Справа № 283/1491/16-ц
Провадження №2/283/18/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

секретаря Ільніцької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк » до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації місця проживання , -

.ВСТАНОВИВ :

19 липня 2016 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідачів.

З уточненням позовних вимог, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20.00.000229 від 15 серпня 2008 року в розмірі 171294,31 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок № 47 по вул. Городищанській м. Малина, земельні ділянки площею 0,10 га та 0,0903 га , що знаходяться по вул. Городищанській,47 м. Малина, що належать ОСОБА_1М, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за початковою ціною, що встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності, виселити відповідачів з житлового будинку № 47 по вул. Городищанській м. Малина та зняти з реєстрації місця проживання..

В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву відповідно до якої позов підтримав повністю, просить провести розгляд справи без його участі на підставі наявних доказів.

Зазначив, що 15 серпня 2008 року між ВАТ « ВТБ Банк » ( в даний час ПАТ « ВТБ Банк ») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 20.00.000229 відповідно до якого Позичальник отримала кошти в розмірі 148 тис. грн. на строк кредитування до 14 серпня 2020 року з сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21 % річних.

Банк умови договору виконав та надав кредитні кошти. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобовязання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом не виконує і станом на 12 січня 2017 року має заборгованість в розмірі 171294,31 грн.

18 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязання по кредитному договору з ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки.

Предметом іпотеки є: житловий будинок № 47 по вул. Городищанській м. Малина та дві земельні ділянки площею 0,1 га та 0,0903 га, які знаходяться по вул. Городищанській,47 м. Малина.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України « Про іпотеку », у разі невиконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачі та представники відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

У відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу без участі відповідачів на підставі наявних доказів.

В попередніх судових засіданнях представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позов не визнав повністю в заперечення пояснив, що розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснено невірно, він є необґрунтованим та недоведеним.

Вимога позивача про виселення ОСОБА_2 та членів його сімї суперечить нормам ст. 40 Закону України « Про іпотеку » та ст.109 Житлового Кодексу УРСР.

Позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, нарахованим відсоткам та пені.

Звернення позивача до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором має на меті подвійне стягнення з відповідачів.

Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В статті 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між ВАТ « ВТБ Банк », правонаступником якого є ПАТ « ВТБ Банк » та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 20.00.000229 , за умовами якого банк надав позичальникові кредит на загальну суму 148 тис. грн. на строк до 14 серпня 2020 року.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 21 % річних. Датою сплати процентів є 20 - те число кожного поточного місяця.

Відповідно до п. 8.2 Договору, погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 1027,78 грн., починаючи з вересня 2008 року. ( а.с.19-20).

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, між ВАТ « ВТБ», правонаступником якого є ПАТ « ВТБ Банк » та ОСОБА_2 18 серпня 2008 року укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передав в іпотеку наступне майно: житловий будинок № 47 по вул. Городищанській м. Малина, земельні ділянки площею 0,1 га та 0,0903 га , що знаходяться по

вул. Городищанській,47 м. Малина. ( а.с. 30- 31).

Житловий будинок та земельні ділянки належать ОСОБА_2 на праві власності відповідно до свідоцтва на нерухоме майно від 12 жовтня 2006 року та державних актів на право власності на земельні ділянки. ( а.с. 33-35).

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено , що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року позов ПАТ « ВТБ Банк » до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто заборгованість за кредитним договором № 20.00.000229 від 15 серпня 2008 року в розмірі 143414,56 грн., а саме 62966,30 грн. заборгованості за кредитом, 65187,47 грн. заборгованості за відсотками та 15260,79 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10 листопада 2016 року, рішення суду від 19.08.2016 року залишено без змін.

Станом на день ухвалення рішення, заборгованість за рішенням суду від 19.08.2016 року не стягнута, рішення суду не виконано.

Позивачем визначено заборгованість по кредитному договору , яка станом на 12 січня 2017 року становить 171294,31 грн. з яких борг за кредитом - 64608,20 грн., борг за процентами 52632,99 грн., пеня - 39253,12 грн., штраф за невиконання зобовязань 14800 грн.

Представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 заявлено про застосуванням судом при вирішенні спору позовної давності при стягненні заборгованості за договором..

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума пені, що з врахуванням наданого розрахунку, становить 33181,74 грн.

В решті сума заборгованості за кредитним договором залишається без змін.

Розмір заборгованості відповідачами не спростований.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини.

Тому суд приходить до висновку, що при наявній заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором у банку виникло право вимоги, яке може бути реалізовано шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині вимог про виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації місця проживання позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, частиною першою, другою статті 39 Закону України « Про іпотеку»» , передбачено , що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Судом встановлено, що в іпотеку передано житловий будинок, який не був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому відсутні, передбачені законом підстави для виселення мешканців із цього будинку без надання їм іншого постійного житла.

Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом міграційної служби у відповідності до вимог ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні », а тому вирішення даного питання не є компетенцією суду.

З ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2478,34 грн. в дольовому порядку по 1239,17 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,60,81,88,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 526 ЦК України, ст.ст. 1,33,38,39 Закону України « Про іпотеку », суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 серпня 2008 року № 20.00.000229, яка станом на 12 січня 2017 року становить 165222,93 грн. з яких борг за кредитом - 64608,20 грн., борг за процентами 52632,99 грн., пеня 33181,74 грн., штраф за невиконання зобовязань 14800 грн. звернути стягнення на наступні предмети іпотеки:

цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Малин по вул. Городищанська,47 загальною площею 76,8 м-2, житловою площею 63,5 м-2, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1883 від 12 жовтня 2006 року, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів з початковою ціною продажу 533156,41 грн., яка визначена субєктом оціночної діяльності за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 Закону України « Про іпотеку »;

земельну ділянку площею 0,1 га ( кадастровий номер :01:009:0106), яка знаходиться в м. Малині по вул. Городищанська,47 та належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 002483, виданого 23 листопада 2004 року Малинською міською радою, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів з початковою ціною продажу 176175,03 грн., яка визначена субєктом оціночної діяльності за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 Закону України « Про іпотеку »

земельну ділянку площею 0,0903 га ( кадастровий номер :01:009:0107) , яка знаходиться в м. Малині по вул. Городищанська,47 та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 002484, виданого 23 листопада 2004 року Малинською міською радою, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів з початковою ціною продажу 106233,05 грн., яка визначена субєктом оціночної діяльності за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 Закону України « Про іпотеку ».

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк » судові витрати в розмірі 2478,34 грн. в дольовому порядку по 1239,17 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги якщо така скарга не була подана.

Суддя: ОСОБА_6