АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 678/337/16-ц
Провадження № 22-ц/792/305/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Купельського А.В., Пастощука М.М.,

секретар Лапко Ю.В.,

з участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

ОСОБА_2 зазначив, що 18 листопада 2013 році сторони досягли домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку по вул. Фрунзе, 40, у смт. Летичеві, Хмельницької області. На виконання цієї домовленості він передав відповідачці 9 000 доларів США. ОСОБА_1 не виконала своє зобовязання з продажу житлового будинку та відмовляється повернути позивачеві грошові кошти.

У звязку з цим, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 9 000 доларів США авансу.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 000 доларів США та на користь держави 1 739 грн. 22 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що позивач сплатив ОСОБА_1 7 000 доларів США авансу в рахунок плати за житловий будинок, а оскільки договір купівлі-продажу не був укладений сторонами, то відповідачка має повернути ОСОБА_2 ці кошти.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_2, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. Від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшли письмове заперечення на апеляційну скаргу та заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши учасницю процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст.ст. 192, 524, 533 ЦК України), який підлягав застосуванню, та не дотримався приписів ст. 88 ЦПК України.

У звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права рішення суду в частині валюти стягуваних грошових коштів і розподілу судових витрат підлягає зміні.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. Фрунзе, 40, у смт. Летичеві, Хмельницької області.

18 листопада 2013 році сторони досягли домовленості щодо купівлі-продажу вказаного житлового будинку, на виконання якої ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 7 000 доларів США. Договір купівлі-продажу житлового будинку не був укладений між сторонами, натомість, ОСОБА_1 не повернула ОСОБА_2 одержані від нього кошти.

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідків.

Частиною 1 статті 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оцінивши в сукупності докази у справі, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що сторони не уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, тому одержані ОСОБА_1 від ОСОБА_2 7 000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню останньому.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку суду.

Разом із тим, визначаючи суму стягнення, суд припустився помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Із норм ст. 524 ЦК України слідує, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Як передбачено ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання, є національна валюта України гривня.

Саме до цього зводиться правовий висновок, що висловлений Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року (справа № 6-79цс14), який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Неврахувавши це, суд першої інстанції неправомірно визначив суму стягнення в іноземній валюті.

Враховуючи офіційний курс долара США до гривні України, встановлений Національним банком України на день ухвалення судом першої інстанції рішення, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 179 060 грн. 70 коп. авансу (25,5801х7000).

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 сплатив 2 236 грн. 13 коп. судового збору (а.с. 20). Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд першої інстанції не дотримався положень ст. 88 ЦПК України та неправомірно присудив відповідну частку судового збору з ОСОБА_1 у дохід держави.

В указаній частині рішення суду слід змінити.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки в даному випадку має місце неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року в частині валюти стягнення та розподілу судових витрат між сторонами змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 179 060 грн. 70 коп. авансу та 1 739 грн. 22 коп. судового збору, а всього 180 799 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_4

Судді: /підпис/ОСОБА_5

/підпис/ОСОБА_6

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.І.Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 59