Справа №469/751/16-ц 18.01.2017 18.01.2017 18.01.2017
Справа № 469/751/16-ц
Провадження № 22ц/784/68/17 Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіононової О.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

19 липня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 91 446 грн. 73 коп.

Позивач зазначав, що 14 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір та останнім отримано кредитну картку «Універсальна». 12 квітня 2013 року ОСОБА_3 було переоформлено кредитну картку на «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої кредитний ліміт встановлений 17 500 грн. зі сплатою 27,6 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 91 446 грн. 73 коп., яка складається з:

-заборгованість за кредитом 17 963 грн. 40 коп.;

-заборгованість по процентам 66 006 грн. 43 коп.;

-заборгованість за пенею 2 646 грн. 10 коп.;

-штраф (фіксована частина) 500 грн.;

-штраф (процентна складова) 4 330 грн. 80 коп.

Посилаючись на вказане, а також на положення вимог ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмолено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Крім того, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка разом з копією апеляційної скарги повернута до апеляційного суду з вказівкою про те, що ОСОБА_3 за адресою: с. Калабатино, вул. Шкільна, 4 Березанського району Миколаївської області не проживає (а.с. 126-127). Вказана адреса місця проживання зазначалась ОСОБА_3 при укладанні спірного кредитного договору.

Проте, згідно довідки Кімівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 25 липгя 2016 року № 461, ОСОБА_3 за вказаною ним адресою зареєстрований, але не проживає (а.с. 43-44).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцязнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцязнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки Умови та правила надання банківських послуг ОСОБА_3 не підписувались, отже вони не є складовою частиною укладеного між сторонами договору і не є обов'язковими для сторін, що тягне за собою відсутність у позивача будь-яких підстав для пред'явлення вимог про стягнення з відповідача заборгованості по неіснуючому кредитному договору чи нікчемному правочину.

Проте, колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредитну картку «Універсальна» № 788508.

Вказаний договір складається із анкети-заяви, яка підписана відповідачем, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою (а.с. 6-32).

12 квітня 2013 року ОСОБА_3 було переоформлено вказану кредитну картку на «Універсальна Gold» № 456904, відповідно до тарифів якої останній отримав кредит у розмірі 17 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Номери карток, дата відкриття та термін їх дій підтверджуються довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 83).

Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 25 зворот).

Крім того, Умови та правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.12.6; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити баку штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми позову - п. 2.1.1.7.6 (а.с. 30 зворот, 28).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві ( а.с. 6).

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 ЦК України) (ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За характером, укладений ОСОБА_3 договір, є договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши 14 липня 2011 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Крім того, відповідачем не оспорюється факт підписання заяви-анкети, отримання кредитної картки «Універсальна Gold» та факт укладення та підписання ним даного правочину.

Розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи, також відповідачем не спростований та підтверджує наявну заборгованість за кредитним договором починаючи з квітня 2013 року та станом на 31 травня 2016 року (а.с. 4).

Обов'язок по доведенню підстави позову покладається саме на позивача, а тому доданими позивачем до апеляційної скарги виписками руху коштів по рахунку, підтверджено та відслідковується факт постійного використання з 12 квітня 2013 року відповідачем кредитних коштів за кредитною картою «Універсальна Gold», строк якої встановлено до січня 2017 року (а.с. 84-89).

Зазначена виписка руху коштів по рахунку ОСОБА_3 також підтверджує використання останнім саме картки «Універсальна Gold» номер якої відповідає номеру картки отриманої ним 12 квітня 2013 року.

Крім того, ОСОБА_3 з використанням вказаної картки поповнювався через банкомат рахунок мобільного телефону належного йому (а.с. 85 зворот), та який ним заначений для контакту у анкеті-заяві.

Таким чином, позивачем доведено факт укладання з відповідачем кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже до задоволення підлягає вимога про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом станом на 31 травня 2016 року в розмірі 91 446 грн. 73 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 17 963 грн. 40 коп.; заборгованість по процентам 66 006 грн. 43 коп.; заборгованість за пенею та комісією 2 646 грн. 10 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 4 330 грн. 80 коп.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив характер правовідносин сторін, не звернув увагу на норми матеріального права, які підлягають застосуванню та не надав належну оцінку доказам, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1, 3 - 4 ч. 1 ст. 308 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Частиною 2 статті 309 ЦПК України встановлено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідача підлягають до стягнення на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 893 грн. 80 коп. (1 378 грн. за подання позову до суду першої інстанції та 1515 грн. 80 коп. за подання апеляційної скарги).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є незаконним, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором станом на 31 травня 2016 року в розмірі 91 446 грн. 73 коп. (девяносто одна тисяча чотириста сорок шість грн. 73 коп.), яка складається з: заборгованість за кредитом 17 963 грн. 40 коп.; заборгованість по процентам 66 006 грн. 43 коп.; заборгованість за пенею 2 646 грн. 10 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 4 330 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 893 грн. 80 коп.(дві тисячі вісемьсот девяносто три грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: С.Ю.Колосовський

ОСОБА_4