Дата документу 20.03.2017
Справа № 334/1718/17
Провадження № 2-о/334/74/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька ОСОБА_2, яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьк через хронічну мозкову недостатність третього ступеня, церебральний атеросклероз.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України 17.03.2015р. постанова № 254- VIII.

Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть.

У судове засідання представник заявника не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, заяву підтримав та просить її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Заявник ОСОБА_1 є громадянкою України. Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 вона є донькою ОСОБА_2, про що 12.01.1955року Сталіно-Заводським районним бюро РАЦ, зроблено актовий запис №64. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 02.03.1984 року НОМЕР_2 позивачка змінила прізвище на - ОСОБА_1. ЇЇ батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть № НОМЕР_1 від 31.12.2016р., яке згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними, відтак вказана обставина унеможливлює отримання родичем померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Під час розгляду справи, наведені заявником обставини знайшли своє підтвердження, наданими в обґрунтування доказами, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України - ОСОБА_1, суд вважає необхідним встановити факт смерті її родича, а саме батька - на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьк, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що необхідно для отримання свідоцтва про його смерть.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,208, 209, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Беленченковка, Гадячського району, Полтавської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Донецьк, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному суді Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Колесник С. Г.