АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2236/16-ц 22-ц/774/305/К/17
Справа № 211/2236/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/305/К/17 суддя: Папарига В.А.
Категорія - 26 (ІІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П

секретар Євтодій К.С.,

за участю: позивача- Сафронова ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод металевих конструкцій» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод металевих конструкцій», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод металевих конструкцій» (далі - ТОВ «Завод металевих конструкцій»), про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період роботи у відповідача з ним 26.10.2015 р. стався нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом. Позивач був травмований, в результаті чого отримав перелом середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. Висновком МСЕК від 09.02.2016 року йому первинно встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 65% та 2 група інвалідності. Позивач переносив моральні страждання та постійний фізичний біль, пов'язані з трудовим каліцтвом, лікуванням, звільненням та неможливістю вести повноцінний спосіб життя. У зв'язку з чим, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь 290000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Завод металевих конструкцій» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. Також з відповідача стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 1378 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Завод металевих конструкцій», не погоджуючись з доводами та висновками суду щодо розміру суми, призначеної судом в якості компенсації за моральні страждання, вважає визначений розмір занадто високим, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, про зменшення розміру стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди до 10000 грн. Зокрема вважає, що судом не враховано вину дій позивача в порушені правил безпеки.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, у якій просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Завод металевих конструкцій" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, відповідно до копії трудової книжки, 02.11.2012 року прийнятий на роботу у ТОВ "Завод металевих конструкцій" малярем 4 розряду. Звільнений 09.02.2016 року за станом здоров'я на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України. (а.с. 6-9)

З акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, слідує, що 26 жовтня 2015 року після виконання завдання ОСОБА_3 не дочекавшись майстра ОСОБА_4 пішов на відділення піскоструминних робіт для виконання робіт по завантаженню піску в ємності. На відділені вже працював ОСОБА_5 Після закінчення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 направились в побутове приміщення. Коли ОСОБА_5 проходив повз металеву балку, яка стояла на піску та використовувалися як елемент стелажу, він підвернув ногу, при цьому зачепив балку коліном. Щоб утримати рівновагу, він оперся на неї рукою, тим самим підштовхнув її. В цей час о 16 год. 00 хв. по ту сторону балки на відстані 200 мм, знаходився ОСОБА_3 Балка гойднулася та впала, тим самим придавила ліву ногу ОСОБА_3 Позивач отримав діагноз відкритий перелом середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. (а.с.10-14)

Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 26.10.2015 року комісія вважає, що особами дія або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку є ОСОБА_6 начальник цеху ТОВ "Завод металевих конструкцій", який не виконав вимоги нормативних актів з охорони праці, а саме допустив розміщення матеріалів (конструкцій) на не вирівняних майданчиках, не вжив заходів, що запобігають зсуву, не забезпечив установку упорів на металеву балку, чим порушив п 5.2 Посадової інструкції начальника цеха, затвердженої директором 05.05.2011 п.6.1.1, 6.3.2 ДБИ А 3.2-2-2009 "Охорона праці і промислова безпека у виробництві. Основні положення" ИПАОП 45.2-7.02-12 1.6 р V НПАОП 0.00-7.11-12 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників, затвердженого наказом МНС України 25.01.2012 № 67 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2012 за № 226/20539; ОСОБА_3- маляр ТОВ "Завод металевих конструкцій", який виконував роботу, яка не була доручена керівником, чим порушив п. 1.8.5 Інструкції з охорони праці № 57 "Для маляра", затвердженої наказом № 89 від 06.03.2015 (а.с.15-18).

Висновком МСЕК серія 12ААА № 420344, позивачу первинно встановлена 2 група інвалідності з 9 лютого 2016 року по 1 березня 2017 року з втратою працездатності 65 %, з повторним переоглядом 10.02.2017 року. (а.с. 20).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами виникли цивільно-правові правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, викликаної трудовим каліцтвом внаслідок небезпечних умов виробництва при виконанні трудових обов'язків, які трансформувалися з відносин щодо роботи в умовах праці, безпеку якої в порушення закону не забезпечив відповідач. Як вбачається з аналізу положень ч. 2 ст.153, ст. 173, ч. 1 ст.237-1 КЗпП України до юридичного складу, який є підставою по відшкодуванню моральної шкоди в даних правовідносинах, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не зазначена серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутністю його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачеві, з підстав його особистої необережності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються вищенаведеними нормами закону та обставинами справи.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та занадто завищений.

Так, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманої позивачем травми внаслідок нещасного випадку, пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість цих страждань, з урахування поліпшення стану здоровя позивача, зменшення йому при наступному переогляді втрати працездатності до 50% та ІІІ групи інвалідності, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 100000 гривень до 50000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод металевих конструкцій» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 листопада 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод металевих конструкцій» на користь ОСОБА_3, зменшивши цей розмір з 100000 грн. до 50000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_7