Справа № 639/9230/16-ц
Провадження № 2/639/624/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 5 400 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.02.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5500 грн.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір.

04.06.2015 року позичальник ОСОБА_2 помер.

Позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_2, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1.

Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. ОСОБА_2, у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, не вносив грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника становить 5400,87 грн.

Представник позивача, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 26.12.2016 року, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі договору 10.01.2017 року, в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач надав суду лише докази того, що померлий боржник був зареєстрований із відповідачем за однією адресою. При цьому доказів саме спільного проживання суду не надано. Також зазначив, що банк не довів факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлого ОСОБА_2, при тому, що вона не зверталася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Також позивач не довів, що спадкова маса більша, ніж не виконані зобовязання померлого ОСОБА_2 Вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх правових вимог. Оскільки в розумінні цивільного кодексу України ОСОБА_2 не є спадкоємицею померлого боржника ОСОБА_2, то й не зобовязана відповідати за його кредитним договором, який був укладений за його життя.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви ОСОБА_2 від 02.02.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. (а.с. 11)

ОСОБА_2 погодився, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 встановлено, що у разі порушення строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 04.06.2015 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 05.06.2015 року зроблено відповідний актовий запис №8937. (а.с. 49)

Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором від 02.02.2011 року становить 5400,87 грн., з яких: 5439,87 грн. заборгованість за кредитом, 1094,43 заборгованість за відсотками, 250,00 пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., із них 1383,43 грн. внесено коштів на погашення заборгованості. (а.с. 6-10)

Як вбачається із матеріалів справи, 01.02.2016 року позивачем було направлено претензію кредитора до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори з метою виявлення спадкоємців після померлого ОСОБА_2 та включення кредиторської вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу. (а.с. 56)

Вказану претензію П'ята Харківської державної нотаріальної контори переправила до Першої Харківської державної нотаріальної контори за належністю для приєднання до спадкової справи №845/2015. (а.с. 57)

Згідно відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори від 02.03.2016 року №488/02-14, претензія ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців ОСОБА_2, померлого 04 червня 2015 року, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №195 та заведено спадкову справу №845/2015. (а.с. 58).

Ну думку позивача, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять у тому числі, кредитні зобовязання померлого ОСОБА_2 Спадкування відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у встановлений чинним законодавством строк.

Однак, суд з даною позицією позивача не погоджується та з цього приводу зазначає наступне.

ОСОБА_2 уклав із позивачем кредитний договір б/н 02.02.2011 року.

Представником відповідача у судовому засіданні надані суду: акт, складний 22.02.2017 року сусідами ОСОБА_1 та посвідчений Комітетом району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова, із якого вбачається, що ОСОБА_2 за адресою Григорівське шосе, б. 75 кв. 3 фактично не проживав з 01.01.2004 року по час смерті у 2015 році. (а.с. 87), а також довідка Харківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області №5/2 від 06.02.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2 дійсно працював у довідка Харківській виправній колонії управління Державного України з питань виконання покарань в Харківській області №43 з 17 червня 2002 року по 08 травня 2009 року на посаді техніка-доглядача, коменданта Бази відпочинку «Коробів Хутір», яка розташована в Зміївському районі Харківської області. Весь час ОСОБА_2 проживав на Базі відпочинку «Коробів Хутір» та виконував свої посадові обовязки. (а.с. 88)

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що дані про те, що відповідач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті боржника ОСОБА_2, відсутні, а тому вона і не має відповідати за кредитним договором, який був укладений останнім за його життя.

Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Однак, позивачем не надано суду доказів обсягу спадкової маси після померлого ОСОБА_2, а також доказів того, що спадкова маса більша, ніж невиконані зобовязання відповідача.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстав для звільнення від доказування в даному випадку судом не вбачається.

Однак, позивачем не надано суду доказів обсягу спадкової маси після померлого ОСОБА_2, а також доказів того, що спадкова маса більша, ніж невиконані зобовязання відповідача.

Отже, в порушення зазначених вимог закону, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обстави , на які він посилається, як на підставу для задоволення позову.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546-552, 610-612, 625, 1048, 1050, 1054, 1218, 1282 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович