», залежного від часу перебування адвоката в судовому засіданні - в сумі 1376 грн.

Витрати ОСОБА_2 по оплаті позову судовим збором в сумі 1102,40 грн. підлягають відшкодуванню на його користь з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України.

Вцілому судові витрати повинні бути стягнуті з відповідачів на користь позивача у дольовому виразі, оскільки такі витрати не відносяться до шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 60, 62, 64, 88, 114, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 78 ч. 2 ст. 90, 106, 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 п. п. „б, „г, „д ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 386 ч. 3, 391 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою з кадастровим номером :50:060:0260 площею 0,0423 га з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Котляревського, 111 А і належить ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого 19.10.2012 року, шляхом звільнення її від їхнього майна у виді: деревяного навісу з дровами, металевого каркасу під палатку, дитячої каруселі, циркулярної пили, візка, загородки для птиці, двох вольєрів з собаками, соломи, бочки під декоративним навісом з очерету.

В рахунок відшкодування завданої моральної шкоди стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 1000 грн. (одну тисячу гривень) , з ОСОБА_3 1000 грн. (одну тисячу гривень).

В рахунок відшкодування понесених судових витрат стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1239,20 грн. (одній тисячі двісті тридцять девять гривень 20 копійок ) з кожного.

В іншій частині заявлених позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_7