Категорія 72 Головуючий у 1-й інстанції Іванченко А.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Лісового О.О.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 міської ради про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 міська рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою посилаючись на те, що за життя ОСОБА_4, який помер 08 лютого 2014 року, на праві приватної власності належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1108 від 11 березня 2011 року. Згідно з актом обстеження житлового приміщення б/н від 18 січня 2016 року, складеного представниками ЖКП по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя, власник квартири ОСОБА_4 був знятий з реєстрації за даною адресою 06 березня 2014 року у звязку із смертю та на теперішній час в зазначеній квартирі ніхто не мешкає. Заборгованість по сплаті комунальних послуг складає 1094 грн. 82 коп. станом на 01 грудня 2015 року.

У звязку з чим заявник просив визнати спадщину відумерлою і передати її у власність територіальній громаді.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2016 року заява задоволена. Визнано спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_2, жилою площею 16,65 кв.м., загальною 29,6 кв.м., відумерлою і передано її у власність територіальній громаді в особі ОСОБА_3 міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заяви.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності представника заявника ОСОБА_3 міської ради, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення замовного листа та телефонограми, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності спадкоємців спадщини померлого ОСОБА_4 як за заповітом, так і за законом. При цьому суд врахував, що сплив понад один рік з часу відкриття спадщини, що є підставою для визнання квартири, яка становить спадкову масу, відумерлою і перехід її у власність територіальної громади.

Проте такого висновку суд першої інстанції дійшов передчасно.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, квартира АДРЕСА_3 належала на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №1108 від 11 березня 2011 року.

Згідно копії актового запису про смерть №220 від 10 лютого 2014 року ОСОБА_4 помер 08 лютого 2014 року.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44453705 від 14 липня 2016 року Третьої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_4 відсутня.

З акту ЖКП з ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя від 18 січня 2016 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_4 ніхто не проживає, квартира опечатана. Власник квартири ОСОБА_4 знятий з реєстрації у звязку зі смертю.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й обов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 274, 277 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обовязковою участю заявника та з обовязковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою заявник ОСОБА_2 вказував, що є рідним сином померлого і з урахуванням положень ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття був неповнолітнім (16 років), заяв про відмову від неї не подавав. Свої права, як спадкоємець першої черги, реалізував подавши 22 листопада 2016 року заяву до Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори (спадкова справа № 608/2016), що підтверджується витягом реєстрації у спадковому реєстрі №45873150 від 22 листопада 2016 року та довідкою від 08 грудня 2016 року. Він і його мати займались похованням ОСОБА_4, отримали свідоцтво про його смерть та допомогу на поховання. Він вселився до спадкової квартири де і проживає. Квартира ніколи не опечатувалась, ніяких листів, повідомлень від ЖКП не надходило.

Факт проживання заявника ОСОБА_2 у спірній квартирі підтверджується оглянутими в суді апеляційної інстанції квитанціями про сплату за спожиті комунальні послуги (електро -, водо -, газопостачання, опалення) з листопада 2015 року.

Згідно квитанцій за січень - квітень 2016 року заявником ОСОБА_2 у березні травні 2016 року, тобто на час звернення до суду і ухвалення судового рішення, сплачувалась квартирна плата по спірній квартирі.

Акт ЖКП по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя від 18 січня 2016 року, на який послався суд в своєму рішенні, був складений майже за 3,5 місяці до звернення до суду (29 квітня 2016 року). Акт складений майстрами цього господарства ОСОБА_6, ОСОБА_7 та затверджений директором ЖКП ОСОБА_8 щодо відсутності проживаючих в спірній квартирі, однак з його змісту не вбачається на підставі яких даних були встановлені ці обставини.

Отже, вирішуючи спір, суд не дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою норою, що підлягає застосуванню; суд обмежився лише поясненнями та доказами, наданими заявником, не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Постановою №2602/02-31 від 08 грудня 2016 року нотаріусом Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що 29 листопада 2016 року була проведена реєстрація права власності ОСОБА_3 міської ради на спірну квартиру на підставі оскаржуваного рішення суду від 25 липня 2016 року, а тому включення цієї квартири до складу спадщини є спірним питанням, яке має бути вирішено у судовому порядку.

Згідно зі ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, ч.6 ст.235 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на встановлені порушення вимог закону та приймаючи до уваги наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення та залишення даної заяви без розгляду.

Ст. 314 ЦПК України передбачено, що розглянувши справу, апеляційний суд постановляє ухвалу у випадку скасування рішення суду із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 235, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 міської ради про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 у вигляді квартири АДРЕСА_1, відумерлою і передання її у власність територіальній громаді в особі ОСОБА_3 міської ради, залишити без розгляду.

Розяснити заінтересованим особам, що вони мають право подать позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

ОСОБА_9