Справа № 308/8662/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівни про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівни про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19.06.1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівною був укладений шлюб, який зареєстровано Тарнівецькою сільською радою Ужгородського району. За час шлюбу у подружжя народилось дві дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька Вівіен, ІНФОРМАЦІЯ_2 Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки у них різні характери, різні погляди на життя та виховання дітей. Протягом двох років вони не проживають однією сімєю та не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачкою є неможливим, подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечитиме його інтересам та буде травмувати психіку ї молодшої доньки, яка є неповнолітньою.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб укладений 19.06.1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівною розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва серії ІІ-ФМ №279363 від 19.06.1993 року про укладення шлюбу, 19 червня 1993 року між ОСОБА_1 та Керешкені Дьердіке Жигмондівною було укладено шлюб, який зареєстровано Тарнівецькою сільською радою народних депутатів Ужгородського району, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №6. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_1.

За час шлюбу у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівни народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час повнолітня), та донька ОСОБА_3 Вівіен Арпадівна, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №329850 від 13.02.2002 року.

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівною виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівною слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 169, 174, 208, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Дьердіке Жигмондівни про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 19 червня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Керешкені) Дьердіке Жигмондівною, який зареєстровано Тарнівецькою сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №06, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5