Справа № 373/2934/15-ц Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 22-ц/780/492/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 19.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, треті особи: Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Державна інспекція сільського господарства в Київській області, реєстраційна служба Переяслав-Хмельницького управління юстиції в Київській області про визнання недійсними рішення міської ради та визнання недійсним державного акта на право власності на землю,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 червня 2008 року № 117-22-V «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2П.», визнати недійсним рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 17 червня 2010 року № 211-41-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та передачу її у приватну власність ОСОБА_2», визнати недійсним державний акт серії ЯЙ №323921 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий від 29 грудня 2012 року на ім'я ОСОБА_2, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 02052 та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 послався на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 591306 від 03 серпня 2007 року він є власником земельної ділянки площею 0,1083 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована по вул. Петропавлівській, 84-а у м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Зазначав, що, починаючи з 27 вересня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 виник спір з приводу того, що вона самовільно зайняла частину належної йому земельної ділянки та земельної комунальної власності, встановивши бетонні опори та металеву сітку. З метою вирішення даного спору він неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування.

Вказував, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницької міської ради № 211-41-V від 17 червня 2010 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та передачу її у приватну власність ОСОБА_2П.» 29 грудня 2012 року відповідач ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на землю серії ЯЙ № 323921, який не зареєструвала у встановленому законом порядку, земельна ділянка не була закріплена на місцевості межовими знаками встановленого зразка. Крім того, відомості про його земельну ділянку, у базі даних державного земельного кадастру були відсутні, за внесення яких ним тричі сплачено кошти і лише 17 липня 2013 року, за його письмовим зверненням, вони були внесені, межові знаки його земельної ділянки знаходяться за межами паркану, чим порушено його право користування належною йому на праві власності частиною земельної ділянки.

Також зазначав, що рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 25 березня 2013 року зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розгородити земельну ділянку, яка належить Переяслав-Хмельницькій міській раді для постійного доступу громадянам до своїх земельних ділянок, а 26 лютого 2015 року міська рада зобовязала родину відповідача ОСОБА_2 в місячний термін демонтувати паркан та встановити межові знаки спірної суміжної межі відповідно геодезичного каталогу координат та забезпечити вільний доступ суміжним землекористувачам до земельних площ Переяслав-Хмельницької міської раді. Однак відповідач зазначені рішення не виконала, у звязку з чим порушені його законні права, як власника земельної ділянки.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 червня 2008 № 117-22-V «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2».

Визнано недійсним та скасовано рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 17 червня 2010 № 211-41-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та передачу її у приватну власність ОСОБА_2».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №323921, виданий 29 грудня 2012 року на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Петропавловська, 84-Б у м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 02052 та скасовано його державну реєстрацію.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Виходячи з положень ст.152 ЗК України та розяснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, девятої, десятої цієї статті громадяни, зацікавлені у приватизації земельної ділянки подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до статті 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, земельним законодавством України визначено порядок надання земельних ділянок громадянам України, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-836цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №591306 від 03 серпня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0,1083 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована по вул. Петропавлівській, 84-а у м.Переяслав-Хмельницькому Київської області (а.с.10, т.1).

По справі встановлено, що згідно з рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 червня 2008 року № 117-22-V ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1 000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вилучено дану земельну з користування ОСОБА_5 та присвоєно нововідведеній земельній ділянці адресу: м. Переяслав - Хмельницький, вул. Петропавлівська, 84-б. Попереджено ОСОБА_2, що останнє уточнення площі земельної ділянки буде проведено при виготовленні технічної документації щодо складання документів на паво власності на землю (а.с.35, т.1).

Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 17 червня 2010 року № 211-41-5 затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Петропавлівській, 84-б у м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Попереджено ОСОБА_2, що останнє уточнення площі земельної ділянки буде проведено при виготовленні технічної документації щодо складання документів на паво власності на землю (а.с.34, т.1).

На підставі зазначеного рішення міської ради ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серії ЯЙ № 323921 від 29 грудня 2012 року (а.с.33, т.1).

Судом першої інстанції встановлено, що межа між земельними ділянками сторін існувала з того часу, коли позивачу було надано в постійне користування земельну ділянку, яка була погоджена між усіма суміжними землевласниками, про що свідчить їх підписи в акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки (а.с.116-117, т.1).

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на межі із земельною ділянкою ОСОБА_3 встановила огорожу. Як вбачається з акта про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки межові знаки відповідач із суміжними землевласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не погоджувала (а.с.36-37, т.1).

Сторонами не заперечувалося, що між ними, починаючи з 27 вересня 2012 року існує спір з приводу суміжного землекористування, за вирішенням якого вони неодноразово зверталися до міської ради.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 березня 2014 року на замовлення позивача ТОВ «Регіонземсервіс» були проведені геодезичні роботи щодо відновлення меж земельної ділянки позивача на місцевості. При проведенні робіт було відновлено в натурі три межові знака №№ 1,2,3, а межові знаки за №№ 4, 5 згідно геодезичних даних знаходяться за межами паркана, на території сусідньої садиби, означеної по периметру парканом (а.с.15, т.1).

Згідно з рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 25 квітня 2013 року №123-39-VІ «Про розгляд земельного спору» зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розгородити земельну ділянку, яка належить Переяслав-Хмельницькій міській раді (землі, що не надавалися у власність та користування) для постійного доступу громадянам до своїх земельних ділянок (а.с.14, т.1). Однак відповідач дане рішення не виконала.

22 липня 2014 року Державна інспекція сільського господарства в Київській області здійснила огляд земельних ділянок сторін та повідомила про те, що земельна ділянка зі сторони сусідніх землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 огороджена парканом із сітки. Частина зазначеного паркану проходить по земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3, чим самовільно зайнято 0,0032 га. Документи, що передбачені статями 125 та 126 Земельного Кодексу України у ОСОБА_2 відсутні. Зазначені обставини підтверджуються листом Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 31 липня 2014 року та актом про перевірку дотримання вимог земельного законодавства № А145/191 (а.с.16, 17, т.1).

Рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 лютого 2015 року №27-71-VI «Про розгляд земельного спору по вул.Петропавлівській» зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в місячний термін демонтувати паркан та встановити межові знаки спірної суміжної межі відповідно геодезичного каталогу координат та забезпечити вільний доступ суміжним землекористувачам до земельних площ Переяслав-Хмельницької міської ради (а.с.19, т.1). Однака відповідач дане рішення не виконала.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи від 02 липня 2015 року існує накладання меж земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 із земельною ділянкою, що належать ОСОБА_2 по фактичному землекористуванню. Площа земельної ділянки площею 0,1082 га, яка вилучена із користування позивача ОСОБА_3 у завязку із зміщенням відповідачем ОСОБА_2 правої межі земельної ділянки площею 0,1000 га становить 31,33 кв.м.. Технічною причиною такої накладки є часткове самовільне перенесення меж земельної ділянки площею 0,1000 га, що належить відповідачу ОСОБА_2 в сторону задньої межі земельної ділянки площею 0,1083 га, що належить позивачу ОСОБА_3 Накладання земельної ділянки площею 0,1000 га, що належить відповідачу ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1083 га, що належить позивачу ОСОБА_3 по базі даних Управління Держкомзему відсутнє (а.с.40-48, т.1).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 09 квітня 2016 року, яка проведена у даній справі згідно ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року, має місце накладення земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована по вул.Петропавлівській, 84-б у м.Переяслав-Хмельницькому Київської області та належить ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1083 га, що розташована по вул.Петропавлівській, 84-а у м.Переяслав-Хмельницькому Київської області та належить ОСОБА_3 Накладання становить площею 0,000829 га (8,29 кв.м.) (а.с.144-152 т.1).

Отже, враховуючи наведені вище обставини та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Переяслав-Хмельницької міська рада при прийняті рішення від 17 червня 2010 року №211-41-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та передачу її у приватну власність ОСОБА_2П.» належним чином не здійснила перевірку поданої на затвердження технічної документації на імя ОСОБА_2, що призвело до порушення права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження частиною належної йому земельної ділянки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що при виготовленні технічної документації із землеустрою на виготовлення ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га допущені помилки, які потягли за собою накладення координат цієї земельної ділянки на земельну ділянку позивача ОСОБА_3 Земельна ділянка відповідача не була закріплена на місцевості межовими знаками встановленого зразка та не була зареєстрована у встановленому законом порядку, що призвело до самовільного зайняття частини земельної ділянки позивача. При виготовленні технічної документації на імя відповідача не було отримано погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_6

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 17 червня 2010 № 211-41-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та передачу її у приватну власність ОСОБА_2П.», визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 323921, виданого 29 грудня 2012 року на імя ОСОБА_2 та скасування його державної реєстрації.

Доводи апеляційної скарги про те, що управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі 09 грудня 2013 рокуна підставі листа ПП «Дарін» від 02 грудня 2013 року внесло зміни до каталогу координати щодо земельної ділянки ОСОБА_3 без погодження її зовнішніх меж з ОСОБА_2, внаслідок чого відповідач вважає, що відбулось накладення земельної ділянки ОСОБА_3 на її земельну ділянку, є необґрунтованими з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2013 рокууправління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі на підставі листа ПП «Дарін» від 02 грудня 2013 року внесло зміни до каталогу координат щодо земельної ділянки ОСОБА_3, кадастровий номер :01:091:0036 (а.с.49, т.1). При цьому, відповідно до листа ПП «Дарін» від 02 грудня 2013 року ПП «Дарін» просило замінити файл згідно каталогу координат на відповідного землевласника ОСОБА_3 площею 0,0562 га. Зміни внесені відносно земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по вул. Петропавлівській, 82-а у м. Переяслав-Хмельницькому (а.с.50, т.1).

Тобто, внесені зміни до каталогу координат щодо земельної ділянки ОСОБА_3 не стосувались змін відносно земельної ділянки ОСОБА_2

За таких обставин, посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що внаслідок внесення змін до каталогу координат щодо земельної ділянки ОСОБА_3 без погодження зовнішніх меж з нею, відбулось накладення земельної ділянки ОСОБА_3 на її земельну ділянку, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Наведені вище обставини щодо внесення 09 грудня 2013 року змін до каталогу координат на земельну ділянку ОСОБА_3 були враховані експертом ОСОБА_8 під час складання висновку судової земельно-технічної експертизи від 09 квітня 2016 року, згідно з яким встановлено факт накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,000829 га (8,29 кв.м.), а не навпаки.

Крім того, накладення земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку позивача ОСОБА_3 підтверджується даними рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 25 квітня 2013 року №123-39-VІ «Про розгляд земельного спору», рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 лютого 2015 року №27-71-VI «Про розгляд земельного спору по вул.Петропавлівській», даними акту Державної інспекції сільського господарства в Київській області №А145/191 про перевірку дотримання вимог земельного законодавства від 25 липня 2014 року та висновком судової земельно-технічної експертизи від 02 липня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок судової земельно-технічної експертизи від 09 квітня 2016 року є неповним, оскільки він складений експертом без дослідження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку ОСОБА_2, не заслуговують на увагу, оскільки вказана технічна документація була виготовлена за заявою ОСОБА_2 від 06 червня 2016 року, тобто після проведення земельно-технічної експертизи від 09 квітня 2016 року. При цьому, допитаний у суді першої інстанції експерт ОСОБА_8 пояснив, що в нього було достатньо матеріалів для складання висновку судової земельно-технічної експертизи від 09 квітня 2016 року.

До того ж, з матеріалів справи видно, що ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про призначення у справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи з тих підстав, що відповідач ОСОБА_2 та її представник 25 січня 2016 року при вирішення клопотання представника позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи будь-яких заперечень щодо поставленого перед експертом запитання не заявляли, не вказували про необхідність надання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості, під час проведення експертизи експерт ОСОБА_8 будь-яких клопотань з приводу надання додаткових матеріалів не заявляв, його експертний висновок є категоричний (а.с.2-4, т.2). В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заявляла клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання недійсним та скасування рішення Переяслав-Хмельницької міської ради №117-22-V від 26 червня 2008 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2П.» з таких підстав.

Системний аналіз наведених вище положень ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України, ч.2 ст. 152, ст. 155 ЗК України та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», свідчить про те, що вирішуючи питання про недійсність рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав - користування земельною ділянкою.

Визнаючи недійсним рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 червня 2008 року №117-22-V «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2П.»,суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213,214 ЦПК України не звернув уваги на те, що вказаним рішення ради не порушуються права ОСОБА_3

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним та скасування рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 червня 2008 року №117-22-V «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2П.»не може бути залишеним в силі та підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України, у звязку з порушенням судом норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в позову в цій частині вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, треті особи: Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Державна інспекція сільського господарства в Київській області, реєстраційна служба Переяслав-Хмельницького управління юстиції в Київській області про визнання недійсним та скасування рішення Переяслав-Хмельницької міської ради № 117-22-V від 26 червня 2008 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2» - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, треті особи: Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, Державна інспекція сільського господарства в Київській області, реєстраційна служба Переяслав-Хмельницького управління юстиції в Київській області про визнання недійсним та скасування рішення Переяслав-Хмельницької міської ради № 117-22-V від 26 червня 2008 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2»- відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді