Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 172/1372/16-ц

Провадження № 2/172/36/17

25.01.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. при секретарі - Глушко О.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів на користь відповідачки для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що за рішенням Васильківського районного суду від 4 грудня 2015 року внесено зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 де в графі «батько» виключено позивача як батька дитини. Вважав, що вказана обставина відповідно до ст. 273 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) є іншою обставиною, яка має істотне значення при вирішенні питання про звільнення від сплати аліментів. Пояснив, що запис про батька дитини при народженні зроблено саме за його завою, у судовому порядку факт походження дитини від іншого чоловіка він не доводив.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у позові у повному обсязі. Пояснила суду, що позивач є батьком дитини, яка народилася в період фактичних шлюбних відносин між сторонами, а зміна прізвища та виключення запису про батька ініційовано нею через те, що позивач не приймав будь-якої участі у вихованні дитини.

Заслухавши сторони та дослідивши надані докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно зі статтею 140 СК України стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Статтями 141, 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Випадки і порядок звільнення батьків від обовязку утримувати дитину визначені статтею 188 СК України і це можливо лише за рішенням суду якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Оскільки у судовому засіданні не доведено існування передбачених статтею 188 СК України обставин, а навпаки встановлено, що доходи дитини не забезпечують повністю її потреби, то у суду немає законних підстав для прийняття рішення про звільнення позивача від сплати аліментів.

Приписи статті 273 СК України, на яку посилається позивач, передбачають можливість зміни розміру аліментів та звільнення від їх сплати за істотних обставин осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу у яких йдеться про повнолітніх братів, сестер, мачуху, вітчима, осіб, у сімї яких виховувалась дитина, падчерку, пасинка щодо вітчима, мачухи, особу з якою проживає неповнолітній, а тому не можуть бути застосовані до існуючих у даному випадку правовідносин батьків і дітей.

Крім того, відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» задоволення судом вимог про виключення відомостей про батька/матір з актового запису про народження дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у звязку з нововиявленими обставинами на підставі п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Оскільки, виходячи з наведеного, розгляд питання про скасування судового рішення про стягнення аліментів і прийняття нового судового рішення повинен здійснюватися у порядку провадження у звязку з нововиявленими обставинами, то позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх цивільних прав у порядку позовного провадження.

З приводу вимоги позивача про закриття виконавчого провадження, суд зазначає, що підстави та порядок відкриття, зупинення та закінчення виконавчого провадження регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та не є компетенцією суду. Питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах розглядаються у порядку, встановленому розділом VI Цивільного процесуального кодексу, а тому також не можуть розглядатись у порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 135, 140, 141, 180, 188 СК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213-215 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Г. Битяк