11.01.2017 Справа № 756/6183/16-ц
Унікальний №756/6183/16-ц
Провадження №2-з/756/20/17
У Х В А Л А

11 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання усного правочину дійсним, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання усного правочину дійсним, стягнення коштів.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року відкрито провадження у справі.

10 січня 2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить визначити вид забезпечення позову у спосіб накладення арешту на частину нерухомого майна відповідача, що перебуває за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на підставі договору даруваннявід 17.04.2008.

Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»)

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. До того ж, позивачем не долучено до заяви доказів перебування у власності відповідача нерухомого майна, арешт на яке він просить накласти.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

З викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання усного правочину дійсним, стягнення коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов