Справа № 569/5814/16-ц
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі - Корнійчук А.В.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
представника третьої особи - Подкаура О.М.,
провівши у відкритому судовому засіданні м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька.
В обгрунтування позовних вимог вказує, що має малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини є ОСОБА_3.
Станом на сьогоднішній день відповідач не піклується про духовний і матеріальний стан їхньої доньки. Не виховує її та взагалі уникає зустрічей.
Крім того, відповідач знаходиться в розшуку, а тому його місцезнаходження ні їй ні органам МВС невідоме.
Відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд їхньої доньки за кордон.
Вона має намір поїздки з дитиною за кордон з метою відпочинку та оздоровлення дитини, однак через відсутність відповідача вона не має такої змоги. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову, відповідач не наводить, а взагалі ухиляється від будь-яких розмов. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам їхньої дитини на гармонійному розвитку її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Просить суд надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3, дозволити їй обо її офіційному представникові, без згоди батька - ОСОБА_3 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Крім того, його виклик в судове засідання на 17 січня 2017 року здійснювався через розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 48 від 02 грудня 2016 року.
Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала, вказувала, що відповідачу органом опіки та піклування направлялися виклики та повідомлення, здійснювалися виходи за його місцем проживання, однак безрезультатно.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити, крім того не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши позивача та представника третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).
На даний момент відповідач знаходиться в розшуку (а.с. 11).
Позивачка неодноразово зверталася до відповідача про надання дозволу на виїзд їхньої доньки за кордон, однак останній взагалі ухиляється від будь-яких розмов.
Позивачка має намір поїздки з дитиною за кордон з метою відпочинку та оздоровлення дитини, однак через відсутність відповідача вона не має такої змоги.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».
Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першоїстатті 135 Сімейного кодексу України(під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема,стаття 155 Сімейного кодексу Українивизначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідност. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення (далі - Порядок), затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, наявність рішення суду про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для дитини без згоди батька не передбачено.
Поряд з тим, п.п. 2 п. 20 зазначеного Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа). У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.
Відповідач є громадянином України, тому, як випливає з вищезазначеної норми Порядку, його згода також необхідна для оформлення проїзних документів для виїзду неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Положення ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Оскільки у позивача є труднощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, позивач зверталася до відповідача по цьому питанню, однак відповідач відмовився надавати такий дозвіл та на даний час відповідач перебуває в розшуку, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а виїзд в такий проміжок часу та в такі країни зумовлений необхідністю забезпечення інтересів дитини, та її потреб у реалізації соціального та духовного розвитку, оздоровленні, відмова батька у наданні дозволу у виїзді дітей за кордон є безпідставною та неаргументованою, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 196, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - задовольнити повністю.
Надати малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасові виїзди за межі України, а саме до країн ближнього та дального зарубіжжя до досягнення нею повноліття без згоди та супроводу батька ОСОБА_3.
Надати дозвіл ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька дитини ОСОБА_3 оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме до країн ближнього та дального зарубіжжя до досягнення нею повноліття.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського
міського суду О.Я.Тимощук