Справа № 713/39/17
Провадження №4-с/713/2/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

за участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця цивільну справу за скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_1, на рішення державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2, про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязання вчинити певні дії, у виконавчому провадженні ВП №52509408, де заінтересованою особою є ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2017 року представник ПАТ «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою на рішення державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2, про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязання вчинити певні дії, у виконавчому провадженні ВП №52509408, де заінтересованою особою є ОСОБА_3

В скарзі зазначив, що 06.08.2008 Вижницьким районним судом Чернівецької області видано судовий наказ у справі №2-н-195/09 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 22912,93 грн., судового збору в розмірі 114,56 грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 10,00 грн.

Згідно заяви від 26.09.2016 року, предявлено судовий наказ до Вижницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області для примусового виконання.

29.12.2016 року на адресу АТ «Брокбізнесбанк» надійшла постанова державного виконавця Вижницького ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Стражир Л.В., про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016 року, ВП№52509408 з оригіналом судового наказу виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області від 08.07.2009 року, де зазначено, що у боржника відсутні кошти та рухоме і нерухоме майно, та будь-які доходи на які може бути звернуто стягнення. Постанову винесено на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вважає постанову такою, що не відповідає вимогам Закону та є протиправною, оскільки станом на 29.12.2016 року на адресу АТ «Брокбізнесбанк» жодних документів щодо проведених виконавчих дій в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження не надходило, що позбавило АТ «Брокбізнесбанк», як стягувача доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. В оскаржуваній постанові не міститься інформація про відсутність чи наявність будь-яких доходів боржника за трудовими договорами, не зазначено, чи є боржник отримувачем соціальних допомог та пенсії. Тобто, ухвалюючи постанову державний виконавець Стражир Л.В. не підтвердив жодним чином те, що державним виконавцем дійсно були зроблені відповідні запити та отримані на них відповіді, проведені будь-які виконавчі дії відповідно до наданих Законом України «Про виконавче провадження» прав державному виконавцю. Таким чином, державний виконавець не здійснив жодних реальних виконавчих дій по примусовому виконанню судового наказу, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області у справі №2-н-195/09.

Зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження не надходила до АТ «Брокбізнесбанк», а постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена 22.12.2016 року №52509408 надійшла лише 29.12.2016 року, що є грубим порушенням норм закону «Про виконавче провадження», та в результаті чого АТ «Брокбізнесбанк» був позбавлений можливості та законного права отримати інформацію навіть з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Вважає дії державного виконавця Стражир Л.В. незаконними, безпідставними, і такими, що порушують права та інтереси АТ «Брокбізнесбанк» як стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 10.06.2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 р. № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» про що було здійснено публікацію у газеті «Голос України» №113 (5863) від 14.06.2014 (рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 103 від 21.05.2015 продовжено строк ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» до 10.06.2016 включно). Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.06.2016 №896 продовжено процедуру ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_4 до 10.06.2018 включно.

Просить визнати дії державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_2, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016 року ВП №52509408 при примусовому виконанні судового наказу виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області у справі №2-н-195/09 за заявою АТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22912,93 грн., судового збору в розмірі 114,56 грн., витрат на ІТЗ у розмірі 10,00 грн. незаконними та скасувати. Зобовязати державного виконавця Стражир Л.В. відновити виконавче провадження ВП №52509408 щодо примусового виконання судового наказу Вижницького районного суду у справі №2-н-195/09 за заявою АТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22912,93 грн., судового збору в розмірі 114,56 грн., витрат на ІТЗ у розмірі 10,00 грн.

В судове засідання представник ПАТ «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_1 не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду скарги від представника ПАТ «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд скарги у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання державний виконавець Стражир Л.В. не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд скарги у її відсутність та письмове заперечення, відповідно до якого зазначено, що у Вижницькому районному відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП №52509408 на виконання судового наказу №2-н-195/09 виданого Вижницьким районним судом 08.07.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» боргу в сумі 23037,49 грн. 04.10.2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та за вих.№02-37/6009 надіслана сторонам виконавчого провадження. 11.11.2016 року державним виконавцем подано запити до відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області та згідно відповіді від 14.11.2016 року за боржником не значиться земельних ділянок. Згідно відповіді територіального сервісного центру №7342 регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області транспортних засобів на імя ОСОБА_3 не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. 06.12.2016 року Міліївською сільською радою надано інформацію, що боржник зареєстрований, але на даний час не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 не отримує жодних доходів, на які можна було б звернути стягнення і рахунки на її імя не відкриті у банках та інших фінансових установах. Згідно раніше поданих запитів 10.02.2016 року за боржником також не значилось жодного з вище переліченого майна. На адресу Вижницького районного відділу ДВС жодного разу не надходило заяв про надання інформації про хід виконання зазначеного виконавчого провадження, а у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено ідентифікатор доступу через який пошукові системі через інтернет можна при бажанні ознайомитись з діями вчиненими по справі. Згідно ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про повернення виконавчого документу стягувачу надіслана у термін, так як, 22.12.2016 року відправлена, а 24 і 25 грудня були вихідними днями. Просить відмовити в задоволенні заяви.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП №52509408, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 08 липня 2009 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за заявою АТ «Брокбізнесбанк», в особі Чернівецької філії АТ «Брокбізнесбанк» видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 22912,93 грн. за кредитним договором від 14.08.2008 року на користь АТ «Брокбізнесбанк» в особі Чернівецької філії АТ «Брокбізнесбанк» та стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь АТ «Брокбізнесбанк» в особі Чернівецької філії АТ «Брокбізнесбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 114,56 грн. та 44,10 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, що підтверджується його копією.

З копії заяви АТ «Брокбізнесбанк» №7055 від 26.09.2016 року вбачається, що АТ «Брокбізнесбанк» звернувся до Вижницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із заявою про примусове виконання рішення та просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області, прийнятого 06.08.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 22912,93 грн., судового збору в сумі 114,56 грн. та 10,00 грн. витрат на ІТЗ.

04.10.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанні судового наказу №2-н-195/09, виданого 08.07.2009 року, Вижницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 22912,93 грн., судового збору в сумі 114,56 грн. та 10,00 грн. витрат на ІТЗ. Боржнику надано строк до 10.10.2016 року добровільно виконати рішення суду, що підтверджується копією постанови.

З довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №190882916 від 22.12.2016 року наданої на запит державного виконавця Стражир Л.В. вбачається, що відомості щодо прав ОСОБА_3 на нерухоме майно в державному реєстрі речових прав відсутні.

З довідки відділу Держгеокадастру №11-28-0.2-3475/2-16 від 14.11.2016 року вбачається, що згідно даних реєстру правопосвідчуючих документів зареєстрованих та виданих до 01.01.2013 року на прізвище ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 немає зареєстрованих державних актів на право власності на земельні ділянки.

У подальшому перевірка щодо виявлення рахунків, нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, державним виконавцем, не здійснювалась.

З постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016 року у виконавчому провадженні ВП №52509408 вбачається, що на момент перевірки не виявлено у боржника майна на яке можна звернути стягнення, підтверджується довідками з УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, відділу Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області та довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачені гарантії виконання судового рішення.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у ст.14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав та, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.384 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст.386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

За приписами ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 12.06.2016 року, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» редакції від 12.06.2016 року, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 12.06.2016 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 12.06.2016 року, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 12.06.2016 року, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною

другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з вимогами ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 12.06.2016 року, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами -підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10)звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Аналогічні за змістом права державного виконавця також передбачені ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набув чинності з 05.10.2016 року.

Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.37 в редакції від ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набув чинності з 05.10.2016 року, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Виходячи зі змісту ч.1, 2 статті 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оцінюючи надані заявником та державним виконавцем докази та приведені вище норми законодавства, суд вважає, що вимоги за скаргою знайшли підтвердження та ґрунтуються на нормах закону, виконавець не вжив всіх передбачених законом заходів по примусовому виконанню рішення суду, чим порушено права стягувача, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання

Таким чином вимога представника заявника щодо відновлення виконавчого провадження задоволенню не підлягає, оскільки порядок відновлення провадження чітко передбачений та визначений ЗУ «Про виконавче провадження». Виходячи зі змісту закону суд не має права зобов'язувати до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відновити виконавчі дії у виконавчому провадженні після скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві вправі лише державний виконавець.

Відповідно до ст.388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Таким чином, з Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області необхідно стягнути судовий збір в сумі 1600,00 гривень в дохід держави.

Відповідно до ст.389 ЦПК України про виконання ухвали органу державної виконавчої служби необхідно повідомити районний суд не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

На підставі ст.ст.19, 124 Конституції України, ст.ст.2, 5, 6, 11, 18, 37, 41 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.10, 14, 60, 383-389 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2, про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 від 22.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, у виконавчому провадженні ВП №52509408.

Стягнути з Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (59200, м.Вижниця, вул.Українська, 95), судовий збір в сумі 1600,00 (ОСОБА_4 тисяча шістсот) гривень в дохід держави.

Вижницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області повідомити Вижницький районний суд Чернівецької області про виконання даної ухвали в місячний строк з дня одержання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич