Справа № 186/184/17
Провадження номер № 2/0186/176/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С. М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 29 лютого 2016 року ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_2 договір позики грошей у простій письмовій формі, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 16000,00 гривень з умовою їх повернення до 29 лютого 2019 року.

На підтвердження укладання вищезазначеного договору ОСОБА_2 була складена розписка від 29 лютого 2016 року, про отримання ним від позивача грошових коштів в розмірі 16000,00 гривень.

Відповідач, ОСОБА_2 взявши за договором позики грошей від 29 лютого 2016 року гроші у сумі 16000,00 гривень, зобовязувався згідно графіка повернення позики - частками повертати взяті в борг гроші п.4.2. договору позики грошей. За весь час з моменту укладення договору позики і на день подачі даного позову відповідач не сплатив жодного платежу, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Тому з приводу порушення відповідачем укладеного між ними договору позики грошей від 29 лютого 2016 року, позивач вимушений вимагати дострокового повернення суми позики (заборгованості) у розмірі 16000,00 гривень.

Згідно п.4.3. договору позики грошей від 15 грудня 2015 року, за умови сплати всіх платежів в строки, які вказані в договорі (п.4.2), проценти за користування позикою не нараховуються.

Згідно п. 4.4. вищевказаного договору передбачено, що в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2.) позичальник сплачує проценти за користування позикою, у розмірі 5% в день від суми прострочення заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Так як на момент звернення з даним позовом, платежі по поверненню позики, передбачені договором позики грошей п.4.2 договору позики, так і залишаються неповернутими відповідачем, тому проценти за користування позикою за кожен день несплаченого по договору платежу за період з 30 березня 2016 року по 29 грудня 2016 року складають: 30892,50 гривні.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошей від 29 лютого 2016 року в розмірі 16000,00 гривень та проценти за користування позикою за договором позики грошей від 29 лютого 2016 року в розмірі 30892,50 гривні.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що згідно договору позики від 29 лютого 2016 року ОСОБА_1 зайняв ОСОБА_2 16000,00 гривень з умовою їх повернення до 29 лютого 2019 року.

Згідно розписки від 29 лютого 2016 року ОСОБА_2 отримав в борг гроші в розмірі 16000,00 гривень.

Розрахунком заборгованості за договором позики грошей від 29 лютого 2016 року підтверджується, що станом на 29 грудня 2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 46892,50 гривні.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Вказаний борг у розмірі 46892,50 гривні слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, а також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 373 ЦПК України, ст.202, ч.ч. 1 та 2 ст. 207, 509, 526, 611, 1046, ч.2 ст.1047 ЦК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 29 лютого 2016 року, яка станом на 29 грудня 2016 року становить в розмірі 46892 (сорок шість тисяч вісімсот девяносто дві) гривні 50 копійок, та складається з заборгованості за сумою позики в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок та з заборгованості по процентам за користування позикою в розмірі 30892 (тридцять тисяч вісімсот девяносто дві) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: /ОСОБА_3/