Справа № 289/173/15-ц
Номер провадження 2/289/5/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.

при секретарі - Шуба В.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цвільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, з участю третіх осіб: Кримоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_5 та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Кримоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за Заповітом, з участю третіх осіб: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_6,посилаючись на те, що Заповідачка на момент підписання Заповіту була тяжко хворою на психічні розлади,а тому не могла віддавати оцінку своїм діям та керувати ними, тому просить суд визнати Заповіт з цих підстав недійсним.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернулася в суд з зустрічним позовом до Кримоцької с/ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за Заповітом.

В судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та обґрунтував їх тим, що 29 липня 1978 року виконкомом Великорацької с/ради Радомишльського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між ним,ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2 Його дружина тривалий час хворіла на хронічне нервовопсихічне захворювання «рекурентний депресивний розлад, виражений депресивний синдром з соматичними проявами та психотичними включеннями (суіцидальні думки) на органічно неповноцінному фоні»,при цьому в останні роки свого життя у дружини діагностували тяжку хворобу і в зв»язку з цим вона отримувала обезболюючі наркотичні медичні препарати. Його дружина ОСОБА_9 померла 24 липня 2014 року у віці 58 років за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 і після її смерті залишилося спадкове майно, в т.ч. житловий будинок з господарськими будівлями та прилегла присадибна земельна ділянка. Він у шестимісячний термін з дня смерті дружини, тобто 18 серпня 2014 року звернувся до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини,однак нотаріус відмовилася видати йому свідоцтво про право на спадщину за Законом так як з її слів, 20 травня 2014 року Кримоцькою с/радою Радомишльського району Житомирської області був посвідчений Заповіт згідно якого його дружина при житті розпорядилася своїм майном наступним чином: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на праві власності на момент смерті, в т.ч. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Кримок Радомишльського району Житомирської області по вул.Центральній,25 та прилеглі земельні ділянки заповіла своїй сестрі ОСОБА_3, як єдиному спадкоємцю за Заповітом. Так як на думку Позивача його дружина, в зв»язку з наявними психічними вадами та тяжкою хворобою не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки, її фізичний стан був тяжким,тому просив суд задовольнити позовні вимоги та на підставі вищевикладеного визнати Заповіт від 20 травня 2014 року недійсним, в задоволенні зустрічних позовних вимог до нього відмовити та стягнути на його користь судові витрати.

Представник Позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав свого довірителя та надав суду відповідні пояснення на підтримання позову, просив первісні позовні вимоги задовольнити,в в задоволенні зустрічних позовних вимог до його довірителя відмовити та стягнути на його користь судові витрати.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1заперечили та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що під час складання та посвідчення Заповіту були виконані всі вимоги чинного законодавства щодо правил і порядку посвідчення заповіту,просили зустрічні позовні вимоги задовольнити,про що надали відповідні пояснення.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала.

Представник Кримоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29 липня 1978 року виконкомом Великорацької с/ради Радомишльського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2,відповідний актовий запис за №36, після реєстрації шлюбу дружина взяла собі прізвище чоловіка ОСОБА_1( свідоцтво про шлюб серії 1-ТП за №113384,арк.спр.14).

Також встановлено судом і не заперечується сторонами, що 20 травня 2014 року Кримоцькою с/радою Радомишльського району Житомирської області був посвідчений Заповіт згідно якого ОСОБА_9 при житті розпорядилася своїм майном наступним чином: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те,що буде належати їй на праві власності на момент смерті, в т.ч. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,що розташований в с.Кримок Радомишльського району Житомирської області по ул.Центральній,25 та прилеглі земельні ділянки - заповіла своїй сестрі ОСОБА_3.

З письмового запису секретаря Кримоцької с/ради вбачається, що на день смерті заповідача Заповіт не був змінений і не був відмінений, тобто вступив в законну силу(арк.спад.спр.8).

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Заповітом, відповідно до ст. 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт посвідчено секретарем Кримоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області ОСОБА_10, при цьому встановлено особу заповідача та перевірено її дієздатність.

Встановлено також, що ОСОБА_9 померла 24 липня 2014 року у віці 58 років за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 і після її смерті залишилося спадкове майно, в т.ч. житловий будинок з господарськими будівлями та прилегла присадибна земельна ділянка.

Свідоцтво про смерть серії 1-ТП за №239270 видане 24 липня 2014 р. Виконкомом Кримоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області, відповідний актовий запис за №89(арк.спр. 15).

Позивач вважає, що Заповіт від 20 травня 2014 року є недійсним, оскільки на час його укладання хвора дружина не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

За клопотанням позивача та представника позивача по справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої було поставлено запитання:

1.Чи хворіла ОСОБА_9, яка померла 23.07.2014 року та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4, психічною хворобою, якщо так то якою саме та з якого часу?

2.Чи не знаходилася ОСОБА_9 на момент складання заповіту 20 травня 2014 року у тимчасовому хворобливому стані, який міг впливати на можливість нею розуміти значення своїх дій та керувати ними?

3.В якому психічному(психологічному)стані знаходилася ОСОБА_9 20 травня 2014 року? Чи не знаходилася вона в емоційному стані(стрес,фрустрація,тощо),який міг суттєво вплинути на її свідомість і діяльність?

4.Чи малися у ОСОБА_9 на момент складання заповіту 20 травня 2014 року індивідуально-психологічні особливості,які могли б суттєво вплинути на її дії в момент розпорядження майном на момент смерті(при укладанні Закповіту)?

Як свідчить акт посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 366-2016 від 11.10.2016 р., підготовлений експертами Житомирської обласної психіатричної лікарні №1, які були попереджені за ст.ст.383,384 КК України ОСОБА_9 у період «..з квітня 2014 року виявляла клінічні ознаки поєднаної психічної патології..»,однак на час підписання заповіту 20 травня 2014 року «.. у тимчасовому хворобливому стані не знаходилася..» і «.. ОСОБА_9 під час укладання Заповіту 20.05.2014 року виражених індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на її дії в момент розпорядження майном на випадок смерті не виявляла..» (арк.спр.159-163).

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України.

За частиною 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено,що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Правила зазначеної норми матеріального права поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зважаючи на вищенаведене,суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження та обставина, що саме на момент укладання оспорюваного заповіту ОСОБА_9 перебувала у стані, що свідчить про неможливість усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1,а тому відмовляє в їх задоволенні.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Кримоцької с/ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами,суд приходить до наступного.

Судом встановлено,що за ОСОБА_9, яка померла 24 липня 2014 року у віці 58 років за місцем свого постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Кримок Радомишльського району Житомирської області по вул.Центральній, 25 що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (арк.спр.48).

У відповідності до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Також встановлено, що 20 травня 2014 року Кримоцькою с/радою Радомишльського району Житомирської області був посвідчений Заповіт згідно якого ОСОБА_9 при житті розпорядилася своїм майном наступним чином: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на праві власності на момент смерті, в т.ч. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,що розташований в с.Кримок Радомишльського району Житомирської області по вул.Центральній,25 та прилеглі земельні ділянки заповіла своїй сестрі ОСОБА_3, як єдиному спадкоємцю за Заповітом.

З письмового запису секретаря Кримоцької с/ради вбачається, що на день смерті заповідача Заповіт не був змінений і не був відмінений,тобто вступив в законну силу(арк.спад.спр.8).

У відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні,неповнолітні,повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за Законом(обов»язкова частка).

Разом з цим та у відповідності до ч.3 ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині.Чинність Заповіту щодо осіб,які мають право на обов»язкову частку у спадщині,встановлюється на час відкриття спадщини.

Судом під час розгляду справи не встановлено осіб, які б на час відкриття спадщини заявили про свої права на обов»язкову частку у спадщині або заявили про це в суді.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а якщо право власності на нерухоме майно виникає з моменту реєстрації то таке право виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Судом встановлено, що за померлою ОСОБА_9 при житті зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Кримок Радомишльськогорайону Житомирської області по вул.Центральній,25.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача за зустрічним позовом на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 203, ст. 215, 216, ст.ст. 1233-_234, 1247, 1248, 1251, 1255, 1257 ЦК України,Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,-

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

2. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до Кримоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за Заповітом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 244,00 грн. сплаченого останньою судового збору на користь держави.

Повний текст судового Рішення проголошений 23 січня 2017 року о 14 год.00 хв.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький