Справа № 159/720/17
Провадження № 2/159/447/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина на, який продовжує навчання: стягнення аліментів за попередній період,

встановив:

28.02.17 р. позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на його як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі по 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до29.08.17 р.; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання за попередній час три роки у розмірі 18 000 грн., виконання рішення звернути до негайного виконання та судові витрати стягнути з відповідача. Зазначає, що 05.02.99 р. шлюб між його батьками було розірвано. Він народився за час шлюбу батьків 29.08.94 р., батьки мають ще неповнолітню дочку - ОСОБА_4, 03.07.02 р. н.. До його повноліття відповідач сплачував на його утримання аліменти. На даний час він навчається у Вищій Школі Економії та Інформації у м. Любліні на платній формі навчання при платі 2 000 злотих на рік за перші два роки, 3 500 тисяч злотих на рік за 3 та 4 роки навчання. Відповідач боргових зобов»язань, інших утриманців не має, не хворіє на хронічні хвороби та хвороби, що перешкоджали б трудовій діяльності чи потребували б витрат на лікування; працює неофіційно на будівництві та всі свої доходи витрачає на свої особисті потреби. Покликаючись на ст. ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180 201 СК України, зазначає, що він в даний час навчається і не має змоги заробляти, його матір тимчасово безробітна, перебуває на обліку у Ковельському центрі зайнятості, інших доходів не має; утримувати його та неповнолітню дитину їй одній важко. Термін його навчання до 31.03.18 р., 23 річного віку він досягне 29.08.17 р.. Покликаючись на Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», зазначає, що для прожиття йому необхідно 1 600 грн.. Однак, цього недостатньо для забезпечення себе одягом, взуттям, повноцінним харчуванням, несення витрат на навчання за кордоном, придбання шкільного приладдя, підручників, синові - на проживання за кордоном, проїзд тощо. Зазначає, що його мати намагається забезпечити своїх дітей всім необхідним, вважає, що відповідач повинен сплачувати по 1 000 грн. щомісячно. Також відповідач повинен сплатити на його утримання за попередній період за три попередні роки по 500, 00 тис. грн. на місяць, тобто, 18 000 грн.. Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з»явився, хоча належно оповіщений. Попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутності, зазначає, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, письмового заперечення проти позову до суду не подав. У судовому засіданні пояснив, що, дійсно, позивач є його сином, в даний час навчається у вказаному вище навчальному закладі у РП на платній формі навчання. Однак, позовної заяви позивач до суду не подавав, довіреності на це нікому не давав, про що повідомив йому особисто. Утриманням сина він займався, у т. ч. - на протязі навчання сина, так як проживали фактично однією сім»єю; 3 000 доларів його коштів покладено на банківський рахунок на ім»я позивача. Зазначає, що він в даний час не працює, групи інвалідності не має, але хворіє, здійснює догляд за інвалідом 1 грн., з нього стягнуто на користь його колишньої дружини аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 700 грн. щомісячно у судовому порядку. На протязі трьох останніх років він не ухилявся від надання позивачеві як синові матеріальної допомоги, позивачеві не тільки було відомо про його місцезнаходження і не було висловлено жодної майнової претензії, а й проживали спільно однією сім»єю, так як незважаючи на розірвання шлюбу з колишньою дружиною матір»ю позивача вони зійшлись і проживали спільно як сім»я. Вважає позовні вимоги безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Та обставина, що він є батьком позивача, стверджується копією свідоцтва про народження позивача серії I - ЕГ № 258700, виданого 15.09.94 р. міськвідділом ЗАГсу м. Ковеля Волинської області, і відповідачем не оспорюється.

Із копії паспорта позивача слідує, що він є 29.08.94 р. н. і на даний час він досяг повноліття, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Та обставина, що позивач навчається у вказаному ним навчальному закладі РП на зазначених ним умовах, позивачем належним чином не доведена, так як довідки з місця навчання ним суду не надано, а надана суду копія документа, викладеного іноземною мовою, без перекладу на українську мову як державну мову, якою ведеться судочинство, на думку суду, є недопустимим доказом. Однак, суд враховує, що вказана вище обставина навчання позивача відповідачем не оспорюється.

Позивачем не доведено суду тієї обставини, що він, навчаючись у РП, не має доходу; що доходу не має його мати, або остання має статус безробітної, що позбавляє суд можливості проаналізувати майновий стан позивача та другого з його батьків матері.

Позивачем не доведено суду тієї обставини, що відповідач має несталий доход, разом з тим, суд враховує, що відповідач, вляючись непрацюючим, разом з тим, не заперечує можливості надавати синові деяку матеріальну допомогу.

Разом з тим, як слідує з копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 14.03.17 р. у цивільній справі № 159/723/17 провадження № 2/159/448/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що набрало законної сили 27.03.17 р., ОСОБА_2 не заперечував можливості надання утримання неповнолітній ОСОБА_4, 02 р. н., хоча і посилався на те, що 22.10.16 р. отримав травму ноги і останнім часом не працював, не мав доходу; має хронічні захворювання: псоріаз, артоз, що потребує лікування; має на утриманні та здійснює догляд за особою похилого віку.

Як слідує з копії ЛКК від 23.12.16 р., відповідач має закритий перелом обох кісточок лівої гомілки із зміщенням, що сталось 22.10.16 р., рекомендовано перебування у гіпсовій пов»язці до 23.12.16 р..

Як слідує з копії довідки № 850 від 08.03.17 р., виданої управлінням соцзахисту населення виконкому Ковельської міськради Волинської області, відповідач з 01.02.14 р. отримує компенсацію по догляду за непрацездатною особою похилого віку, інвалідом 1 гр.. має закритий перелом обох кісточок лівої гомілки із зміщенням, що сталось 22.10.16 р., рекомендовано перебування у гіпсовій пов»язці до 23.12.16 р..

Як слідує з копії довідки № 5 від 09.03.17 р., виданої ШВК поліклініки ЦРЛ (м. Ковель Волинської області), відповідач з 2013 р. перебуває на обліку у зв»язку з захворюванням.

Вказане вище судове рішення та меддовідки спростовують доводи позивача про те, що відповідач не має інших утриманців, хронічних захворювань, що потребують лікування. Безперечно, надані суду відповідачем копії вказаних вище медичних документів, переконують суд у тому, що стан здоров»я відповідача на даний час є таким, що може перешкоджати працевлаштуванню за певними спеціальностями чи на певну роботу, принаймі, з важкою фізичною працею, однак, суд враховує, що відповідач не надав суду доказів неможливості працевлаштування взагалі.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач як син відповідача, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, так як навчається на платно у вказаному вище навчальному закладі та у зв»язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, що пов»язані безпосередньо з навчанням.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз»яснено, що обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов»язує обов»язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Аналізуючи дані про стан здоров»я кожної із сторін, суд враховує, що позивач будь яких доказів, що свідчили б про незадовільність стану його здоров»я, здоров"я іншого із його батьків матері, суду не надав.

Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання, відповідач суду не надав .

Аналізуючи відомості про доходи кожної із сторін, їх майнове становище на час розгляду справи, суд враховує, що відповідач має можливість надавати позивачеві допомогу, однак, у розмірі, меншому, ніж той, про який просить позивач.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд враховує, що доказів того, що відповідач має сталий доход, суду не надано, а тому доцільно визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач як повнолітній син відповідача, продовжує навчання, потребує у зв»язку з цим матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, не має сталого доходу, має ще двох утриманців, обов»язок по утриманню одного з яких несе і його колишня дружина мати неповнолітньої дочки відповідача ОСОБА_4, 02 р. н., та має можливість надавати своєму повнолітньому синові матеріальну допомогу. А тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково.

Слід стягнути з відповідача на користь позивача кошти на утримання останнього як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 350 грн. щомісячно на протязі часу навчання, але не більше як до досягнення позивачем двадцятитрьохрічного віку.

Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь аліментів на його утримання за попередній час три роки у розмірі 18 000 грн., то суд враховує, що позивачем не надано жодного доказу того, що за період з 27.02.14 р. по даний час він, вже будучи повнолітнім, вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

А тому у задоволенні такої вимоги слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212 - 218, 60, 61, 88 ЦПК України, ст. ст. 183, 182, 194, 199, 200, 181 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 57 р. н., на користь ОСОБА_3, 29.08.94 р. н., аліменти утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 350 (триста п»ятдесят) грн. щомісячно на період навчання повнолітнього сина - ОСОБА_3, 29.08.94 р. н., але не більше як до досягнення віку двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, 57 р. н., на доход держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_7