Номер провадження: 22-ц/785/18/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дошкільного навчального закладу «Стругураш» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дошкільного навчального закладу «Стругураш» (надалі за текстом ДНЗ «Стругнураш») про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтуванні свого позову ОСОБА_2, посилається на ті обставини, що з 15 жовтня 2012 року працює на посаді сторожа в ДНЗ «Стругураш» с. Крутоярівка, після прийняття його на роботу головою Крутоярівської сільської ради, оскільки ДНЗ «Стругураш» є комунальною власністю, ОСОБА_2 була надана посадова інструкція сторожа та встановлений робочий графік день через день з 17:00 години одного дня до 07:00 години наступного дня.

З 22 лютого 2016 року по 02 квітня 2016 року ОСОБА_2 перебував на лікарняному, а саме стаціонарно лікувався в КЗ «Старокозацька районна лікарня». Однак, в порушення встановлених трудових норм, зокрема ч.3 ст. 40 КЗпП, завідуюча ДНЗ «Стругураш» ОСОБА_3 15.03.2016 року, на підставі безліч актів про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці, видала Наказ № 2 про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади. Тобто, звільнення працівника відбулось під час перебування останнього на лікарняному, що, як наголошує позивач, є грубим порушення трудового законодавства.

ОСОБА_4 того, позивач посилається на те, що завідувач ДНЗ «Стругураш» ОСОБА_3 не мала повноважень на звільнення працівника, оскільки заклад відноситься до комунальної власності та знаходиться на балансі Крутоярівської сільської ради, трудові відносини ОСОБА_2 склалися саме з органом місцевого самоврядування, тому правом на звільнення працівників наділений лише Голова сільської ради.

Факт свого незаконного звільнення ОСОБА_2 також обґрунтовує висновками головного управління Держпраці в Одеській області, що були надані 27.04.2016 року за результатами проведеної перевірки.

Позивач та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи міститься їх прохання розглянути позовну заяву за їх відсутністю.

Представник відповідача завідувач ДНЗ «Стругураш» ОСОБА_4, в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до Дошкільного навчального закладу "Стругураш" про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді сторожа Дошкільного навчального закладу «Стругураш» с. Крутоярівка загального типу комунальної власності.

Стягнуто з Дошкільного навчального закладу «Стругураш» с. Крутоярівка на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15 березня 2016 року до 26.09.2016 року.

Стягнуто заробітну плату з Дошкільного навчального закладу «Стругураш» с. Крутоярівка загального типу комунальної власності на користь ОСОБА_2 в межах одного місяця в розмірі 1400 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Крутоярівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, справу направити до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на новий розгляд, посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, а також, судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуєване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду за захистом своїх трудових прав позивач зазначив особу, яка на його думку порушила його права , а саме ДНЗ «Стругураш», з яким позивач фактично перебував у трудових відносинах під керівництвом завідуючої, визначаючи її відповідальною за порушення належних йому прав, а тому суд першої інстанції зробив висновок про те, що посилання позивача є повністю обґрунтованими, рішення про його звільнення відноситься виключно до компетенції голови Крутоярівської сільської ради, оскільки саме орган місцевого самоврядування приймав його на роботу, заклад є комунальною власністю та така норма прямо передбачена пунктом 1.1 вищезазначеної посадової інструкції - сторож ДНЗ «Стругураш» призначається та звільняється сільським головою.

Однак із даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Як встановлено судом та матеріалами справи підтверджується, 15 жовтня 2012 року розпорядженням голови Крутоярівської сільської ради за № 27/ос, ОСОБА_2 було призначено на посаду сторожа ДНЗ «Струнгураш», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 13).

15 березня 2016 року ОСОБА_2, було звільнено з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом завідувача ДНЗ (а.с. 11).

З даним наказом ОСОБА_2 було ознайомлено 17 березня 2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача (а.с. 11).

Відповідно до статуту ДНЗ «Струнгураш» засновником дошкільного закладу є Крутоярівська сільська Рада Білгород-Дністровського району та є коммунальною власністю Крутоярівської сільської ради, заробітна плата працівникам дитячого закладу виплачивається з бюджетних коштів Крутоярівської сільської ради, сільська рада нараховує заробітну плату, оплачує лікарняні, веде табель урахування робочого часу, питання прийому-звільнення вирішуються сільським головою разом з завідувачем дитячим закладом (а.с. 57 - 68).

Зважаючи на те, що наказ про звільнення ОСОБА_2, видані неповноважною особою, висновки суду першої інстанції про поновлення на роботі та стягненні заробітної плати за час вимущеного прогулу, зроблені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Процесуальне становище апелянта Крутоярівської сільської ради, з якою у позивача фактично виник матеріально-правовий спір з приводу незаконного звільнення та стягнення заробітної плати за час вимущеного прогулу, у цій справі не визначено, ця особа не була залучена до участі у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст.30 ЦПК).

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК України).

Сторони, крім прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПК України, мають ще додаткові права, встановлені ст. 31 ЦПК України.

Предявляючи позов, позивач у якості відповідача зазначив лише ДНЗ «Струнгураш».

У процесі розгляду справи, у порядку ст. 33 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача та не відбулось залучення до справи як співвідповідача Крутоярівську сільську раду.

Тобто, даний позов предявлено без залучення обовязкового відповідача в особі Крутоярівської сільської ради, а відтак, суд першої інстанції, задовольняючи такий позов фактично вирішив, питання про його права та обовязки, що є не допустимим.

Інші доводи апелянта не можуть бути прийняти до уваги, тому, що до справи при розгляді у суду першої інстанції не був залучений в якості співвідповідача засновник комунального закладу ДНЗ «Струнгураш».

Законодавець, виключивши можливість апеляційного суду скасувати у такому випадку рішення суду з направленням справи на новий розгляд, не змінив положення ст. 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та не наділив апеляційний суд правом скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити спір як суд першої інстанції.

Скасування рішення в такому випадку не позбавляє права позивача на пред`явлення позову і до цієї особи.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дошкільного навчального закладу «Стругураш» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець