Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/4224/13-ц
У Х В А Л А

07.02.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого-судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., представника ДВС ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів скаргу ТОВ «Фінансова компанія «ІДЕА КАПІТАЛ» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «ІДЕА КАПІТАЛ» звернулось до Виноградівського районного суду, який видав виконавчий документ, із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області. Як на обґрунтування своїх вимог посилався на те, що у провадженні відділу примусового виконання знаходиться виконавчий документ, де боржником є ТзОВ Домен Україна. 12.10.2016 року в рамках виконавчого провадження державним виконавцем Секерня В.М. винесено постанову про призначення експерта ОСОБА_2 для участі у виконавчому провадженні. 08.12.2016 року експертом у виконавчому провадженні виготовлено висновок про вартість майна. Стягувач не погоджується з вартістю оціненого майна. 27.10.2015 року цей самий субєкт оціночної діяльності вже проводив оцінку того самого майно, проте в результаті останнього вказане майно було оцінено загалом в 6 818 108,00 грн. З моменту складання висновку про оцінку від 27.10.2015 року до моменту складання висновку про оцінку від 08.12.2016 року пройшло лише 13 місяців. За цей період вартість нерухомого майна не знижувалась, отже висновок про оцінку є необєктивним, вартість є явно заниженою та не відповідає ринковій. Експертом не було здійснено огляд обєкта оцінки, а відтак експертом був порушений порядок проведення оцінки, визначений п. 51 Національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав.

У поданй скарзі просить визнати незаконними дії державного виконавця Секерні В.М. щодо проведення оцінки майна, визнати незаконним та скасувати висновок оцінювача ОСОБА_2 про незалежну оцінку майна від 08.12.2016 року, зобовязати державного виконавця здійснити повторну оцінку майна боржника та призначити для її здійснення іншого субєкта оціночної діяльності.

Подане заперечення проти скарги обгрунтовувалось тим, що прийнята постанова про призначення експерта для участі у виконавчому провадження прийнята відповідно Закону України Про виконавче провадження. Згідно відповіді від 22.11.2016 року стягувач не заперечував щодо проведення оцінки майна без виїзду за місцем знаходження майна.

Представник ДВС ОСОБА_1 проти скарги заперечував, у її задоволенні просив відмовити.

Інші сторони по скарзі в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Та, згідно ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження", для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно ст. 58 цього ж Закону, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

За обставинами скарги, поданого заперечення, які сторонами не оспорюються, матеріалами справи, встановлено, що на виконання зазначеної норми, державним виконавцем 12.10.2016 року винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні експерта ОСОБА_2. 08.12.2016 року експертом у виконавчому провадженні виготовлено висновок про вартість майна без виїзду за місцем знаходження майна, оскільки стягувач не заперечував щодо такого порядку оцінки майна, відсутність оплати транспортних послуг експерта (а.с.11, 49, 50).

У разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк із дня надходження повідомлення.

Так, пунктами 15, 16 Постанови КМ України № 1440 від 10.09.2003 року "Про затвердження Національний стандарт N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»" регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об'єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз'яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об'єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Визначаючи ринкову вартість об'єктів оцінки, суб'єкт оціночної діяльності діяв у відповідності до вимог, які регламентовані "Національним стандартом N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»".

Таким чином, порушень у діях державного виконавця не вбачається, оскільки безпосередньо державний виконавець не здійснював визначення вартості майна, а лише виніс постанову про призначення оцінювача для участі у виконавчому провадженні. Вартість майна, з якою не погоджується була визначена експертом, а не державним виконавцем.

Згідно ст. 13 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені організаціями оцінювачів із метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Дана норма закону знову ж таки підтверджує той факт, що державний виконавець не здійснює звіт про оцінку майна та рецензування звіту про оцінку майна.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що діями державного виконавця не порушено прав, законних інтересів скаржника, не доведено незаконність дій державного виконавця.

У відповідності із розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.24 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, повязані з арештом і вилученням майна та визначення вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно врахувати, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових судом залучається субєкт оціночної діяльності субєкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому суди мають врахувати, що субєкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретна особа (сам державний виконавець, залучений ним субєкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та субєктом оціночної діяльності.

Оскільки, вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, проведеної експертом ОСОБА_2 у порядку цивільного судочинства не оскаржувалася, дії державного виконавця проведені у відповідності до положень ст.ст.57, 58 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 387, 388, 389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвало було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3