Справа № 299/1923/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДЖУГИ С.Д., МАЦУНИЧА М.В.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю сторін, перекладача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_4, до Фермерського господарства «Колос» і ОСОБА_5 міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 районна державна адміністрація Закарпатської області, про зобовязання вчинити дії з передачі майна у комунальну власність, за апеляційною скаргою ФГ «Колос» на рішення Виноградівського районного суду від 11 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

25.07.2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його наступним. Позивач і треті особи зареєстровані та проживають у багатоквартирному житловому будинку № 54 по вул. Ардовецькій (колишня вул. Жданова) у м. Виноградові. Вони були вселені в будинок як особи, які працювали або були членами сімей осіб, які працювали в радгоспі «8 Березня». Зокрема, ОСОБА_2 проживає у квартирі № 2 цього будинку з 1969 року. Зазначений будинок перебував на балансі радгоспу «8 Березня».

17.01.1994 розпорядженням Представника Президента України у ОСОБА_5 районі № 39 радгосп був перереєстрований, а 15.11.1996 був реорганізований у Колективне сільськогосподарське підприємство «8 Березня». 18.11.1996 товариство покупців радгоспу отримало у Фонді держмайна у ОСОБА_5 районі Свідоцтво про власність за реєстровим № 9612 на цілісний майновий комплекс радгоспу і цього ж дня указане майно було передано товариству покупців. Отже, товариством покупців майно було придбане в процесі приватизації радгоспу шляхом перетворення його на КСГП. 26.06.2000 було зареєстроване Фермерське господарство «Колос», яке є правонаступником КСГП «8 Березня».

На неодноразові звернення мешканців будинку щодо приватизації їхніх квартир ФГ «Колос» відповідало, що будинок є його власністю, а приватизація квартир можлива лише шляхом викупу. Тим часом, ФГ «Колос» і ОСОБА_5 міська рада ігнорують приписи законодавства щодо порядку передачі відомчого житлового фонду в процесі реорганізації агропромислового комплексу у комунальну власність, не вчиняють дій, необхідних для передачі будинку в комунальну власність.

З урахуванням положень ст. 47 Конституції України, ст.ст. 4, 5 ЖК України, ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо гарантій права громадян на житло та правового статусу відомчого жилого фонду, житловий будинок № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові належав до відомчого житлового фонду, що стверджується квитанціями про внесення квартплати у 80-х роках минулого століття. Цей будинок належить до державного житлового фонду, оскільки до моменту реорганізації радгоспу перебував на його балансі і у повному господарському віданні.

Згідно із п.п. 1-4 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою КМ України від 06.11.1995 № 891, у разі зміни форми власності державних підприємств (яким був радгосп), відомчий житловий фонд, що перебував у повному господарському віданні радгоспу, підлягав безоплатній передачі у комунальну власність.

Утім, ані радгосп, ані його правонаступники не передали будинок у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова, а міська рада, у свою чергу, не вчиняє дій, спрямованих на прийняття у комунальну власність цього майна. Понад те, ФГ «Колос» вважає будинок таким, що перебуває у його власності, хоча правовстановлюючих документів на будинок у господарства немає, а єдиним легітимним документом щодо майна КСГП «8-ме Березня» досі є Свідоцтво про власність на цілісний майновий комплекс від 18.11.1996 за реєстровим № 9612. ФГ «Колос» не має наміру передавати будинок у комунальну власність, натомість у порушення законодавства пропонує його мешканцям викупити квартири.

Позивач та інші мешканці будинку оплачують комунальні послуги, впорядковують територію будинку тощо, але через невиконання відповідачами вимог законодавства, фактично вчинювані ними перешкоди позбавлені можливості реалізувати свої передбачені законом права як на приватизацію житла, так і на управління ним.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив зобовязати відповідно до приписів Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою КМ України від 06.11.1995 № 891 ФГ «Колос» передати, а ОСОБА_5 міську раду прийняти у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова багатоквартирний житловий будинок № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові.

Рішенням Виноградівського районного суду від 11.08.2016 позов задоволено: зобовязано відповідно до приписів Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою КМ України від 06.11.1995 № 891 ФГ «Колос» передати, а ОСОБА_5 міську раду прийняти у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова багатоквартирний житловий будинок № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові.

Відповідач ФГ «Колос» порушує в апеляції питання про скасування рішення суду та відмову в позові, вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, зокрема, що суд дійшов помилкового висновку про належність спірного будинку до державного житлового фонду, свого часу увесь цілісний майновий комплекс установленим порядком був переданий від радгоспу «8 Березня» до КСГП «8 Березня», тобто, у колективну власність, а ФГ «Колос» як правонаступник КСГП «8 Березня» вправі вимагати визнання за ним права власності на будинок. Крім того, відповідно до законодавства, яке діяло на час передачі майна від радгоспу до КСГП, державний житловий фонд, що перебував у повному господарському віданні радгоспу, міг передаватися у комунальну власність за бажанням, тобто, це не було обовязком, тому Положення, затверджене Постановою КМ України від 06.11.1995 № 891, що на нього посилається позивач, не могло бути застосоване. Не звернув суд і на слив позовної давності за предявленими вимогами, яку просив застосувати відповідач.

Заперечуючи письмово позицію апелянта, представник позивача і третіх осіб на його боці адвокат ОСОБА_6 посилався загалом на ті ж обставини, якими мотивувався позов. Окрім цього, зазначав, зокрема, що за правилами приватизації майна державних підприємств така не поширювалася на приватизацію державного житлового фонду, оскільки відповідне житло належало до приватизації громадянами відповідно до законодавства про приватизацію державного житлового фонду. За обставинами справи, спірний будинок не змінив своєї приналежності та залишається власністю держави у формі комунальної власності, в силу вимог закону та відповідно до фактичних обставин ФГ «Колос» як правонаступник попереднього субєкта господарювання набуло обовязок передати будинок до комунальної власності. Позов є єдиним способом захистити житлові права позивача і третіх осіб, які виступають на його боці. Просить апеляцію відхилити.

За участю перекладача з мови жестів ОСОБА_1, яка здійснювала переклад для третьої особи ОСОБА_4, заслухавши доповідь судді, пояснення: голови ФГ «Колос» ОСОБА_7, іншого представника цього відповідача ОСОБА_8, які апеляцію підтримали, представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_6, який представляє також третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору, які діють на стороні позивача, і апеляцію не визнав, третіх осіб ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які апеляцію вважають необґрунтованою, відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_9, який не визнав апеляційну скаргу відповідача ФГ «Колос» і підтвердив висловлену раніше позицію про визнання позову, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, оглянувши цивільну справу № 703/4114/2012, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності. Проте, своїх висновків суд дійшов унаслідок неправильного застосування норм матеріального права і погодитись із ними не можна.

Спірні правовідносини регулюються нормами законодавства про право власності, про приватизацію державного майна з урахуванням особливостей приватизації майна в агропромисловому комплексі та у відповідній частині нормами житлового законодавства у редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

Встановлено, зафіксовано в інвентаризаційній справі (копія матеріалів на а.с. 2-85 т. 2), іншими матеріалами справи (а.с. 41, 188 т. 1, а.с. 23-27, 34-44 т. 2 та ін.), що інвентаризація будинку № 54 по вул. Ардовецькій (колишня вул. Жданова) в м. Виноградові Закарпатської області проводилася у 1969 і у 1984 роках, при цьому, на час останньої інвентаризації будинок знаходився у віданні та обліковувався за радгоспом «8 Березня» (раніше знаходився у віданні сільськогосподарської артілі «8 Березня»), водночас, станом по грудень 2016 року державна реєстрація права власності на будинок на проводилася.

Будинковою книгою, даними паспортів, іншими матеріалами справи (а.с. 5-27 т. 1 та ін.) підтверджується, що гр-н ОСОБА_2 зареєстрований у вищезгаданому будинку з 1980 року, ОСОБА_3 з 1992 року, ОСОБА_4 з 1977 року.

Ці обставини ніким не заперечуються.

27.01.1994 радгосп «8 Березня» було зареєстровано із внесенням до Реєстраційної книги субєктів підприємництва (а.с. 28 т. 1). У 1996 році була проведена приватизація радгоспу «8 Березня». 15.10.1996 представництво Фонду державного майна у ОСОБА_5 районі уклало з товариством покупців радгоспу «8 Березня» договір безоплатної передачі державного майна радгоспу «8 Березня» Виноградівського району (а.с. 63-64 т. 1), відповідно до якого:

орган приватизації зобовязався передати у власність товариства покупців майно цілісного майнового комплексу радгоспу «8 Березня», а товариство покупців зобовязалося прийняти це майно, що включає в себе всі активи і пасиви підприємства, нерухомість, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно (п. 1.1.);

право власності на майно переходить до товариства покупців з моменту підписання акту прийому-передачі (п. 1.2.);

товариство покупців зобовязане:

протягом місяця з моменту підписання договору зареєструватися в державних органах виконавчої влади як колективне сільськогосподарське підприємство (п. 4.2.);

використовувати обєкти соціально-культурного призначення за прямим призначенням (п. 4.5.);

якщо придбаний обєкт відчужується товариством, то умови цього договору зберігають силу для нового власника (п. 4.7.).

18.10.1996 сторони договору про безоплатну передачу державного майна від 15.10.1996 склали акт прийому-передачі майна державного підприємства, згідно із яким представництво Фонду державного майна передало, а товариство покупців прийняло майно, придбане в процесі приватизації шляхом перетворення радгоспу «8 Березня» в колективне сільськогосподарське підприємство, вартістю 1201210 грн, в т.ч., будівлі, споруди, передавальні пристрої балансовою вартістю 997128,00 грн (а.с. 30 т. 1).

Представництво Фонду державного майна у ОСОБА_5 районі 18.10.1996 видало товариству покупців радгоспу «8 Березня» Свідоцтво про власність за реєстраційним № 9612, яким засвідчило належність на підставі договору від 15.10.1996 безоплатної передачі майна товариству покупців майна цілісного майнового комплексу радгоспу «8 Березня», до складу якого входять, зокрема, будівлі та споруди (а.с. 29 т. 1).

26.06.2000 зареєстровано як юридичну особу Селянське фермерське господарство «Колос», яке відповідно до свого Статуту, зареєстрованого розпорядженням Голови ОСОБА_5 РДА від 26.06.2000 № 331, є правонаступником КСГП «8 Березня» (п. 1.1. Статуту ФГ «Колос») (а.с. 31-36 т. 1).

Приватизація радгоспу «8 Березня» здійснювалася відповідно до Законів України «Про приватизацію майна державних підприємств» (на даний час Закон України «Про приватизацію державного майна», Закон № 2163-XII), «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» (Закон № 290/96-ВР).

Закон № 2163-XII визначав приватизацію майна державних підприємств України як відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб (ст. 1). Законом передбачалося, що:

його дія не поширюється на приватизацію обєктів державного житлового фонду, а також обєктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються (ст. 3 ч. 2);

до обєктів державної власності, що підлягають приватизації, належить майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами (ст. 5 ч. 1);

будівлі (споруди, приміщення) за бажанням покупця приватизуються разом з обєктами приватизації, що в них розташовані, якщо на це немає прямої заборони відповідно Фонду державного майна України, Верховної Ради Республіки Крим чи місцевої Ради народних депутатів; при наявності такої заборони зазначені будівлі (споруди, приміщення) передаються власникам приватизованих обєктів за їх бажанням у довгострокову оренду (ст. 5 ч. 4);

Фонд державного майна України, органи приватизації адміністративно-територіальних одиниць у процесі приватизації здійснюють повноваження власника майна, що приватизується, продають майно, що перебуває у загальнодержавній власності, у процесі його приватизації (ст. 7 ч.ч. 2, 6);

для спільної участі у приватизації громадяни можуть засновувати товариство покупців, яке є покупцем обєкта приватизації (ст. 8 ч.ч. 1, 2);

товариству покупців, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає обєкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна (ст. 24 ч. 2);

особи, які придбали державні підприємства як цілісні майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав і зобовязань відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України (ст. 28 ч. 1).

Із нормами Закону № 2163-XII узгоджуються положення Закону № 290/96-ВР, які, водночас, встановлюють істотні особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі (ст. 1 ч. 1). За приписами цього Закону:

приватизація майна радгоспів здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у відкриті акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) (ст. 5);

при перетворенні в процесі приватизації радгоспів у колективні сільськогосподарські підприємства проводиться безоплатна передача частки державного майна (ст. 6 ч.ч. 1, 2);

у процесі приватизації майна державних підприємств, зазначених у ст. 5 Закону, обєкти соціально-побутового призначення, інженерні мережі та споруди комунального господарства, включаючи побудовані за рахунок коштів фонду соціального розвитку, передаються органами приватизації в комунальну власність за згодою власників підприємств (ст. 19 ч. 1).

Відповідно до ст. 86 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст. 2, 31, ст. 35 ч. 1, ст. 37 ч. 1 Закону України «Про власність» (Закон № 697-XII), власність в Україні виступає у формах приватної, колективної та державної власності (загальнодержавної (республіканської) власності та власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної)); усі форми власності є рівноправними; майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України; здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства; до права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) і житловий фонд , який знаходиться у віданні міністерств, державних комітетів і відомств, у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (відомчий житловий фонд) (ст. 4 ч.ч. 1, 2, ст. 5 ч. 1, ст.ст. 18, 52 ЖК України, ст. 1 ч. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (Закон № 2482-XII).

Отже, у розумінні процедури приватизації майна радгоспу «8 Березня» житловий будинок № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові Закарпатської області належав до складу майна, що підлягало приватизації, цей будинок як складова частина цілісного майнового комплексу радгоспу був включений до акту прийому-передачі майна державного підприємства від 18.10.1996 у числі будівель та іншого майна балансовою вартістю 997128,00 грн, був переданий товариству покупців радгоспу із наступною видачею товариству покупців Свідоцтва про власність від 18.10.1996 за реєстраційним № 9612.

Положення ст. 24 ч. 2 Закону № 2163-XII та похідні від цієї норми акти у випадку приватизації майна радгоспу «8 Березня» не можуть братися до уваги, оскільки така стосується передачі відповідного майна саме товариству покупців (при цьому, теж за його згодою), крім того, про оплатну форму приватизації не йшлося, натомість належить враховувати норму ст. 19 ч. 1 Закону № 290/96-ВР, яка передбачала можливість передачі органами приватизації обєктів соціально-побутового призначення в комунальну власність тільки за згодою власників підприємств, доказів надання якої в справі немає.

Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (Закон № 2114-XII) установлено, що земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески членів колективного сільськогосподарського підприємства, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах, а також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та обєднань, учасником яких є підприємство, є обєктами права колективної власності підприємства (ст. 7 ч. 1). Ці положення закону відповідають нормам, зокрема, ст.ст. 20, 21, 23 Закону № 697-XII.

Виходячи з викладеного, вищевказаний житловий будинок із підписанням 18.10.1996 акту прийому-передачі майна державного підприємства вибув із державної власності, із безоплатною передачею його товариству покупців радгоспу «8 Березня» та подальшим утворенням КСГП «8 Березня» набув статусу колективної власності.

Актом прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (будівель та комунікацій) КСГП «8 Березня» фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000, підписаним цими субєктами господарювання та засвідченим печатками підприємств, стверджується факт передачі з балансу КСГП «8 Березня» фермерському господарству «Колос» значної кількості будівель і споруд виробничого та соціально-побутового призначення включно з житловим будинком по вул. Ардовецькій, 54 у м. Виноградові за визначеною актом вартістю 27091,00 грн (а.с. 126 т. 1, а.с. 78 т. 2).

Щодо житлового будинку № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові та наявних у ньому квартир складалася технічна документація, на замовлення мешканців будинку проводилася поточна інвентаризація у 2013 році, а голова ФК «Колос» ОСОБА_7 у звязку з перебування на балансі підприємства зазначеного будинку звертався 19.01.2016 до КП «Виноградівске РБТІ» для складання на будинок технічного паспорта з метою подальшої держаної реєстрації права власності на обєкт нерухомості (а.с. 43-44, 152-156 т. 1, а.с. 49-78 т. 2).

У судовому засіданні апеляційним судом оглянуті оригінали акту прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (будівель та комунікацій) КСГП «8 Березня» фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000, Свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно, виданого 10.10.1996 Головою ОСОБА_5 РДА ОСОБА_10 щодо належності на день видачі свідоцтва будівель, в т.ч., житлового будинку по вул. Ардовецькій у м. Виноградові, радгоспу «8 Березня» (а.с. 46 т. 2), які знаходяться у ФГ «Колос».

Селянське (фермерське) господарство в системі народногосподарського комплексу є рівноправною формою ведення господарства поряд з державними, колективними, орендними та іншими підприємствами і організаціями, господарськими товариствами; держава гарантує дотримання і захист майнових та інших прав і законних інтересів селянського (фермерського) господарства; у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, можуть бути, зокрема, земля, жилі будинки, квартири, інше майно споживчого і виробничого призначення для ведення селянського (фермерського) господарства і заняття підсобними промислами; майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними; майно селянського (фермерського) господарства перебуває під захистом держави нарівні з іншими формами власності; володіння, користування і розпорядження майном здійснюється членами селянського (фермерського) господарства за взаємною домовленістю (Закон України «Про селянське (фермерське) господарство», ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 16 ч.ч. 1-3, ст. 17 ч. 1).

Статутом ФГ «Колос» визначено, що господарство є юридичною особою (п. 1.3.); майно господарства становлять основні та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається на самостійному балансі (п. 6.1.); у власності господарства можуть бути жилі будинки, квартири, інше майно (п. 6.3.); майно членів господарства належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними (п. 6.4.).

Вищезгадані документи, повязані з переходом відповідних прав, у результаті якого будинок № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові був переданий ФГ «Колос», є чинними.

За змістом ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 86, 128, 130 ЦК Української РСР (1963 р.), ст. 3 ч.ч. 1, 2, ст. 8 ч.ч. 1, 2, ст. 12 ч. 2, ст.ст. 13, 18, 48, 49, ст. 55 ч. 1 Закону № 697-XII і враховуючи наведені вище норми закону, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, тобто, правомірність набуття прав на майно та володіння ним презюмуються, тож із 26.06.2000 (з моменту фактичної передачі майна (речі)) ФГ «Колос» стало правомірним володільцем житлового будинку № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові і протилежного не встановлено, право володіння майном підлягає захисту за правилами захисту права власності, особа, яка правомірно володіє майном, не може бути позбавлена цього права інакше, як із підстав, передбачених законом. Аналогічно зазначені питання регулюються і ЦК України (2003 р.) (ст. 3 ч. 1 п.п. 2, 5, 6, ст.ст. 11, 316-319, 321, 328, 386, 396).

Міркування про те, що до передачі будинку ФГ «Колос» право власності на будинок не було зареєстроване та не реєструвалося безпосередньо після передачі будинку від КСГП «8 Березня» у контексті встановленого не можуть враховуватися. Так, чинні станом на 18.10.1996 Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Держкомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 (реєстрація в Мінюсті України від 19.01.1996 за № 31/1056), передбачали фактично реєстрацію відповідного майнового обєкта, а не власне права на нього (п.п. 1.1., 1.2., 2.1. та інші положення Правил). Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Держкомбудархітектури України від 09.06.1998 № 121 (реєстрація в Мінюсті України від 26.06.1998 за № 399/2839), встановлювала порядок здійснення державної реєстрації як обєктів нерухомого майна, так і права власності на ці обєкти (п.п. 1.1., 1.4.-1.9. ті інші положення Інструкції), проте, не передбачала реєстрації речових прав на чуже майно, які могли мати місце з різних причин, зокрема, до моменту оформлення на підставі відповідних правовстановлюючих документів (зазначених у додатку № 1 до Інструкції) права власності на відповідний майновий обєкт.

Окрім цього, наведене не спростовує фактів належності свого часу будинку, про який ідеться, послідовно до державної і колективної власності та правомірного набуття права володіння будинком відповідачем ФГ «Колос». Факт набуття ФГ «Колос» у володіння будинку № 54 по вул. Ардовецькій у м. Виноградові в порядку правонаступництва за попередніми власниками встановлений і рішенням Виноградівського районного суду від 21.03.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 03.04.2013, у звязку з чим ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_11 було відмовлено в позові до ОСОБА_5 міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю (а.с. 65-68 т. 1, а.с. 119-122, 184-185 справи № 703/4114/2012). Ці судові рішення враховуються за правилами ст. 61 ч. 3 ЦПК України. У звязку з такими обставинами не досягла результату й заява ОСОБА_5 міської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади м. Виноградова, яка з урахуванням правової позиції ФГ «Колос» ухвалою Виноградівського районного суду від 22.02.2016 була залишена без розгляду з підстави, передбаченої ст. 235 ч. 6 ЦПК України (а.с. 183 ч. 1).

Закон № 2482-XII визначає правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин (Преамбула); приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ст. 1 ч. 1); до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму (ст. 2 ч. 1).

Тобто, відповідно до зазначеного Закону № 2482-XII приватизації підлягає те житло, що належить до державної власності та державного житлового фонду, набуття в порядку приватизації права власності на жилі приміщення, що не належать до державної власності та державного житлового фонду, цим Законом не передбачено і не регулюється. Право на приватизацію житла є майновим правом певної категорії громадян за наявності умов, визначених цим Законом, що ґрунтується на житлових правах, які, у свою чергу, випливають із договору найму відповідного жилого приміщення. Між тим, позивач, треті особи на його боці не надали доказів щодо укладення ними договорів найму відповідних жилих приміщень (ст. 61 ЖК України), а в апеляційному суді цією стороною спору було визнано, що квартплату вони нікому не сплачують. Укладання та виконання мешканцями будинку договорів із постачальниками відповідних комунальних послуг не є тотожним укладанню договору найму жилого приміщення, стосується відносин, що виникли з конкретними субєктами господарювання і саме по собі не має правового значення для розвязання даного спору відповідно до його предмету.

З огляду на такі обставини, міркування про те, що в разі зміни форми власності радгоспу «8 Березня», у повному господарському віданні якого перебував будинок, він повинен був бути одночасно переданий у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова з наступним здійсненням його приватизації (ст. 8 ч. 9 абз. 1, 2 Закону № 2482-XII), не можуть братися до уваги, а відповідні норми Закону та Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою КМ України від 06.11.1995 № 891, що на цих нормах ґрунтується, не можуть слугувати підставами для задоволення позову.

Поза тим, що Закон № 2482-XII не може бути застосований у спірних правовідносинах, які наразі мають місце, слід зважати на те, що приватизація майна радгоспу «8 Березня» здійснювалася з урахуванням особливостей, установлених спеціальним Законом № 290/96-ВР, який у даному випадку є базовим (первинним) щодо Закону № 2482-XII і передбачав можливість передачі відповідного майна у комунальну власність за згодою власників підприємств, тобто, не містив імперативної вимоги про таку передачу майна, а приватизація жилого приміщення відповідно до Закону № 2482-XII могла мати місце лише після його передачі в комунальну власність, якщо така передача відбулася. Окрім цього, коли б про таку передачу жилого будинку йшлося, вона повинна була б відбутися під час приватизації радгоспу «8 Березня», чого не сталося, а приватизаційні процедури, документи, якими оформлювався перехід прав на будинок, не визнавалися незаконними, недійсними та, відповідно, є легітимними.

Водночас позивач і треті особи на його боці правомірно тривалий час користуються жилими приміщеннями в будинку № 54 по вул. Ардовецькій в м. Виноградові, зареєстровані в будинку, що ніким не заперечується, тому мають власне житлові права, яких не можуть бути незаконно позбавлені чи обмежені в їх здійсненні. Тому житлові права цих громадян (право на житло, на користування жилим приміщенням) як такі, поза питанням щодо можливості приватизації житла у спосіб, який вони вказують, наразі забезпечені і під сумнів ФГ «Колос» не ставляться, житлові права громадян охороняються законом і підлягають захисту (ст. 47 Конституції України, ст. 1, ст. 9 ЖК України).

В силу положень договору безоплатної передачі державного майна радгоспу «8 Березня» Виноградівського району від 15.10.1996, вищенаведених норм законодавства про приватизацію державного майна, норм цивільного законодавства щодо правонаступництва юридичних осіб, що відображено і в Статуті ФГ «Колос», це фермерське господарство не вправі діяти без урахування правонаступництва щодо прав і обовязків попередніх власників житлового будинку № 54 по вул. Ардовецькій в м. Виноградові. Питання, повязані із реалізацією мешканцями будинку житлових прав, а фермерським господарством обовязків володільця житлового будинку, не можуть вирішуватися без урахування норм житлового та іншого законодавства щодо прав і гарантій, які надаються законом мешканцям будинку, а також щодо обовязків, які покладаються як на мешканців будинку, так і на його володільця.

Суд першої інстанції наведене залишив поза увагою, неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, рішення суду не відповідає вимогам ст.ст. 212-215 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості. Зобовязавши за встановлених у справі обставин законного титульного володільця майна та правонаступника попередніх власників будинку ФГ «Колос» передати його в комунальну власність, суд протиправно позбавив цю юридичну особу відповідних майнових прав.

Понад те, позивач застосував недопустиму правову конструкцію позову. Відповідно до цієї конструкції та предявлених вимог, суд безпідставно поклав на ОСОБА_5 міську раду, яка не заявляла в справі вимогу про передачу їй майна, обовязок прийняти це майно у комунальну власність, чим зобовязав раду набути у власність нерухоме майно за відсутності її відповідного і належно оформленого волевиявлення, що вже лише через це суперечить закону. Суд поклав обовязки вчинити дії з передачі-приймання майна між собою на двох відповідачів (зобовязав одного відповідача вчинити дії на користь іншого відповідача), водночас, не вирішував матеріально-правої вимоги (вимог), спрямованих власне на користь позивача (вчинення відповідних дій безпосередньо на користь позивача) через відсутність таких, тоді відповідні дії вчиняються саме на користь позивача, за його вимогою, саме відповідач виходячи із заявленої позивачем правової позиції порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинен вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушений до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо. Правомірній вимозі відповідає обовязок належного відповідача усунути у відповідний спосіб порушення права. Позивач, по суті, змішав правовий статус, цивільні та процесуальні права і обовязки різних сторін у спорі.

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України, апеляцію, доводи якої щодо неправильного вирішення спору по суті заслуговують на увагу, слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити. Для прийняття визнання позову ОСОБА_5 міською радою та його врахування в спорі суд першої інстанції законних підстав не мав, не має для цього підстав і апеляційний суд (ст. 174 ч.ч. 1, 4, ст. 304 ч. 1 ЦПК України.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п. 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Колос» задовольнити, рішення Виноградівського районного суду від 11 серпня 2016 року скасувати, у позові ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Колос» і ОСОБА_5 міської ради Закарпатської області про зобовязання вчинити дії з передачі майна у комунальну власність відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді