АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 666/6597/15-ц Головуючий в І інстанції Рядча Т.І.
Номер провадження 22-ц/791/273/17 Доповідач: Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, визнання правочину недійсним і витребування майна

В С Т А Н О В И Л А:

03 грудня 2015р. ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, визнання правочину недійсним і витребуванням майна.

Позивачка зазначила, що є спадкоємцем за законом після смерті свого батька, ОСОБА_5, померлого 05.04.2015р., успадкувала належну спадкодавцеві квартиру АДРЕСА_1.

Проте, у вересні 2015 р. їй стало відомо, що зазначена квартира була продана за нотаріально посвідченим договором від 24.04.2015р., укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а 19.08.2015р. останній продав цю квартиру ОСОБА_2

Оскільки договір купівлі-продажу від 24.04.2015р. нотаріально посвідчувався після смерті продавця ОСОБА_5, що виключало його участь у вчиненні такої нотаріальної дії, вважає що такий договір слід визнати недійсним. Витребувати спірне майно у останнього набувача ОСОБА_2 за договором від 19.08.2015р. Скасувати рішення про державну реєстрацію за набувачем права власності на квартиру та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на зазначену квартиру.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016р. позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на помилковість висновків суду внаслідок неналежної оцінки доказів та неправильного застосування ст. 388 ЦК України, оскільки на час придбання нею прав власності на спірну квартиру за договором від 19.08.2015р., продавець ОСОБА_4 мав повноваження власника, а тому міг вчиняти вказаний правочин, тоді як право власності позивачки на цю квартиру не реєструвалось у реєстрі речових прав, що виключає її право власності на спірне майно та право вимоги у набувача за відплатним договором від 19.08.2015р.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Водночас при переході майна у володіння третіх осіб за договором про його відчуження право власника, який не є стороною цього договору за змістом ст.ст. 216, 388 названого Кодексу підлягає захисту лише шляхом предявлення позову про витребування майна від добросовісного набувача.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право власності ЯЯЯ № 674746 від 25.07.2006р., виданого Херсонською міською радою на підставі рішення виконкому від 18.07.2006р. № 331, належала ОСОБА_5, який помер 05.04.2015р.

Факт смерті був встановлений за обставин виявлення оперативною групою чергової частини Дніпровського РВ ХМУ УМВС в Херсонської області трупу ОСОБА_5, що відображено у журналі Єдиного обліку цього відділення за № 4216 від 10.04.2015р.

Із заявою про прийняття спадщини позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України, звернулась 09.06.2015р. у встановлений ч.1 ст. 1270 цього Кодексу строк, однак свідоцтво про право на спадкування за законом позивачка не отримала через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Позивачка 16.04.2015р. звернулась із заявою про злочин внаслідок крадіжки правовстановлюючого документа на спірну квартиру, запис про який внесено до ЕРДР.

За визначенням ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються після його смерті.

Положеннями частини 1 ст.1258 та ст. 1223 ЦК встановлено, що право на спадкування мають у тому числі спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ч.5 ст. 1268 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов правомірного висновку, що з часу відкриття спадщини, після ОСОБА_5, померлого 05.04.2015р., спадкоємцем щодо його прав і обовязків на спадкове майно є позивачка, як спадкоємець першої черги.

Таким чином, договір купівлі продажу спірної квартири від 24.04.2015р., продавцем якої вказаний ОСОБА_5, посвідчений нотаріально вже після смерті власника, що суперечить вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України та є підставою недійсності такого договору за вимогою позивачки, яка набула право вимоги в порядку спадкування щодо вказаного нерухомого майна з часу відкриття спадщини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Судом встановлено, що власником спірного майна на час ухвалення рішення суду у даній справі є ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2015р., укладеного між нею та продавцем ОСОБА_4

Оскільки позивачка учасником вказаного договору не була, а також позбавлена можливості визнання своїх спадкових прав шляхом отримання відповідного нотаріального свідоцтва про право власності на спадщину після ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про захист прав спадкоємця шляхом звернення до суду із відповідною вимогою про визнання спадкового права та витребування спірного майна у осіб, які утримують це майно за наявності підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, оскільки вказане майно вибуло із її володіння всупереч волі ОСОБА_3

Суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують, тому підстави для задоволення скарги та скасування ухваленого у справі рішення, відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ О.В.Кутурланова

______________ ОСОБА_1