АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/635/2017 Головуючий у І інстанції - Астахова О.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила розірвати зареєстрований між ними 27 липня 2006 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1355, шлюб, обґрунтовуючи тим, що сімейні відносини не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство, починаючи з 2013 року, шлюб носить лише формальний характер.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року позов задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований у Відділі державної РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27 липня 2006 року зроблено актовий запис за №1355 , розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач в особі свого представника подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, надати час на примирення, мотивуючи тим, що вказане рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, чим порушено права відповідача.

Представник апелянта та апелянт в судове засідання не з'явилися, представник апелянта ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника апелянта, який належно повідомлений і явка до суду апеляційної інстанції якого не є обов'язковою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив із того, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, збереження шлюбу та сім'ї є неможливим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві 27 липня 2006 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1355 та видане свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей сторони не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не надав доказів спільного проживання подружжя та підтримання шлюбно-сімейних стосунків, починаючи з 2013 року.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Зокрема, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Суд першої інстанції повно і всебічно з 'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог позивачем.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на ту обставину, що сторонам не надано строк для примирення, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за період розгляду справи в судах стосунки сторін не змінилися, сторони мешкають в різних країнах, тому примирення на даний час, як вбачається із матеріалів справи, є неможливим, оскільки позивач повертатися до України і до відповідача по справі як дружина наміру не має.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий : Судді: