АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/28/17. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2 Категорія: договірні.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря: - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_10 - про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_10 - про визнання договору застави транспортного засобу припиненим,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_8 звернувся в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 28 вересня 2012 року він та ОСОБА_10 уклали договір позики, згідно з яким він передав у власність ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 345 576 грн., що становило еквівалент 42 350 доларів США, які остання зобовязалась повернути йому в строк до 29 березня 2013 року.

На забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором він та ОСОБА_6 28 вересня 2012 року уклали договір застави автотранспортного засобу, згідно з яким ОСОБА_6 передав йому у заставу автомобіль MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА №259733, виданого 10 грудня 2009 року ВРЕР №1 ГМВСУ м. Харків.

Пунктам 8, 9 договору застави вони передбачили, що у разі невиконання умов договору позики заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно та без згоди заставодавця зареєструвати за собою право власності на предмет застави.

Позичальник ОСОБА_10 умови договору позики не виконала, грошові кошти у визначений договором строк йому не повернула.

Заборгованість ОСОБА_10 за договором позики станом на 23 жовтня 2014 року складає 683 775 грн. 01 коп., що становить еквівалент 52 801,16 доларів США, з яких: сума позики - 548 432 грн. 50 коп., що становить еквівалент 42 350 доларів США, інфляційне збільшення суми боргу - 57 516 грн. 90 коп., 3% річних від простроченої суми - 16 246 грн. 81 коп., пеня за прострочення виконання зобовязання за договором позики 61 579 грн. 80 коп.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зокрема, шляхом передачі рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом.

Заставодавець ОСОБА_6 ухиляється від реєстрації за ним право власності на предмет застави, що спонукає його звернутися з позовом в суд.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 509, 526, 527, 530, 549, 571, 583, 589, 590, 591, 1046,1049,1050 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 22 - 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ОСОБА_8 просив суд звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_6, шляхом визнання за ним права власності на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28 вересня 2012 року в сумі 683 775 грн. 01 коп., що за офіційним курсом НБУ становить 52 801,16 доларів США, з яких: сума позики - 548 432 грн. 50 коп., що становить еквівалент 42 350 доларів США, інфляційне збільшення суми боргу - 57 516 грн. 90 коп., 3% річних від простроченої суми - 16 246 грн. 81 коп., пеня за прострочення виконання зобовязання за договором позики - 61 579 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на його користь судові витрати в розмірі 3 654 грн.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав , посилаючись на його безпідставність.

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_10 про визнання договору застави транспортного засобу припиненим.

В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що 28 вересня 2012 року ОСОБА_8 та ОСОБА_10 уклали договір позики, згідно з яким ОСОБА_8 передав ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 345 576 грн., що становило еквівалент 42350 доларів США, які остання зобовязалась повернути в строк до 29 березня 2013 року.

Цього ж дня він та ОСОБА_8 уклали договір застави автотранспортного засобу, згідно з яким він передав останньому у заставу належний йому на праві власності автомобіль MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вважав, що договір застави автотранспортному засобу є змішаним договором і поєднує в собі елементи договору поруки та договору застави.

Протягом 6 місяців з дня настання строку повернення позики ОСОБА_8 не звернувся до нього з вимогою про задоволення вимог заставодержателя, а тому договір застави автотранспортного засобу припинив свою дію відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 553 - 559, 572, 626, 628 ЦК України, ОСОБА_6 просив суд визнати таким, що припинив свою дію договір застави автотранспортного засобу від 28 вересня 2012 року, укладений між ним та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_11 за р. №2184.

Позивач ОСОБА_8 зустрічний позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Третя особа: ОСОБА_10 в судове засідання не зявилась.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_6 шляхом визнання права власності за ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28 вересня 2012 року в сумі 345 576 грн., інфляційного збільшення суми боргу 57 516 грн. 90 коп., 3% річних від простроченої суми 16 246 грн. 81 коп., пені за несвоєчасність виконання грошового зобовязання 61 578 грн. 80 коп., що загалом складає 480 918 грн. 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 3654 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду та задовольнити вимоги ОСОБА_8 щодо перерахунку суми позики за офіційним курсом НБУ в розмірі 548 432 грн. 50 коп., що становить еквівалент 42 350 доларів США. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що ОСОБА_10 не виконала умови договору позики, а тому у ОСОБА_8 виникло право на звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на автомобіль ОСОБА_6

Проте, погодитись повність з таким рішення суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріально і процесуального права.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( частина 1 статті 1049 ЦК України).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року №959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2012 року ОСОБА_10 та ОСОБА_8 уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_12 за р. №2181, згідно з яким ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 345 576 грн., що становило еквівалент 42 350 доларів США, а остання зобовязалася сплачувати йому позику щомісячно до 29 числа кожного місяця, не менше ніж як по 9 996 грн., що є еквівалентом 1225 доларів США та сплатити 285 600 грн., що є еквівалентом 35 000 доларів США до 29 березня 2013 року (а. с.74-75 том №1).

На забезпечення виконання зобовязань за цим договором 28 вересня 2012 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_12 за р. №2182, згідно з яким ОСОБА_6 передав в іпотеку ОСОБА_8 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 69-72 том №2).

Крім того, на забезпечення виконання зобовязань за договором позики ОСОБА_8 та ОСОБА_6 28 вересня 2012 року уклали договір застави автотранспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_11 за р. №2124, згідно з яким ОСОБА_6 передав в заставу ОСОБА_8 належний йому на праві власності автомобіль MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пунктами 8, 9 вказаного договору сторони передбачили, що заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у випадку порушення основного зобовязання (невиконання умов договору позики); порушення зобовязання встановлених цим договором. Звернення стягнення на предмет застави заставодержатель здійснює одним із способів: виконавчого напису нотаріуса; судового врегулювання; права заставодержателя від свого імені продати предмет застави будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу; права заставодержателя без згоди заставодавця зареєструвати за собою право власності на предмет застави.

Згідно пункту 4 договору застави автотранспортного засобу вартість автомобіля оцінена сторонами договору в 122 400 грн., що еквівалентно 15 000 доларам США (а. с. 76-77 том №1).

Позичальник ОСОБА_10 свої зобовязання за договором позики не виконала, грошові кошти в строк до 29 березня 2013 року ОСОБА_8 не повернула.

Станом на 24 жовтня 2014 року заборгованість ОСОБА_10 за договором позики складала 574 277 грн. 06 коп., що за курсом НБУ (1295, 0353 грн. за 100 доларів США) становитло еквівалент 44 344, 51 доларів США, з яких: неповернута сума позики - 548 447 грн. 45 коп., що за курсом НБУ становило еквівалент 42 350 доларів США (42350 х 1295, 0353 = 548447,75); три проценти річних від простроченої суми - 25 829 грн. 61 коп., що за курсом НБУ становило еквівалент 1 999,51 доларів США (42 350 х 3% : 365 днів х 573 дні).

24 жовтня 2014 року ОСОБА_8 на підставі положень ст. ст. 12, 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», пункту 12 договору іпотеки від 28 вересня 2012 року, зареєстрував за собою права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власті іпотекодавцю ОСОБА_6 (а. с. 191-196, 278, 279 том №1, 13-16 том №2).

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_13 №5573 від 31 жовтня 2016 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 24 жовтня 2014 року складала 320 300 грн. (а. с. 27 -39 том №2).

У звязку з набуття ОСОБА_8 права власності на квартиру АДРЕСА_1, залишок заборгованості ОСОБА_10В за договором позики від 28 вересня 2012 року зменшився до 253 977 грн. 06 коп., що за курсом НБУ становило еквівалент 19 611, 59 доларам США (574 277 грн. 06 коп. - 320 330 грн. = 253 977 грн. 06 коп.).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і передачі рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 березня 2013 року у справі за № 6-10цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Договором застави автотранспортного засобу від 28 вересня 2012 року (пункти 8, 9) ОСОБА_8 та ОСОБА_6 передбачили, що заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у випадку порушення основного зобовязання (невиконання умов договору позики). Звернення стягнення на предмет застави заставодержатель здійснює шляхом набуття права заставодержателя без згоди заставодавця зареєструвати за собою право власності на предмет застави.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет застави - автомобіль MERCEDES-BENZ, модель R 320CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_6 шляхом визнання за ОСОБА_8 права власності на вказаний автомобіль в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28 вересня 2012 року.

Проте, суд помилково дійшов вважав, що заборгованість ОСОБА_10 перед ОСОБА_14 за договором позики станом на 23 жовтня 2014 року складала 480 918 грн. 51 коп.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що розмір заборгованості за договором позики зменшився за рахунок набуття ОСОБА_8 права власності на квартиру, що належала ОСОБА_6, а також не врахував, що позичальник зобовязаний був сплатити на користь позикодавця три проценти річних від простроченої суми позики за період з 24 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2015 року .

Таким чином, на день ухвалення судом рішення заборгованість ОСОБА_10 перед ОСОБА_14 за договором позики складала 444 068 грн. 59 коп., що за курсом НБУ становило еквівалент 20 195, 10 доларів США, з яких: неповернута сума позики - 431 237 грн. 82 коп., що за курсом НБУ становило еквівалент 19 611, 59 доларів США (19611,59 х 2198,8927=431 237, 82 ); три проценти річних від простроченої суми за період з 24 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2015 року - 12830 грн. 75 коп., що за курсом НБУ становило еквівалент 583,51 доларам США (1999,51 х 3% : 365 днів х 362 дні =583,51).

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне змінити рішення суду в частині звернення стягнення на предмет застави та в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в розмірі 444068 грн. 57 коп., що курсом НБУ становить еквівалент 20195, 10 доларів США (20195,1 х 2198,8927=444068,57), звернути стягнення за договором застави автотранспортного засобу від 28 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на автомобіль MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА №259733, виданого 10 грудня 2009 року ВРЕР №1 ГУМВСУ м. Харків, шляхом визнання за ОСОБА_8 права власності на автомобіль MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Судова колегія погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_10 про визнання таким, що припинив свою дію договір застави автотранспортного засобу від 28 вересня 2012 року.

Згідно статті 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобовязання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобовязань, установлених законом.

Відповідно до розяснень викладених у пункті 23 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», майновий поручитель є заставодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета застави.

Наведене свідчить, що договір застави автотранспортного засобу від 28 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не припинив свою дію.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 задовольнити - частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2015 року в частині звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_6, шляхом визнання права власності за ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28 вересня 2012 року в сумі 345 576 грн., інфляційного збільшення суми боргу 57 516 грн. 90 коп., 3% річних від простроченої суми 16 246 грн. 81 коп., пені за несвоєчасність виконання грошового зобовязання за договором 61 578 грн. 80 коп., що загалом складає 480 918 грн. 51 коп. - змінити.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в розмірі 444 068 грн. 57 коп., звернути стягнення за договором застави автотранспортного засобу від 28 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на автомобіль MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА №259733, виданого 10 грудня 2009 року ВРЕР №1 ГУМВСУ м. Харків, шляхом визнання за ОСОБА_8 права власності на автомобіль MERCEDES-BENS, модель R 320CDI 4 MATIC, сірого кольору, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 4JGCB25E69A096050, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: