Справа № 712/882/16-ц
У Х В А Л А

06 січня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.02.2016 року звернувся до Соснівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заявив клопотання про зупинення провадження по справі в звязку з тим, що на даний час в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа № 712/9071/16-ц (суддя Мельник І.О.) за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору № 354411/1516/0099-8 від 19.06.2008 року. Вказує, що вирішення даної справи та визнання кредитного договору недійсним суттєво вплине не справу № 712/882/16-ц, адже унеможливить стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль». Ухвалою суду від 23 листопада 2016 року в справі призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання щодо того, чи виконані підписи на кредитному договорі, додаткових угодах до нього та меморіальних ордерах особисто позичальником ОСОБА_2 або іншою особою. Провадження в справі № 712/9071/16-ц зупинено на час проведення почеркознавчої експертизи.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти зупинення провадження в справі, оскільки позивачем вже вдруге подається позов з різних підстав про визнання кредитного договору недійсним, що є затягуванням розгляду справи.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою суду 15.04.2016 року в справі № 712/882/16-ц провадження в справі зупинялося у звязку із розглядом справи 712/4225/16-ц за позовом за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору № 354411/1516/0099-8 від 19.06.2008 року з підстав невідповідності його Закону України «Про захист прав споживачів», в подальшому позивач відмовився від вказаного позову в суді апеляційної інстанції.

Після цього позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним з підстав того, що підпис на кредитному договорі та меморіальних ордерах належить невідомій особі. Ухвалою суду від 23 листопада 2016 року в справі призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання щодо того, чи виконані підписи на кредитному договорі, додаткових угодах до нього та меморіальних ордерах особисто позичальником ОСОБА_2 або іншою особою. Провадження в справі № 712/9071/16-ц зупинено на час проведення почеркознавчої експертизи.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суди касаційної інстанції неодноразово звертали уваги, що суди не повинні допускати випадків необґрунтованого зупинення провадження у справі, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України проголошується презумпція правомірності правочину. Усі інші треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов'язками, що виникли в учасників такого правочину, а відтак не повинні порушувати ці права та не перешкоджати здійсненню їх обов'язків. Однак така презумпція може бути спростована у двох випадках.

По-перше, неправомірними мають вважатися такі правочини, які за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються законом недійсними з моменту їх вчинення (нікчемні правочини). Нікчемними, зокрема, є правочини щодо забезпечення зобов'язань, вчинені без додержання письмової форми (ст. 547 ЦК), правочини, вчинені з порушенням вимог закону про нотаріальне посвідчення (ст. 220 ЦК).

По-друге, вважатимуться неправомірними також ті правочини, недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини).

Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів того, що кредитний договір визнаний недійсним відповідним рішенням суду, судом не встановлена неможливість подальшого розгляду справи 712/882/16-ц про стягнення заборгованості. Сама по собі наявність позову/позовів в судах про оспорювання правочину не спростовую презумпцію правомірності правочину, яка передбачена ст.204 ЦК України.

Керуючись ст. 201, 203 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Є. Троян