Справа №491/1367/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді: Дорош В. В.

при секретарі Гула О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дотримання правил добросусідства та усунення порушень державних будівельних та санітарних норм України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 листопада 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він являється власником житлового будинку по вул. Лесі Українки №6, в с.Ананьїв Перший Ананьївського району Одеської області, на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 10 червня 1997 року. Біля будинку розташована присадибна земельна ділянка, стосовно якої нею розпочатий процес приватизації.

Позивач вказує, що відповідач по даній справі, з якою вони являються сусідами, також володіє на праві приватної власності житловим будинком за адресою: вул. Лесі Українки №7, (колишня назва вул..Котовського) в с.Ананьїв Перший Ананьївського району Одеської області, що підтверджується рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №491/476/15-ц від 06 серпня 2015 року, яке ним було отримано у вільному доступі з Єдиного державного реєстру судових рішень. Відповідно ОСОБА_3 є законним користувачем своєї присадибної земельної ділянки, їхні з відповідачем земельні ділянки є суміжними. Предметом їхнього з відповідачем спору є питання дотримання правил добросусідства та усунення порушень державних будівельних та санітарних норм України.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 на території свого домогосподарства самовільно, без будь-яких дозволів та документів, розміщено каналізаційну яму, відстань зовнішньої стінки якої складає 2 метри 30 см. від фундаменту його будинку та на відстані 2 метри 80 см. від вікон його будинку, що підтверджується листом Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 25 серпня 2016 року про створення комісії за результатами обстеження.

Крім того, відповідачем порушуються вимоги п.3.26 Державних будівельних норм України ДБН 360-22 «садибна забудова» та п.7.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів «колодязі», майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди, каналізації повинні знаходитись в глибині двору не ближче 15 метрів від вікон житлових будівель, в тому числі і сусідських садиб, а колодязі, свердловини в індивідуальних садибах повинні бути видалені від джерел забруднення не менше як на 20 метрів.

Згідно із вимогами пункту 3.256* Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44, за відсутності інженерних мереж міської (селищної) каналізації слід передбачати каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проект яких погоджений з органами санепідемслужби. Обладнання внутрішньодомової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб забороняється.

Також позивач вказує, що місце розташування каналізаційної ями, що належить відповідачу, не відповідає державним санітарним та будівельним нормам, в той час, відповідач, як власник домоволодіння, несе відповідальність за порушення вищезазначених норм. До матеріалів справи позивачем додано відповідні фотографії зазначеної каналізаційної ями, що однозначно та безперечно підтверджує факт її існування з порушенням відповідних будівельних та санітарних норм України, так як розташована вона на відстані значно меншій ніж 15 метрів від його домоволодіння.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що наявність на території домоволодіння відповідача каналізаційної ями на такій відстані від його будинку шкодить його здоровю, так як розповсюджуються погані запахи, забруднюється навколишнє природне середовище. Існує реальна загроза поширення інфекційних хвороб на нього або членів його родини, так як каналізаційна яма розміщена безпосередньо під вікнами її будинку. На його неодноразові зауваження відповідач ніяким чином не реагує.

Усі неодноразові звернення позивача до органів місцевого самоврядування - Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, ніякого результату не дали, йому надано формальні відписки, що зумовлює його звернення до суду, в звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не зявився, однак представник позивача ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності (а.с.19) надав на адресу суду письмову заяву (а.с.25), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність позовні вимоги довірителя підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи також не з?явилася, причину своєї неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду (а.с.25,26).

У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Взявши до уваги заяву представника позивача, неявку відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорту, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець с. Ананьїв Перший, вул. Лесі Українки, 6, Ананьївського району Одеської області(а.с.6-7).

З копії договору купівлі - продажу житлового будинку від 10 червня 1997 року, вбачається, що ОСОБА_1придбав цілий житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який знаходиться в м.Ананьїв Одеської області на Четвертій дільниці, розташованого на землях, що належать Першій сільській раді Ананьївського району Одеської області, про що також складений технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду та схематичним план. Даний договір зареєстрований Ананьївським бюро технічної інвентаризації Одеської області 10 червня 1997 року (а.с.8-10).

З копії повідомлення Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, наданому ОСОБА_1, вбачається, що згідно пункту 78.7.1 державних будівельних норм, мінімальна відстань від зовнішніх стін колодязів, споруджених на каналізаційних мережах до границь фундаментів будівель або споруд повинна бути не менша 2 метрів. Згідно обмірам комісії, відстань зовнішньої стінки каналізаційної ями до фундаменту будівлі ОСОБА_1 складає 2 метра 30 см, що не є порушенням ДБН (а.в.12), що також підтверджується фотознімком (а.с.12).

Крім того, з копії листа голови Ананьївської районної ради Одеської області №233 від 19 липня 2016 року слідує, що до Ананьївської районної ради зі скаргою звернувся ОСОБА_1 на некомпетентні висновки депутатської комісії Першої сільської ради, яка проводила перевірку розміщення каналізаційної ями на території домогосподарства його сусідки ОСОБА_5 З метою повноцінного та всебічного розгляду скарги ОСОБА_1 голові Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області рекомендовано у найкоротші терміни створити комісію сільської ради, до якої залучити фахівців сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури РДА і санітарно-епідеміологічної служби району. Про результати обстеження та вжиті заходи повідомити заявника та Ананьївську районну раду (а.с.13).

Також з копії повідомлення Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, наданому 25 серпня 2016 року за №480, голові Ананьївської районної ради Одеської області вбачається, що стосовно створеної комісії по розгляду скарги ОСОБА_1 була створена комісія сільської ради, яка проведе обстеження території ОСОБА_5 В результаті обстеження встановлено, що відстань від вікон житлового будинку ОСОБА_1 до вигрібної ями, яка розташована на території земельної ділянки ОСОБА_5 становить 2 метра 80 см. За інформацією зав. сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури державної адміністрації ОСОБА_6 суперечить Державним будівельним нормам (ДБН №360-92**) (а.с.14), про що також свідчить фотознімок (а.с.11).

З копії повідомлення голови Ананьївської районної ради Одеської області №275 від 07 вересня 2016 року слідує, що до Ананьївської районної ради надійшов лист про результати розгляду звернення ОСОБА_1 щодо розміщення каналізаційної ями на території домоволодіння його сусідки ОСОБА_5 з певними порушеннями, однак не зазначено про вжиті заходи, тому рекомендовано вжити невідкладних заходів щодо усунення вичавлених комісією порушень (а.с.15), однак Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області 10 жовтня 2016 року за №573 було надано відповідь, згідно якої вирішення даного питання не входить до компетенції Першої сільської ради (а.с.16).

На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно п. 3.25б* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», за відсутності інженерних мереж міської (селищної) каналізації слід передбачати каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проект яких погоджений з органами санепідслужби. Обладнання внутрішньодомової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб забороняється.

П. 3.26 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», Відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Господарські будівлі й гаражі допускається об'єднувати на суміжних ділянках. Садибна забудова площею ділянок менше 600 кв.м повинна забезпечуватися централізованим водопроводом, а малоповерхова забудова площею приквартирних ділянок менше 300 кв.м - водопроводом і каналізацією.

Статтями 375, 376 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з положеннями норм ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Ст.96 Земельного кодексу України передбачено, що власники та користувачі земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ч.1 ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи шумове забруднення тощо).

Ст.104 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про планування і забудову територій» планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього Закону.

Замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови. До заяви (клопотання) можуть бути додані передпроектні роботи.

Відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, доведеним є невідповідність вигрібної ями, яка розташована на території домоволодіння, що належить ОСОБА_3 вимогам п. 3.25б, п. 3.26 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 2.21, п. 2.22 Державних санітарних норм та правил «Утримання території населених місць», і тому суд вважає можливим зобов'язати відповідача привести вигрібну яму у відповідність до наведених норм та правил, у звязку з чим позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що згідно ст.88 ЦПК України, вони повинні бути покладені на відповідача.

Керуючись ст.ст.13 ЦК України, ст.ст.103 ЗК України, Державними будівельними нормами «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»(ДБН 360-22) із змінами та доповненнями, Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених МОЗ України, ст. ст.3,60,209,213,215, 224-227 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканку с. Ананьєва Першого, вул. Лесі Українки, 7, Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії КМ №671475, виданий 23 липня 2010 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, відомості щодо ідентифікаційного номера відсутні, в порядку дотримання правил добросусідства припинити експлуатацію та перенести самовільно збудовану каналізаційну яму для рідких стоків в її домоволодінні в с. Ананьєві Першому, вул. Лесі Українки, 7, Ананьївського району Одеської області, на відстань не менше ніж 15 (пятнадцять) метрів від зовнішньої стіни будинку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії КЕ №019198, виданий 06 липня 1995 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, відомості щодо ідентифікаційного номера відсутні, що розташований в с. Ананьєві Першому, вул. Лесі Українки, 6, Ананьївського району Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серії КМ №671475, виданий 23 липня 2010 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, відомості щодо ідентифікаційного номера відсутні, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії КЕ №019198, виданий 06 липня 1995 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, відомості щодо ідентифікаційного номера відсутні, судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, сплачений ним за подачу позову до суду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: ОСОБА_7.

Рішення набуло законної сили «___» _____________ 20__року.