Справа № 367/676/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ПКПП "Теплокомунсервіс" про неналежне виконання комунальних послуг та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з березня 2006 року він є власником квартири АДРЕСА_2. відповідач - ПКПП "Теплокомунсервіс" згідно з умовами взаємного договору від 29.11.2006 року повинен був бути виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Він своєчасно сплачує за послуги, які надаються. Відповідач свої обов'язки не виконує належним чином, яке виявилося в наступному.

В квітні 2008 року він за свій рахунок придбав індивідуальний теплолічильник марки ULTRAHEAT 2 WR6214-78870-OND4 № 65633346. Фахівцем "ТКС" він був встановлений для обліку теплопостачання до його квартири і з того часу знаходиться на обліку у відповідача. Строк повірки теплолічильника минув у 2012 році. Відповідно діючих в Україні Законів і норм періодична повірки, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку здійснюється за рахунок виконавця послуг. Вимоги до відповідача з цього приводу їм проігноровані з метою перекласти всупереч законодавству ці обов'язки на нього. Відповідь Київського обласного науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації на його запит ще раз підтвердила неправомірність дій відповідача. Між тим, всупереч діючим нормам відповідач з квітня 2015 року нараховує плату за опалення його квартири не по показникам його індивідуального теплолічильника, а по загальнобудинковому. Його претензія від 24.11.2015 року про проведення повірки теплолічильника відповідачем до 10.12.2015 року залишилась без задоволення.

Неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків стосується також ненадання їм з квітня 2014 року послуги з постачання гарячої води, що суперечить не тільки законодавству, а і п. п. 1, 20 взаємного договору. Відповідно до умов вищезазначеного договору звільнення від відповідальності можливе тільки при настанні форс-мажорних обставин (п. 27 договору), які за цей період не відбувались. На його виклик відповідача і балансоутримувача від 24.11.2015 року для складання акту-претензії представники "ТКС" і БУЖКГ не з'явилися; акт-претензія, який був складний згідно законодавства 27.11.2015 року з участю споживачів будинку, був наданий відповідачу 01.12.2015 року і залишився без задоволення. Непередбачені та необґрунтовані дії відповідача привели не тільки до значних витрат по вимушеному придбанню ним водонагрівача вартістю 2 985,72 гривень, а і на витрати по його транспортуванню, монтажу, профілактичному обслуговуванню, шалених витрат на електроенергію при сучасних тарифах.

Порушення відповідачем своїх обов'язків стосується і того, що за період з листопаду 2014 року до листопаду 2015 року включно відповідач безпідставно витребував оплату за опалення МЗК (місць загального користування) в сумі 436,42 грн., а він її помилково перерахував. Отримання відповідачем цієї цільової оплати вважає незаконним і безпідставним, оскільки відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року споживач оплачує послуги за опалення МЗК тільки за умови здійснення балансоутримувачем заходів утеплення; наказом Мінпаленерго України № 620 від 10.12.2008 року затверджені саме Правила підготовки теплових господарств до опалювального періоду, які зобов'язують теплопостачальника разом з балансоутримувачем перевіряти технічний стан МЗК з складанням до 25 вересня кожного року акту готовності з участю представників мешканців будинку. Запити до відповідача щодо наявності цих документів залишаються без відповідей, а участі в обстеженні МЗК мешканці будинку ніколи не приймали. Невиконання вище означених норм призвело до того, що замість опалення МЗК до 16 градусів , опалюється навколишнє середовище. Опалення МЗК і оплати за нього не передумовлені жодним пунктом діючого між ним і відповідачем взаємного договору, більш того, відповідач не відокремлює оплату за опалення МЗК від сфальсифікованої оплати за опалення квартири, умисно позбавляючи його будь-якого контролю.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем норм законів, а також взятих на себе договірних обов'язків є порушенням його прав споживача відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" і завдало йому матеріальної шкоди у розмірі 2 985,72 грн. тільки за рахунок вимушеного придбання водонагрівача.

Також позивач вказує, що окрім матеріальної відповідачем було завдано йому і великої моральної шкоди, яка стала слідством його умисних і довготривалих знущань. Впродовж декілька років він намагався привести їх відносини до рівня законних і прозорих. Натомість відповідач всіляко ухилявся від нормалізації відносин, обмежуючись або відписками, або відмовами в зустрічах, що і призвело до судового позову. Його намагання привести взаємодії до правового поля закінчилася тим, що відповідач почав здійснювати точений тиск на нього - неугодного йому споживача - керівника громадської організації "Свідомі громадяни", постійне незаконне вимагання акту перевірки індивідуального тепло лічильника, ігнорування його показників, фальсифікацію розрахунків опалення, приховування інформації, виділяє таким чином лише його із 247 мешканців будинку. Завдяки цьому його супроводжують глибокі фізичні і душевні страждання, погіршилися здібності і можливості повноцінного існування за рахунок стрибків тиску, вимушеного лікування, погіршення загального стану здоров'я. Будучи людиною похилого віку, інвалідом 2 групи з двома протезованими тазостегновими суглобами, він у повній мірі пізнав тяжкість вимушених змін в своїх життєвих стосунках, коли, відчуваючи постійну несправедливість, з'являється почуття того, що кожний крок може бути останнім.

Своє порушене конституційне і законне право він вимушений, крім відшкодування матеріальних збитків, відновлювати подальшим довготривалим лікуванням внаслідок неправомірної діяльності відповідача - приватного підприємства, спілкування з керівництвом якого можливо було тільки один раз після особистого телефонного дзвінка йому від мера міста і то супроводжувалося приниженням. Посилаючись на вищевикладене і керуючись нормами Законів України (ст. ст. 22, 23, 440-1 ЦКУ, Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р.) він оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 25 000,0 гривень, частину якої він як голова громадської організації має намір направити на благодійність.

Позивач просив зобов'язати відповідача за його рахунок провести і продовжувати надалі повірки його індивідуального теплолічильника і нараховувати оплату за опалення квартири тільки за його показниками; стягнути з відповідача на його користь 3 422,14 гривень матеріальної шкоди, в т.ч. 2 985,72 грн. за вимушено придбаний водонагрівач і 436,42 грн., як безпідставно отримані за опалення МЗК; стягнути з відповідача на його користь 25 000,0 гривень за моральну шкоду.

В подальшому під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та посилаючись на зазначені вище обставини, також вказує, що його претензія від 24.11.2015 року про проведення повірки теплолічильника відповідачем до 27.04.2016 року залишалась без задоволення і лише 10.02.2016 року він отримав від ПКПП "Теплокомунсервіс" лист № 51 від 05.02.2016 року з повідомленням про їх запізнілу готовність виконати повірку його індивідуального теплолічильника. Цим листом відповідач фактично підтверджує свою провину в ненаданні своєї обов'язкової своєчасної послуги і тим самим визнає переконливо факт неправомірного нарахування оплати за опалення його квартири по загально будинковому теплолічильнику, а не по індивідуальному за жовтень-грудень 2015 року та січень 2016 року, яка складає суму 1 453,51 гривень.

Неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків стосується також ненадання їм з квітня 2014 року послуги з постачання гарячої води, що суперечить не тільки законодавству, а і п. п. 1, 20 взаємного договору. Відповідно до умов вищезазначеного договору звільнення від відповідальності можливе тільки при настанні форс-мажорних обставин (п. 27 договору), які за цей період не відбувались. На його виклик відповідача і балансоутримувача від 24.11.2015 року для складання акту-претензії представники "ТКС" і БУЖКГ не з'явилися; акт-претензія, який був складний згідно законодавства 27.11.2015 року з участю споживачів будинку, був наданий відповідачу 01.12.2015 року і залишився без задоволення. Непередбачені та необґрунтовані дії відповідача привели не тільки до значних витрат по вимушеному придбанню ним водонагрівача вартістю 2 985,72 гривень, а і на витрати по його транспортуванню, монтажу, профілактичному обслуговуванню, шалених витрат на електроенергію при сучасних тарифах.

Порушення відповідачем своїх обов'язків стосується і того, що за період з листопаду 2014 року до листопаду 2015 року включно відповідач безпідставно витребував оплату за опалення МЗК (місць загального користування) в сумі 436,42 грн., яка була ним сплачена, що він вважає безпідставним і беззаконним. Опалення МЗК і оплати за нього непередумовлені жодним пунктом діючого між ним і відповідачем взаємного договору, більше того, відповідач не відокремлює оплату за опалення МЗК від сфальсифікованої оплати за опалення квартири, умисно позбавляючи його будь-якого контролю, про що яскраво свідчить порівняння показників оплат за опалення його і сусідньої квартири з встановленим водночас з ним і досі не повіреним сусіднім теплолічильником квартири 51. Не забезпечивши утеплення МЗК, відповідач продовжував нарахування опалення його квартири по загально будинковому лічильнику, безпідставно приєднуючи до цього незаконну оплату за опалення МЗК. Згідно розрахунку безпідставно нараховані і отримані відповідачем кошти за опалення квартири позивача з цього приводу за лютий-березень 2016 року складають 752,27 гривень.

Окрім вищенаведеного відповідачем було завдано йому і велику моральну шкоду, яка стала слідством його умисних і довготривалих знущань. Впродовж декілька років він намагався привести їх відносини до рівня законних і прозорих. Натомість відповідач всіляко ухилявся від нормалізації відносин, обмежуючись або відписками, або відмовами в зустрічах, що і призвело до судового позову. Його намагання привести взаємодії до правового поля закінчилася тим, що відповідач почав здійснювати точений тиск на нього - неугодного йому споживача - керівника громадської організації "Свідомі громадяни", постійне незаконне вимагання акту перевірки індивідуального тепло лічильника, ігнорування його показників, фальсифікацію розрахунків опалення, приховування інформації, виділяє таким чином лише його із 247 мешканців будинку. Завдяки цьому його супроводжують глибокі фізичні і душевні страждання, погіршилися здібності і можливості повноцінного існування за рахунок стрибків тиску, вимушеного лікування, погіршення загального стану здоров'я. Будучи людиною похилого віку, інвалідом 2 групи з двома протезованими тазостегновими суглобами, віну повній мірі пізнав тяжкість вимушених змін в своїх життєвих стосунках, коли, відчуваючи постійну несправедливість, з'являється почуття того, що кожний крок може бути останнім. За весь час так званих взаємовідносин з відповідачем він відчуває різке погіршення здоров'я, аритмію, підвищення кров'яного тиску, що викликано постійним небажанням відповідача виконувати свої обов'язки, які обумовлені чинним законодавством. Погіршений стан здоров'я потребує щоденного медичного контролю за тиском і тому він був вимушений придбати медичний прилад (тонометр) ціною 618,72 гривень. Крім того про стан його здоров'я свідчать медичні довідки.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем норм законів, а також взятих н себе договірних обов'язків є порушенням його прав споживача відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" і завдало йому матеріальної шкоди на загальну суму 6 246,64 гривень.

Посилаючись на вищевикладене і керуючись нормами Законів України (ст. ст. 22, 23, 440-1 ЦКУ, Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р.) він оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 25 000,0 гривень, частину якої він як голова громадської організації має намір направити на благодійність.

В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив зобов'язати відповідача за його рахунок провести та продовжувати надалі повірки його індивідуального теплолічильника і нараховувати оплату за опалення квартири тільки за його показниками; стягнути з відповідача на його користь 6 246,64 гривень матеріальної шкоди; стягнути з відповідача на його користь 25 000,0 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві та крім того суду пояснив, що він отримував субсидію та проводив оплату з її урахуванням, відповідач провів повірку теплолічильника у його квартирі 10 серпня 2016 року, він це визнає, він звернувся до суду із даним позовом як фізична особа, а не як голова громадської організації. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення, також суду пояснила, що відповідачем 10 серпня 2016 року здійснено повірку теплолічильника у квартирі ОСОБА_1; фактично ніяких матеріальних втрат позивач не ніс, т. я. в квитанціях йому вказана сума субсидії, позивачем допущена помилка у розрахунках; щодо постачання гарячої води, то воно не здійснюється взагалі, оскільки встановлені у квартирах водонагрівачі. Просила відмовити у позові повністю.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2006 року між КПП "Теплокомунсервіс" (виробник) та ОСОБА_1 (споживач), який є власником квартири АДРЕСА_1 був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виробник зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Встановлено, що в квітні 2008 року позивач за свій рахунок придбав індивідуальний теплолічильник марки ULTRAHEAT 2 WR6214-78870-OND4 № 65633346, який фахівцем "ТКС" він був встановлений для обліку теплопостачання до його квартири і з того часу знаходиться на обліку у відповідача. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про проведення повірки зазначеного теплолічильника, встановленого у його квартирі, однак відповіді не отримував.

Також у травні 2014 року позивачем було придбано водонагрівач вартістю 2 985,72 гривень, який позивач встановив у своїй квартирі.

10 липня 2015 року мешканцями будинку АДРЕСА_1 директору ПКПП "Теплокомунсервіс" був направлений акт-претензія з вимогою з початку опалювального періоду 2015-2016 р. р. поновити подачу гарячої води відповідно умов взаємних договорів, надати прозору інформацію щодо умов експлуатації дахової котельні, яка на правах власності належить мешканцям будинку, розрахунки за опалення МЗК проводити тільки після звітного місяця на підставі заактованих зовнішніх метеоданих та температур у МЗК; терміново зупинити перекладення своїх обов'язків по повірки індивідуальних теплолічильників на споживачів, згідно норм Закону України "Про метрологію і метрологічну діяльність" провести повірку прострочених теплолічильників у міжопалювальний період; сумісно з балансоутримувачем будинку (БУЖКГ) провести ревізію усіх МЗК з метою їх ремонту для досягнення в них належних температурних норм; зробити перерахунок мешканцям будинку незаконно отриманих коштів за опалення МЗК в опалювальний період 2014-2015 р. з наданням звіту; повідомити споживачів про відповідального за розгляд і виконання термінів акту-претензії.

Листом № 819 від 12.08.2015 року в. о. генерального директора ДП "Київоблстандартметрологія" Кравченко І.М. голові громадської організації "Свідомі громадяни" ОСОБА_1 було повідомлено на його лист від 03.08.2015 року № 21 про те, що згідно з ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" всі витрати, що пов'язані з повіркою, обслуговуванням та ремонтом (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд (в тому числі теплолічильники) здійснюється за рахунок підприємств, організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо-, водопостачання. З його листа можна зрозуміти, що теплолічильники знаходяться на балансі теплопостачальної організації, тому вимоги ПКПП "Теплокомунсервіс" щодо повірки теплолічильників за рахунок споживачів, на їх думку, є неправомірними.

24 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся із претензією до директора ПКПП "Теплокомунсервіс" Пирч С.В., в який вимагав негайної повірки його індивідуального теплолічильника за рахунок "Теплокомунсервіса" у тому числі його демонтаж, транспортування і монтаж.

Також встановлено, що 23 листопада 2015 року та 24 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звертався до директора ПКПП "Теплокомунсервіс" із заявами про те, що з квітня 2014 року підприємство всупереч умов діючого між ними договору від 29.11.2006 року не надає послугу по гарячому водопостачанню, чим грубо порушує п. 1 вищезазначеного договору, що примусило його придбати за свій рахунок електробойлер та просив продовж 2 днів створити комісію для складання акту-претензії з цих обставин.

27 листопада 2015 року позивачем був складений Акт-претензія про ненадання послуг по гарячому водопостачанню, який у зв'язку з відсутністю представників "Теплокомунсервісу" та БУЖКГ , які не з'явилися на виклик, був підписаний мешканцями будинку, та в якому позивач вимагав виконавця послуг ПКПП "Теплокомунсервіс" відшкодувати споживачу моральну шкоду у розмірі 25 000,0 гривень за наслідки по ненаданим послугам, зазначених в даному акті згідно з умовами договору про обов'язкове постачання гарячої води.

Встановлено, що згідно рахунків за опалення та гаряче водопостачання, виданих ПКПП "Теплокомунсервіс" позивачу ОСОБА_1 було нараховано до оплати за листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2015 року за опалення та опалення МЗК та суми боргу за попередні періоди, в тому числі з урахуванням суми субсидії та відповідних пільг. У даних рахунках відсутнє нарахування за гаряче водопостачання.

Також в судовому засіданні встановлено, що гаряча вода до будинку позивача не подається, оскільки, як стверджує представник відповідача, понад 90 % квартир будинку забезпечені водонагрівачами.

Встановлено, що позивачем 15.12.2015 року був придбаний тонометр вартістю 618,72 гривень.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка має інвалідність другої групи, а також має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів праці та має право користуватися пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Позивач неодноразово у 2015 році та у 2016 році звертався до медичних установ з приводу захворювань, що підтверджується відповідними довідками.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, матеріалами справи.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 12 цих Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що за опалення місць загального користування позивачем було сплачено 436,42 гривень. Однак, із пояснень та письмових заперечень представника відповідача вбачається, що будинок, в якому проживає позивач є новим, утепленим та не потребує додаткових заходів по його утепленню.

Оскільки беззаперечних доказів на підтвердження тих обставин, що відповідачем не проводилось заходів з утеплення місць загального користування будинку, в якому проживає відповідач під час розгляду справи суду надано не було, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми коштів у розмірі 436,42 гривень, сплачених за опалення місць загального користування.

Що стосується доводів позивача про стягнення з відповідача на його користь нарахування оплати за опалення його квартири по загальнобудинковому теплолічильнику, а не по індивідуальному за жовтень-грудень 2015 року та січень 2016 року, яка складає суму 1 453,51 гривень та за лютий-березень 2016 року, яка складає суму 752,27 гривень у зв'язку із несвоєчасним проведенням повірки індивідуального теплолічильника, який встановлений у його квартирі, суд вважає, що оскільки повірка індивідуального теплолічильника була проведена відповідачем лише 10 серпня 2016 року відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми коштів.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просив в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнути з відповідача вартість придбаного водонагрівача вартістю 2 985,72 гривень, який у зв'язку із відсутністю гарячого водопостачання, він змушений був придбати та встановити у своїй квартирі.

В судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2006 року між КПП "Теплокомунсервіс" (виробник) та ОСОБА_1 (споживач), який є власником квартири АДРЕСА_1 був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виробник зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Разом із цим як встановлено в судовому засіданні у травні 2014 року у зв'язку із відсутністю в квартирі позивача централізованого гарячого водопостачання позивачем було придбано водонагрівач вартістю 2 985,72 гривень, який позивач встановив у своїй квартирі. Також, в судовому засіданні встановлено, що гаряча вода до будинку позивача не подається, оскільки, як стверджує представник відповідача, понад 90 % квартир будинку забезпечені водонагрівачами.

Таким чином, відповідачем порушені умови вищезазначеного Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 29 листопада 2006 року, за заявами та претензіями позивача дане гаряче водопостачання до квартири позивача відповідачем відновлене не було. Разом із цим, згідно рахунків за опалення та гаряче водопостачання, виданих ПКПП "Теплокомунсервіс" позивачу ОСОБА_1 нарахування за гаряче водопостачання відповідачем не здійснювалось.

Однак, у п. 20 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 29 листопада 2006 року, яким визначена відповідальність сторін та передбачена відповідальність виробника, зокрема, у разі неналежного надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків майну та/або приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров'ю шляхом відшкодування збитків.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Суд, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог та виходячи із положень ст. 526 ЦК України прийшов до висновку, що оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивачу діями відповідача по ненаданню послуги з гарячого водопостачання заподіяно збитків майну або приміщенню споживача, тобто, позивачу, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів за придбання водонагрівача у розмірі 2 985,72 гривень.

За таких обставин суд також вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми коштів за придбаний тонометр вартістю 618,72 гривень.

Також суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача за його рахунок провести і продовжувати надалі повірки його індивідуального теплолічильника і нараховувати оплату за опалення квартири тільки за його показниками, оскільки, як встановлено в судовому засіданні та визнається сторонами, 10 серпня 2016 року відповідачем було проведено повірку індивідуального теплолічильника, який встановлений у квартирі позивача, а тому на даний час дана вимога вже виконана відповідачем. Однак позовну вимогу про зобов'язання відповідача продовжувати надалі повірки індивідуального теплолічильника позивача і нараховувати оплату за опалення квартири тільки за його показниками суд вважає необґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів порушення відповідачем його прав у майбутньому. У випадку порушення відповідачем прав позивача в майбутньому, позивач вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка має інвалідність другої групи, а також має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів праці та має право користуватися пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Позивач неодноразово у 2015 році та у 2016 році звертався до медичних установ з приводу захворювань, що підтверджується відповідними довідками. Разом із цим, із наданих позивачем доказів на підтвердження зазначених обставин неможливо зробити однозначний висновок про причинний зв'язок між захворюваннями позивача, погіршенням стану його здоров'я та діями відповідача по ненаданню послуг, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ПКПП "Теплокомунсервіс" про неналежне виконання комунальних послуг та відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Повне рішення буде виготовлене протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи 03.02.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Пархоменко