Справа № 344/150/15-ц
Провадження № 2/344/89/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу вкладу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу вкладу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_2 вимоги мотивував тим, що 19.11.2010 року ним з ПАТ КБ ПриватБанк було укладено депозитний договір №SAMDN 7350, відповідно до якого передав відповідачу кошти в розмірі 60 000,00 грн. на строк 24 місяці з виплатою 16% річних і періодом нарахування відсотків по вкладу 1 місяць. Вклад був оформлений в м.Євпаторія, АР Крим. Після закінчення терміну, договір був автоматично пролонгований ще на 24 місяці і новою відсотковою ставкою 18% (з 20.11.2012 року по 19.11.2014 року). 17.03.2014 року зі сторони відповідача було заблоковано рахунки позивача, відкриті в АР Крим та припинено виплату відсотків за Депозитом. 11.11.2014 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення вкладу та відсотків по депозиту у звязку із закінченням терміну дії договору 20.11.2014 року, однак отримав відмову. Вважає такі дії відповідача необгрунтованими та незаконними, а тому просив стягнути 68 077 грн. 83 коп. заборгованості за депозитним договором №SAMDN 7350. Крім цього, у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань по договору, просив стягнути з нього 1 276,52 грн. пені, 201,17 грн. - 3%; річних та 1 405,55 грн. інфляційних втрат за період з 21.02.2014 року по 20.11.2014 року. У звязку з припиненням нарахування та виплати відсотків по депозиту, позивач, будучи студентом, опинився в скрутному матеріальному становищі, що позначилось на його фізичному та моральному стані. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача 10 000,00 грн. моральної шкоди.

Під час судового розгляду позивачем неодноразово подавались заяви про уточнення позовних вимог (а.с.22-25, 71-74, 84-88, 131-138).

В судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідача 60 000 грн. 00 коп. вкладу, 8 077 грн. 83 коп. заборгованості по виплаті відсотків, 38 855 грн. 66 коп. інфляційних втрат, 3 961 грн. 57 коп. - 3% за користування коштами та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Просив позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, суду повідомила, що згідно п. 5 Постанови НБУ №260, банки, в тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і м. Севастополя. Рішенням Центрального банку Російської Федерації від 21.04.2014 року також було припинено з 21.04.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим ПАТ КБ «ПриватБанк». Законодавством Російської Федерації було призначено, а автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати, в тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», поза волею відповідача. Таким чином, дана організація замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача. За таких обставин представник відповідача вважає ПАТ КБ «ПриватБанк» неналежним відповідачем. На підставі вищенаведеного просили в задоволенні позову відмовити.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором депозиту.

Відповідно до п. 1.27 ч. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно ст. 13 Закону порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Порядок інформування клієнта про рух коштів за його рахунком визначається нормативно- правовими актами Національного банку України. Пунктами 14.8, 14.9 ст. 14 Закону передбачено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу.

19.11.2010 року на підставі заяви ОСОБА_1 в ПАТ КБ Приватбанк було укладено депозитний договір №SAMDN 7350 та видано картку (а.с.6).

На виконання вказаного договору позивачем ОСОБА_1 на рахунок №4621 було внесено кошти в сумі 60 000,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.165).

Відповідно до п. 5 заяви №SAMDN 7350 від 19.11.2010 року вказана угода разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.6).

Дана угода була укладена у відділенні ПАТ КБ Приватбанк в м.Євпаторія, АР Крим, де і був відкритий рахунок. В зв'язку з тимчасовою окупацією території АР Крим з боку Російської Федерації, в березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було обмежено доступ до банківських рахунків, відкритих на території АР Крим, в тому числі до рахунка, який належить позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частинами 1, 2 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

07.11.2014 року позивач звернувся із заявою до голови правління ПАТ КБ Приват Банк про видачу коштів з депозитного вкладу №SAMDN 7350 та всі невиплачені відсотки за депозитом за період з 20.02.2014 року по 20.11.2014 року у звязку із закінченням терміну дії договору 20.11.2014 року (а.с.8). Таким чином засвідчив свої наміри припинити дію договору.

13.11.2014 року №20.1.0.0.0/7-20141111/3833 провідним спеціалістом з розробки технологій обробки вхідної кореспонденції від клієнтів ГО ОСОБА_3 Позивачу надано відповідь на подану ним заяву, відповідно до якої можливість проведення банківських операцій у звязку з окупацією АР Крим обмежена (а.с.9, 10).

При цьому ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує факту наявності укладеного між сторонами договору та зобовязання щодо повернення депозитного вкладу, процентів по ньому.

Положеннями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Посилання представника відповідача щодо неналежності ПАТ КБ «ПриватБанк», як відповідача, судом не береться до уваги, оскільки, кошти вносились позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території АР Крим, яка станом на час розгляду справи окупована, договір № SAMDN7350 (вклад «Стандарт з щомісячною виплатою %») від 19.11.2010 року укладено між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську, а також, що згідно ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідач відповідає за своїми зобов"язаннями всім своїм майном відповідно до діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянином України.

Посилання представника відповідача на нормативні акти Російської Федерації суперечать положенням ст. ст. 5, 10 ЦК України, відповідно до яких цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Актами цивільного законодавства є Цивільний кодекс України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України..

Боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 525 ЦК України). Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Як встановлено у судовому засіданні сума депозитного вкладу станом на час розгляду справи становить 60 000,00 грн., оскільки, згідно умов договору прийом додаткових внесків на вклад не здійснюється.

Відповідач не довів суду, що сума вкладу є іншою, що він виконав умови договору по поверненню депозитного вкладу, а позивач вклад повністю та/або частково отримав.

Договором SAMDN7350 (вклад «Стандарт з щомісячною виплатою %») від 19.11.2010 року, Умовами і правилами розміщення депозитних вкладів у банку передбачений обов"язок банку нарахувати та щомісячно виплачувати проценти у визначеному договором розмірі. Відповідач не довів того, що він виконував умови договору по перерахуванню відсотків, а позивач відсотки отримав.

За таких обставин, вклад та проценти підлягають виплаті позивачу у розмірі, визначеному договором.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 60 000 грн. 00 коп. вкладу та 8 077 грн. 83 коп. заборгованості по виплаті відсотків.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 38 855 грн. 66 коп. інфляційних втрат, 3 961 грн. 57 коп. - 3% річних за користування коштами як способу захисту майнового права та інтересу позивача, то така вимога підлягає до задоволення, оскільки, відповідачем не виконано взятих на себе зобовязань за умовами договору.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст. 552, ч. 2 ст 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідач своїм правом надати зауваження чи заперечення щодо розрахунку позивача не скористався.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., то вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем не представлено переконливих доказів заподіяння йому такої шкоди. Крім того, правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі є договірними, а у відповідності до укладеного договору відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що грунтуються на вимогах закону та підлягають до часткового задоволення.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки, позивача було звільнено від його сплати.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 509, 526, 651, 1058, 1066, 1067, 1074, 1075 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу вкладу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, місцезнаходження якого: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, код 14360570 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. вкладу, 8 077 (вісім тисяч сімдесят сім) грн. 83 коп. заборгованості по виплаті відсотків, 38 855 (тридцять вісім тисяч вісімсот пятдесят пять) грн. 66 коп. інфляційних втрат, 3 961 (три тисячі девятсот шістдесят одну) грн. 57 коп. - 3% за користування коштами, а всього 110 895 (сто десять тисяч вісімсот девяносто пять) грн. 06 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, місцезнаходження якого: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, код 14360570 - в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.