Справа № 462/2329/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Нове», Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» та Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобовязання вчинити дії щодо зменшення нарахування за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить зобовязати ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ЛКП «Залізничнетеплоенерго» зменшити нарахування вартості комунальних послуг на загальну суму 4688,52 грн. (гаряче водопостачання-3762,08 грн. та центральне опалення - 920,44 грн.) перед ЛКП «Нове» по квартирі №18 в будинку № 5 на вул.Патона у м.Львові у звязку із ненаданням таких та зобовязати ЛКП «Нове» зменшити нарахування вартості комунальних послуг на загальну суму 4688,52 грн. (гаряче водопостачання - 3762,08 грн. та центральне опалення - 920,44 грн.) по квартирі №18 в будинку на вул.Патона, 35 у м.Львові у звязку із ненаданням таких.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником і проживає в квартирі на вул.Патона, 35/18 у м.Львові. Залізничним районним судом м.Львова 16.06.2014 року видано судовий наказ за заявою ЛКП «Нове» про стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 6352,50 грн. 20.02.2015 року за її заявою судом вказаний наказ було скасовано. По даний час ЛКП «Нове» не зверталося до суду в порядку позовного провадження про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак продовжує нараховувати за них плату, виставляє рахунки, за якими, зокрема, борг за послуги з гарячого водопостачання складає 3762,08 грн. і за центральне опалення - 920,44 грн. Вважає, що оскільки строк позовної давності за зобовязаннями по сплаті такої заборгованості сплив, то вона є безнадійною і підлягає списанню. Про це вона неодноразово зверталася до ЛКП «Нове», яке в свою чергу звернулося до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ЛКП «Залізничнетеплоенерго» з цього питання, але звернення залишились без реагування. З огляду на зазначене, вважає, що її права порушені, що й стало причиною звернення до суду.

Позивач та її представник ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 07.0.2017 року не зявилися, натомість у заяві про уточнення позовних вимог від 28.10.2016 року (а.с. 47) ОСОБА_1 просить у випадку її неявки розглядати справу за її відсутності, що відповідає положенням ч.2 ст.158 ЦПК України.

Відповідачі, які були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, не забезпечили явки в судове засідання своїх уповноважених представників. При цьому, представник ЛКП «Залізничнетеплоенерго» ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали даної справи, оглянувши матеріали справи № 462/995/14-ц, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачє власником і проживає в квартирі на вул.Патона, 35/18 у м.Львові, де користується послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

На підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і централізованого водовідведення у житлових будинках м.Львова є житлово - експлуатаційні підприємства (ЛКП, ЖКК, ЖКП, БУ та інші) або інші субєкти господарювання, предметом діяльності яких є надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та централізованого водовідведення. Тобто, житлово - експлуатаційні підприємства купують теплову енергію в ЛМКП «Львівтеплоенерго» та використовуючи куплену теплову енергію надають мешканцям житлового будинку послуги з опалення та гарячого водопостачання.

За період з 01.10.2002 року до 01.07.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для мешканців житлового будинку на вул.Патона, 35 у м.Львові було ЛКП «Нове», з яким у позивача існували договірні відносини в силу положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до Закону України № 1198 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено частиною 4 та визначено, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Вказаний закон набрав чинності з дня його опублікування 07.06.2014 року, а тому нарахування оплати за теплову енергію для населення та проведення розрахунків із виконавцем послуг почалось з 01.07.2014 року.

Таким чином, з 01.07.2014 року по даний час виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для мешканців житлового будинку на вул.Патона, 35 у м.Львові є ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

Залізничним районним судом м.Львова 16.06.2014 року видано судовий наказ за заявою ЛКП «Нове» про стягнення з позивача та інших осіб, зареєстрованих у квартирі на вул.Патона, 35/18, заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2012 року по 31.05.2014 року в розмірі 6352,50 грн., в тому числі 902,70 грн. за центральне опалення та 3767,27 грн. за гаряче водопостачання. 20.02.2015 року за заявою ОСОБА_1 судом вказаний наказ було скасовано (а.с. 11, 23 справи № 462/995/14-ц).

Звертаючись в суд з даним позовом, позивач заявлені вимоги прозобовязання відповідачів - комунальних підприємств вчинити дії щодо зменшення нарахування за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 4688,52 грн. мотивує тим, що строк позовної давності за цими вимогами сплив, а тому заборгованість в цьому розмірі підлягає списанню.

У Постанові Верховного суду України від 21 січня 2015 року у справі 6-214цс14 викладено правову позицію про те, що ураховуючи що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Отже, звернення 12.06.2014 року ЛКП «Нове» із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по квартирі на вул.Патона, 35/18 у м.Львові за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2012 року по 31.05.2014 року (а.с. 2 справи № 462/995/14-ц)перервало перебіг строку позовної давності за цими вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.264 ЦПК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, на час звернення із позовом 22.04.2016 року строк позовної давності за вказаними вимогами не сплив, тому суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо списання заборгованості шляхом застосування строку позовної давності.

Крім цього, суд окремо звертає увагу на те, що відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь - якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно зі ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання і зобовязання зменшити нарахування вартості цих комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, а зазначене у позовній заяві може бути запереченням у разі предявлення до ОСОБА_1 позову про стягнення певної суми заборгованості.

А відтак, суд дійшов висновку про те, що права позивача не підлягають захисту в судовому порядку в обраний нею спосіб захисту.

Щодо вимог до ЛМКП «Львівтеплоенерго», то слід зазначити, що між позивачем і цим комунальним підприємством відсутні правовідносини щодо надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання, оскільки ЛМКП «Львівтеплоенерго» взагалі не надавало таких послуг по будинку на вул.Патона, 35. Даний будинок знаходиться на території Залізничного району м.Львова, який ЛМКП «Львівтеплоенерго» не обслуговує (а.с. 68, 69).А відтак суд вважає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» не є належним відповідачем у справі, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, такі не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Нове», Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» та Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобовязання вчинити дії щодо зменшення нарахування за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.