Справа № 369/8453/16-ц
Провадження № 4-с/369/5/17
УХВАЛА

Іменем України

10.02.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

секретаря Ведмеденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Києві скаргу ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання неправомірною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про арешт майна боржника та заборону відчудження майна, на яке було накладено арешт.

Скаргу обґрунтовувала тим, що 08 лютого 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист №2-171/12, відповідно до якого постановлено «в рахунок погашення заборгованості в розмірі 389707,86 доларіа США та

759813,13грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,25 га. с. Бобриця по вул. Заозерній № 97 Києво- Святошинського району Київської області, та належить на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки визначеною суб єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк", понесені судові витрати у розмірі 1820,00 грн.».

Вона, є майновим поручителем основного боржника ОСОБА_2 перед ПАТ АБ «Укргазбанк».

Її відповідальність як майнового поручителя обмежується виключно вартість майна, переданого в іпотеку, а саме: земельну ділянку загальною

.

площею 0,25 га. с. Бобріщя по вул. Заозерній №97 Києво-Святошинського району Київської області.

При цьому вона несе відповідальність виключно чим майном.

Не дивлячись на це, 16.08.2016 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову № 51937791, пунктом 2 якої заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить їй.

В даній частині ця постанова є явно незаконною та безпідставною, оскільки виконавчий лист прямо передбачає майно, на яке повинно бути звернуто стягнення, а не на все будь-яке майно.

При цьому відзначає, що на даний час на земельну ділянку накладено заборону відчуження та іпотеку у звязку із тим, що вона перебуває в іпотеці ПАТ АБ «Укргазбанк», а тому взагалі немає підстав накладати арешт на цю земельну ділянку та виносити таку постанову.

Зазначаю, що нею не вчиняються жодних перешкод у виконанні виконавчого листа. З незрозумілих для неї причин до сьогоднішнього дня не було реалізовано іпотечне майно, хоча вона готова в цьому повністю сприяти. Вона

готова віддати це майно на баланс банку або в інший спосіб виконати

зобовязання, щоб це питання більше її не хвилювало.

Їй не зрозуміло, чому банк не робить нічого для реального виконання рішення суду.

При цьому повторно акцентує увагу на тому, що вона лише виступила майновим поручителем по зобовязанням ОСОБА_2, і при цьому повністю не заперечую проти звернення стягнення на предмет іпотеки. Вона не вважає, що повинна нести додаткові якісь витрати грошові чи особистого часу на закриття цього питання.

Про існування оскаржуваної постанови їй стало відомо з конверта № 170, який був вручений їй 31.08.2016 року. Таким чином, десятиденний строк для оскарження з урахуванням вихідних днів спливає 12.09.2016 року.

Враховуючи вище викладене, просила суд: визнати неправомірною Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51937791 від 19 серпня 2016 року і скасувати її.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала вимоги скарги, просила її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до суду з»явився, скаргу не визнав, просив відмовити.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області до суду не з»явився, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлений.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді скарги, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

08.02.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. Відповідно до якої накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, а саме ОСОБА_1 (а.с.5).

ОСОБА_1 отримала постанову про накладення арешту на її майно 31.08.2016 року (а.с.6).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він

відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня

надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому

цим Законом.

У частині 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто вимога ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 51937791 від 19.08. 2016 року і скасувати її, підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_1 вчасно не надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження чим порушено її право на вчасне та добровільне виконання рішення суду.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Глава 4 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення на майно боржника.

У статті 52 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші

цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Про те що, державним виконавцем було перевірено наявність у боржниці коштів в установах банку, відомостей суду не надано, оскільки дана перевірка державним виконавцем не проводилась.

Частина 5 статті 52 Закону передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення

стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Тобто дана норма закону передбачає право боржника запропонувати ті види майна чи предмети, на які в першу чергу необхідно звернути стягнення. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень зацікавленої особи та представника боржниці перевірка майнового стану ОСОБА_1 за місце її мешкання не проводилась, таким чином у боржниці була відсутня можливість запропонувати майно у рахунок погашення боргу.

Частина 6 статті 52 Закону передбачає, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Частина 7 статті 52 Закону передбачає, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Частина 8 статті 52 Закону передбачає, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та

рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Але, як було встановлено у судовому засіданні такі перевірки державним виконавцем не проводились.

Частина 1 статті 57 Закону передбачає, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

На даний час відсутній механізм реалізації майна, на яке накладено арешт, таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем накладався арешт не для реального виконання

рішення суду.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, як зазначено у статті 316 ЦК України.

У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина 3 статті 152 ЦПК України передбачає, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Саме з урахуванням цього судом було відмовлено у забезпеченні позову на стадії судового розгляду (а.с.59).

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження та її скасування від 19.08.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, оскільки вона винесена з порушенням норм діючого законодавства та не направлена на реальне виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 210, 213, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання неправомірною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження та її скасування, задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 51937791 від 19.08. 2016 року та скасувати дану постанову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п»яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А.Я. Волчко