Справа № 310/7894/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, представників відповідачів- Новікова О.А., ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4; поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1; у власності ОСОБА_4 залишити 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.04.1995 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 Перебуваючи у шлюбі, на імя ОСОБА_6 сторони придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 30.04.2003 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.04.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (рішення набрало законної сили 13.05.2014 року).

Зазначає, що домовленості між сторонами щодо поділу майна що є спільною сумісною власністю подружжя досягнуто не було. Шлюбний договір між сторонами не укладався , а тому вважає, що майно набуте ними за час шлюбу має бути поділене по 1/2 частці кожному з подружжя.

В судовому засіданні представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_7 та представник ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнали.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копією рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу; договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30.04.2003 року, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за р.№968.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно - будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК України та ст. 372 ЦК України.

З приписами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 212 -215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

У власності ОСОБА_4 залишити 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в сумі 3000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко