Справа № 386/808/16-ц
Провадження № 2/386/31/17
23 січня 2017 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Гут Ю. О.
секретареві судового засідання Прядун А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Урожай" про розірвання договору оренди землі
Земельна ділянка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.
01.03.2005 року між її покійним чоловіком ОСОБА_2 та СТОВ «Урожай» був укладений договір оренди земельної ділянки за №129.
В п. 40 договору оренди вказано , що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору .
08.08.2016 року вона зверталася до керівників відповідача з пропозицією розірвати договір оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін. Своїм листом від 12.08.2016 року керівництво СТОВ «Урожай» повідомило її , що згоди на розірвання договору оренди земельної ділянки вони не дають.
Умови про зміну умов договору оренди землі, які їй направило керівництво СТОВ «Урожай» для неї неприємні.
Вона бажає обробляти земельну ділянку самостійно оскільки такий вид господарювання надасть їй можливості отримати набагато більші доходи від господарювання на земельні ділянці і вона зможе себе забезпечувати матеріально.
Представник позивача та позивач позов підтримали з підстав зазначених в позовній заяві та в судовому засіданні вказали , що договором оренди передбачена умова його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, та ця умова є підставою для розірвання спірного договору оренди, просять позов задовольнити.
Представник відповідача надіслав письмові заперечення проти позову у відповідності до яких , проти позову заперечує повністю, та вказав, що ОСОБА_2 01.03.2005 року уклав із СТОВ «Урожай» договір оренди землі №129 , земельна ділянка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району строком на 10 років, державну реєстрацію якого проведено Голованівським відділом Кіровоградської філії державного підприємства центр державного земельного кадастру 29.06.2005 року. 05.05.2011 року за взаємною згодою сторін , ОСОБА_2 і СТОВ «Урожай» уклали додаткову угоду , в якій п.1 якої внесли зміни до п.8 основного договору , відповідно до якого договір укладено на 10 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему Голованівського району 05.05.2011 року. Відповідно термін дії договору оренди землі №129 від 01.03.2005 року закінчується 05.05.2021 року. Відповідач належним чином виконував умови договору , заборгованості немає , що підтверджує довідка СТОВ «Урожай». Вважає, що позивач не навів необхідної доказової бази, достатньої для припинення договору оренди землі, фактів порушення тих чи інших обов»язків, що були взяті на себе орендарем. Просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог. Відповідач в судові засідання призначені судом на 03.11.2016 року не з»явився , з підстав перебування його у відрядженні, з причин чого розгляд справи відкладено на 24.11.2016 року, про що належним чином повідомлено відповідача. Поштове повідомлення ним отримано 15.11.2016 року, однак до суду на визначену дату не з»явився , з підстав чого судове засідання у справі відкладено на іншу дату. 23.01.2017 року представник відповідача в черговий раз не з»явився до суду , надіслав суду клопотання про відкладення розгляду по справі з причин перебування його у відрядженні 23.01.2017 року і 24.01.2017 року. Суд рахує, що відповідач знаючи завчасно про час і місце розгляду справи , маючи на це відповідне право не забезпечив явку іншого представника в судове засідання, для розгляду даної справи, тобто зловживав своїм правом щодо розгляду справи. У відповідності до вимог ст..224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалив провести судове засідання та ухвалити заочне рішення.
Суд, заслухавши позивача , представника позивача, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
13 грудня 2015 року ОСОБА_2 помер. Земельну ділянку, яка належала покійному успадкувала за заповітом позивач ОСОБА_1 .
У відповідності до ч. 1 ст. 148-1 Земельного Кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Відповідності до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно п. 40 договору оренди від 01 березня 2005 року «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.
08 серпня 2016 року позивачем було подано до відповідача заяву про розірвання договору на підставі п. 40 договору оренди, але листом від 12.08.2016 року № 16/08/12-1 відповідачем було відмовлено у розірвані такого договору оренди.
ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» окрім інших підстав цієї статті передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Цивільним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 781 фактично дублюється норма ч. 4. ст. 32 Закону України «Про оренду землі», та зазначається, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди ,відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_4 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені. Як зазначалося вище договором оренди від 01.03.2005 року, а саме п. 40 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни, або розірвання договору оренди.
Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача витрати по оплаті судового збору . Так, згідно квитанції № 0.0.624754731 від 27.09.2016 року позивачем сплачено 1274 грн. судового збору .
Згідно з ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.
Позивач ОСОБА_1 просить стягнути на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, які вона сплатила адвокату ОСОБА_5. На підтвердження витрат позивач надав угоду про надання правових послуг адвоката від 06.08.2016 року, укладену між позивачем та адвокатом ОСОБА_6 а/с- 20-21, квитанцію від 23.01.2017 року про сплату 2000 гривень, а/с-86, які не викликають сумніву, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що п.47 Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Пунктом 48. передбачено підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному об'ємі.
Викладене підтверджується копією Договору оренди землі від 01.03.2005 року , а/с- 10-12 , копією свідоцтва про право на спадщину за законом , а/с- 9, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , а/с- 16, копією листа СТОВ «Урожай» від 12.08.2016 року № 16/08/12-1 , а/с- 19, копіяєю заяви про припинення договору оренди , а/с- 17-18, довідкою СТОВ «Урожай» № 172 від 24.10.2016 р , а/с- 55 , копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв продукцією в с. Молдовка , а/с- 56-85, не викликає сумніву ,є достовірним.
Керуючись ст.ст. ст. 3,5,8,10,59,60,61,88,212,213215,218,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 16, 319, 321 , 387, 781 ,1218 Цивільного Кодексу України, ст. 148-1 Земельного Кодексу України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 9 Конституції України , Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» про розірвання договору оренди землі - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини, в той же строк з моменту виготовлення повного рішення

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повний текст рішення судом виготовлено 27.01.2017 року.

Суддя: Гут Ю. О.