Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 5 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В. Кочетова Л.Г.

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю та за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради, ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на будинок в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2016 року,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею за набувальною давністю право власності на земельну ділянку площею 0,0557га по вул.Корольова, 103 в м.Житомирі. В обґрунтування позову зазначила, що у 1994 році набула в порядку спадкування право власності на 1/3 частину житлового будинку за цією адресою, який на даний час знесений, і є власницею земельної ділянки площею 0,0333га. Рештою земельної ділянки при будинку користується з 1994 року.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив встановити факт прийняття його матірю ОСОБА_3 спадщини після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 24.03.1994 року, продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 08.12.2000 року, та визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку вул.Корольова, 103 в м.Житомирі. В обґрунтування позову зазначив, що на день смерті ОСОБА_4 з нею за адресою вул.Корольова, 103 в м.Житомирі була зареєстрована ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину. Протягом шести місяців після смерті матері він не зміг прийняти спадщину, оскільки перебував у місцях позбавлення волі, зазначена причина є поважною.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2016 року у первісному та зустрічному позовах відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині відмови у зустрічному позові і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його вимог. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Вказує на те, що його мати була зареєстрована і проживала в будинку на день смерті спадкодавця, а тому фактично прийняла спадщину. Він пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві власності належали 2/3 частини житлового будинку вул.Корольова, 103 в м.Житомирі (а.с.56).

24 березня 1994 року померла ОСОБА_4, 08 грудня 2000 року померла ОСОБА_3 ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 (а.с.50,67-69).

Відповідно до ст.550 ЦК України 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього Кодексу (шість місяців), може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними.

Закон не ставить питання про продовження строку у залежність від тривалості часу, який минув з дня відкриття спадщини, а повязує його виключно з поважністю причин пропуску.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 14.07.1999 року по 07.08.2002 року та з 27.08.2003 року по 27.02.2007 року перебував у місцях позбавлення волі, проте він не надав доказів на підтвердження того, що решту періоду, який минув з дня відкриття спадщини з 07.08.2002 року по 27.08.2003 року та з 27.02.2007 року до грудня 2015 року існували поважні причини, які перешкоджали йому прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3

За таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимоги про продовження строку прийняття спадщини за безпідставністю.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у продовженні строку прийняття спадщини після смерті матері, юридичний факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 не має для нього жодного юридичного значення, і вимога про встановлення такого факту, а також похідна вимога про визнання права власності на спадкове майно, не можуть бути задоволені.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: