Справа № 301/261/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.04.2010 року помер батько позивачки - ОСОБА_7 ОСОБА_1 позивачки - ОСОБА_8 померла 31.03.2016 року. На випадок смерті 25.08.2009 року мати залишила заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними спорудами №61 по вул. Фединця в с. Малий Раковець, Іршавського району, заповіла позивачці. В той час, коли ОСОБА_2 перебувала в с. Малий Раковець, Іршавського району, у звязку з похованням матері ніхто не повідомив позивачці про існування заповіту покійної матері від 25.08.2009 року саме на її користь. Про існування даного заповіту ОСОБА_2 повідомив її брат ОСОБА_4 відповідач по даній справі, якому стало відомо про даний факт 16 січня 2017 року. Вважала, що вказаний заповіт відображає дійсну волю покійної матері, що обумовлено неправомірною поведінкою відповідача ОСОБА_5 по відношенню до батьків в останні роки їхнього життя, з приводу чого вона неодноразово мала телефонні розмови з братом. Позивачці також відомо про випадки нанесення ОСОБА_5 побоїв батькові та вчинення останнім перешкод для проживання матері у спадковому будинку. Позивачці відомо про заповіт батьків на користь відповідача ОСОБА_5, який був складений 26.02.2007 року. При зверненні до приватного нотаріуса ОСОБА_6 для прийняття спадщини після смерті матері у заяві від 12.10.2016 року ОСОБА_5 вказав, що крім нього інших спадкоємців немає, попри те, що спадкоємцями є також як відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, так і позивачка ОСОБА_2, чиї засоби звязку йому завжди були відомі. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину через пропуск строку на подання відповідної заяви. Вважала, що пропустила строк звернення до нотаріуса через поважні причини, а саме: перебуванням за кордоном в Федеративній Республіці Німеччина з березня 2016 року до січня 2017 року, відсутність у неї відомостей про наявність заповіту до 16.01.2017 року та надання відповідачем ОСОБА_5 нотаріусу неправдивих відомостей відносно інших спадкоємців. Просила визначити додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 повторно не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у тому числі, через свого представника відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України (а.с.38, 69, 77, 82).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Вважала, що причинами пропуску строку прийняття спадщини є перебуванням позивача за кордоном в Федеративній Республіці Німеччина з березня 2016 року до січня 2017 року, відсутність у неї відомостей про наявність заповіту до 16.01.2017 року та надання відповідачем ОСОБА_5 нотаріусу неправдивих відомостей відносно інших спадкоємців.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки до суду не повідомили (а.с. 43, 76-78, 92-96).

Представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив відмовити у позові з підстав, викладених у письмових запереченнях та розглянути справу по суті за його відсутності (а.с.87, 89).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Батьки сторін - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - на випадок смерті залишили спільний заповіт подружжя від 26.02.2007 року, згідно якого все своє майно заповіли відповідачу ОСОБА_5 (а.с. 10).

Батько позивачки - ОСОБА_7 помер 15.04.2010 року (а.с. 7), а мати позивачки - ОСОБА_8 померла 31.03.2016 року (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1243 ЦК України, у разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.

За життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 жоден із подружжя не відмовився від спільного заповіту. Спільний заповіт подружжя від 26.02.2007 року не змінено та не скасовано. Отже, відповідно до ст. 1243 ЦК України він є дійсним.

Рішенням Іршавського райсуду від 31.10.2013 року у позові ОСОБА_8 про визнання недійсним спільного заповіту подружжя від 26.02.2007 року відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року та ухвалою ВССУ від 23.12.2013 року вказане рішення залишено в силі.

Згідно довідки Малораковецької сільської ради №02-32/376 від 28.10.2016 року, ОСОБА_8 до дня смерті проживала одна за адресою: с. Малий Раковець, вул. Фединця, 61, Іршавського району (а.с. 14).

Згідно ст.ст. 1269 ч.1 та 1270 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_8 померла 31.03.2016 року, отже, спадкоємець, який на день відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем мав звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у строк до 30 вересня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_5, на користь якого складено заповіт подружжя від 26.02.2007 року, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 05.08.2016 року, тобто він прийняв спадщину (а.с. 58).

Особи, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні, відсутні. Не є такою особою і позивачка ОСОБА_2

25.08.2009 року, тобто після смерті ОСОБА_7 (одного з подружжя), ОСОБА_8 склала новий заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла позивачці ОСОБА_2 (а.с. 12).

Оскільки спільний заповіт подружжя відповідно до закону скасований не був, після смерті першого з подружжя ОСОБА_7 другий з подружжя ОСОБА_8 мала право складати інший заповіт тільки відносно майна, яке не охоплюється спільним заповітом подружжя.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця або інформації про спадкову масу, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Саме до такого зводяться правові позиції, викладені ВСУ у постановах від 14.09.2016 року у справі №6-1215цс16, від 26.09.2012 року у справі №6-85цс12, від 04.11.2015 року у справі №6-1486цс15.

Позивачка ОСОБА_2С з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк до нотаріальної контори не звернулася. Вимоги позивача мотивовано тим, що з березня 2016 року і до січня 2017 року позивачка перебувала у Федеративній Республіці Німеччина і до 16.01.2017 року не знала про існування заповіту на свою користь, а відповідач ОСОБА_5 при подачі заяви про прийняття спадщини не повідомив приватному нотаріусу про інших спадкоємців ОСОБА_8

Тобто позивачка ОСОБА_2 свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчинила дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, оскільки не знала про існування заповіту на свою користь. Отже обставини, на які позивачка посилається як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не повязані з обєктивними, непереборними та істотними труднощами для неї для вчинення таких дій. Ні проживання позивачки в Німеччині, ні відсутність інформації про наявність заповіту суд такими обставинами не вважає, оскільки суду не надано доказів не можливості подачі відповідної заяви у визначений законом строк.

Крім того, в частині майна, яке охоплюється спільним заповітом подружжя, заповіт ОСОБА_8 від 25.08.2009 року на користь позивачки не має правового значення.

В судовому засіданні встановлено, що іншого майна, яке не охоплюється спільним заповітом подружжя, спадкодавець ОСОБА_8 не мала. Дану обставину підтвердила в судовому засіданні представник позивача. Позивачка претендує тільки на житловий будинок №61 по вул. Фединця в с. М. Раковець, який входить до складу спадкового майна за спільним заповітом подружжя.

За таких обставин суд вважає, що позивачкою не надано суду ні доказів поважності пропуску строку на прийняття спадщини, ні доказів порушення свого права, як спадкоємця.

Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1269, 1270, 1272 ч. 3 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 158 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських