Справа № 366/1618/16-ц Головуючий у І інстанції Гончарук О. П.
Провадження № 22-ц/780/280/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 18.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Гуль В.В., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Красятицького споживчого товариства на рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом Красятицького споживчого товариства до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків від злочину,-

встановила :

у червні 2016 року Красятицьке споживче товариство звернулося до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків від злочину, мотивуючи його тим, що ОСОБА_2, будучи головою правління Красятицького СТ, за згодою зборів уповноважених Красятицького СТ 20 березня 2012 року уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлової будівлі магазину, розташованого за адресою: с.Черемошня, вул. Набережна, 36-а Поліського району Київської області з покупцем ОСОБА_3, від якої отримала гроші в сумі 20 000 грн. не вносячи їх в касу товариства, а привласнила собі.

По даному факту було відкрито кримінальне провадження, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_2, на підставі ст.48 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а кримінальне провадження закрито.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Просило стягнути з відповідача на користь Красятицького споживчого товариства завдані нею збитки в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року в задоволені позову відмовлено, судові витрати покладено на позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Красятицьке споживче товариство подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що оскаржуване є рішення незаконним, необґрунтованим, а також ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції незаконно заперечив чи свідомо проігнорував ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_2І, визнанно винною у привласненні 20 000 грн., які належать ОСОБА_4

Також, апелянт зазначає, що наслідками в злочинах з матеріальним складом є шкода матеріального, майнового характеру. Характер і розмір заподіяної злочином шкоди підлягають доказуванню у кримінальній справі.

Крім того, при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину суд першої інстанції провів дослідження матеріалів справи, зясував характер і розмір матеріальної шкоди заподіяної злочином, яка вказана в обвинувальному акті, дав належну оцінку зазначеним обставинам і визнав винною ОСОБА_2 у привласненні 20 000 грн., які належать ОСОБА_4

Таком чином, апелянт, зазначив, що без встановлення розміру заподіяної шкоди суд першої інстанції не міг визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Крім того, апелянт стверджує, що проведеною ревізією 07.08.2014 року ревізійною комісією Київської облспоживспілки було встановлено, що ОСОБА_2, працюючи головою правління Красятицького споживчого товариства за згодою зборів уповноважених Красятицького споживчого товариства 20.03.2012 року уклала договір купівлі продажу нерухомого майна нежитлової будівлі магазину в селі Черемошня по вулиці Набережній, 36-а з покупцем ОСОБА_3, від якої отримала гроші в сумі 20 000 грн., які в касу Красятицького СТ не здала, а привласнила їх.

Також, по даному факту Іванківським районним відділом міліції проведено досудове розслідування по кримінальному провадженню №000099 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні Красятицьким СТ не заявлявся, а була надана можливість ОСОБА_2 добровільно повернути привласнену суму, однак вона цією можливістю не скористалася і до подання апеляційної скарги до суду ні в касу, ні на рахунок Красятицького СТ кошти не надходили.

Просив скасувати рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь Красятицького СТ завдані нею збитки в сумі 20 000 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_2, на підставі ст.48 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а кримінальне провадження закрито. Цивільний позов по справі не заявлявся. Дана ухвала вступила в законну силу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на викладене доведено, що відповідач, ОСОБА_2, ухвалою суду звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а кримінальне провадження закрито. Тобто кримінальне провадження закрито по нереабілітуючим обставинам.

В акті про проведення перевірки операцій з продажу нерухомого майна Красятицьким СТ від 07.08.2014 року зазначено, що кошти від продажу магазину в с.Черемошня в касу не поступали, про те зазначено, що було проведено ремонт магазину в с. Радинка, проведено розрахунки за отримані товари та ремонт автомобіля, інші господарські потреби всього на суму 20 000 гривень.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_2 заподіяла шкоду.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із наступного.

По справі встановлено, що згідно Статуту, Красятицьке споживче товариство на добровільних засадах входить до складу Київської обласної спілки споживчих товариств та делегує частину своїх повноважень та виконання окремих функцій Київській облспоживспілці. Делеговані функції конкретизовані та закріплені Договором делегування повноважень та виконання окремих функцій між Красятицьким споживчим товариством та Київською обласною спілкою споживчих товариств.

Проведеною ревізією 07 серпня 2014 року ревізійною комісією Київської облспоживспілки було встановлено, що ОСОБА_2, працюючи головою правління Красятицького споживчого товариства за згодою зборів уповноважених Красятицького споживчого товариства 20 березня 2012 року уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлової будівлі магазину в с. Черемошня по вул. Набережній, 36-а з покупцем ОСОБА_3, від якої отримала гроші в сумі 20000 грн., які в касу Красятицького СТ не здала, а привласнила їх.

По даному факту Іванківським районним відділом міліції проведено досудове розслідування по кримінальному провадженню №000099 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні Красятицьким СТ не заявлявся, а була надана можливість ОСОБА_2 добровільно повернути привласнену суму, однак вона цією можливістю не скористалася і на час розгляду справи кошти не повернула.

Справа з обвинувальним актом була направлена до Іванківського районного суду Київської області, який 16 жовтня 2016 року виніс ухвалу, якою ОСОБА_2 визнав винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України. При розгляді справи суд застосував до ОСОБА_2 ст.48 КК України та звільнив її від кримінальної відповідальності у звязку зі зміною обстановки. Дана ухвала суду набрала законної сили 26 жовтня 2015 року.

Таким чином, судом визнано вину ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України та привласненню нею коштів в сумі 20 000 грн., оскільки кримінальне провадження закрито по нереабілітуючих підставах.

Дана обставина, є підставою для застосування судом при розгляді цивільної справи ч.4 ст.61 ЦПК України, яка вказує, що рішення суду у кримінальній справі, яке набрало законної сили є підставою для звільнення від доказування чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім цього ст.134 КЗпП України передбачено, що вiдповiдно до законодавства працiвники несуть матерiальну вiдповiдальнiсть у повному розмiрi шкоди, заподiяної з їх вини пiдприємству, установi, органiзацiї, у випадках, коли: п.3 шкоди завдано дiями працiвника, якi мають ознаки дiянь, переслiдуваних у кримінальному порядку.

На зазначене, суд першої інстанції уваги не звернув, прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, у звязку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1,5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням наведеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги.

За правилами п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу Красятицького споживчого товариства задовольнити, рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Красятицького споживчого товариства до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Красятицького споживчого товариства завдані нею збитки в сумі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Красятицького споживчого товариства судовий збір у розмірі 2 893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді