20 січня 2017 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/9591/16-ц
Провадження № 2/243/173/2017
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючий суддя Мінаєв І.М.
при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, -
21.11.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що житлова квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на підставі спільної часткової власності по 1/5 частці кожному: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7.
17.06.199 року померла ОСОБА_5. Після її смерті фактично прийняв спадщину ОСОБА_6 у звязку з тим, що на момент смерті був зареєстрований зі спадкодавцем, таким чином, його частка стала складати 2/5.
13.12.2007 року померла ОСОБА_4. Після її смерті ОСОБА_3 відмовився від спадщини у встановленому порядку та строки. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 фактично прийняли спадщину у рівних частках у звязку з тим, що були на момент смерті зареєстровані зі спадкодавцем, таким чином, їх частки стали складати 3/10 та 5/10.
20.07.2014 року помер ОСОБА_6. Після його смерті фактично прийняв спадщину ОСОБА_7 у звязку з тим, що на момент смерті був зареєстрований зі спадкодавцем, таким чином, його частка стала складати 4/5.
Після смерті ОСОБА_7, померлого 04.11.2015 року, єдиним спадкоємцем всього його майна стала його донька ОСОБА_8.
Позивач звернулася до Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що її батько після смерті дружини звернувся із заявою про прийняття спадщини, та оригінал спадкової справи зберігається в зоні АТО. Крім того, право власності не було зареєстровано за спадкодавцем належним чином, тому також немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкове майно розташовано на території м. Горлівка, тобто на тимчасово неконтрольованій території. Реєстраційні служби та інші органи не працюють, тому позивач не має можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу. Крім того, згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює жодних правових наслідків.
В обґрунтування вищенаведеного позивач посилається на вимоги ст. ст. 1216, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України; ст. 118-120 ЦПК України, розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14.
Позивач просить суд визнати за нею право власності на 4/5 частки квартири АДРЕСА_2, як на майно, отримане позивачем у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не зявились, надали суд заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, претензій до позивача ОСОБА_1 не має та мати не буде.
Представник відповідача ОСОБА_2 міської радив судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року підсудність цивільних справ місцевих судів м. Горлівка Донецької області визначена за Словянським міськрайонний судом Донецької області.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії VІІІ-НО № 469925, її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_5. (а. с. 6)
Згідно зі свідоцтвом про право власності від 16.05.1994 року, виданого на підставі розпорядження № 113 від 14.05.1994 року, квартира АДРЕСА_3 дійсно належить на правах спільної часткової власності ОСОБА_4 та членам родини ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 - рівних частках. (а. с. 7)
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 936372, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, 04.11.2015 року у м. Горлівка Донецької області помер ОСОБА_7 (актовий запис № 353 від 22.03.2016 року). (а. с. 8)
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-НО № 801265, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції у Донецькій області, 20.07.2014 року у м. Горлівка Донецької області помер ОСОБА_6 (актовий запис № 1206 від 16.10.2014 року). (а. с. 9)
Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІН-МЮ № 477616, виданого Люблінським відділом реєстрації актів цивільного м. Москви, 17.06.1999 року у м. Москва померла ОСОБА_5 (актовий запис № 335 від 17.06.1999 року). (а. с. 10)
У відповідності до заяви зареєстрованої в реєстрі за № 1-4716, посвідченої нотаріусом нотаріального округу Санкт Петербурга ОСОБА_10, ОСОБА_3 відмовився від спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 13.12.2007 року.(а. с. 11)
Згідно з довідкою № 81 від 03.02.2016 року, виданої КП «Мрія», ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала у квартирі № 13, розташованій по вул. Судейко, 10 м. Горлівка Донецької області, по день своєї смерті 13.12.2007 року. Разом з ОСОБА_4 в даній квартирі мешкав її чоловік ОСОБА_6, який помер 20.07.2011 року та син ОСОБА_7, який помер 04.11.2015 року. (а. с. 13)
Відповідно до довідки № 83 від 03.02.2016 року, виданої КП «Мрія», ОСОБА_5 була зареєстрована у квартирі № 13, розташованій по вул. Судейко, 10 м. Горлівка Донецької області з 03.01.1992 року по 21.10.1997 року. Виписана в Тверську область. (а. с. 13)
Згідно з довідкою № 82 від 03.02.2016 року, виданої КП «Мрія», ОСОБА_6 був зареєстрований та мешкав у квартирі № 13, розташованій по вул. Судейко, 10 м. Горлівка Донецької області, по день своєї смерті 20.07.2014 року. Разом з ОСОБА_6 в даній квартирі мешкав його син ОСОБА_7, який помер 04.11.2015 року. (а. с. 14)
У відповідності до довідки № 80 від 03.02.2016 року, виданої КП «Мрія», ОСОБА_7 був зареєстрований та мешкав у квартирі № 13, розташованій по вул. Судейко, 10 м. Горлівка Донецької області, по день своєї смерті 04.11.2015 року. (а. с. 14)
14.11.2016 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_11 було ухвалено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 04.11.2015 року батька ОСОБА_7, з підстав ненадання оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, зареєстрованого у відповідному органі державної реєстрації. (а. с. 20)
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 73712084 від 23.11.2016 року, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження по квартирі № 13, розташованій по вул. Судейко, 10 м. Горлівка Донецької області, відсутні. (а. с. 27)
Відповідно до відповіді № 4/01-14 від 10.01.2017 року, наданої Першою горлівською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спадкові справи не заводились. (а. с. 36)
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям).
Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обовязки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті.
Згідно ст. 216 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004р., нотаріусові для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.
За змістом норм статей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця.
Так, відповідно до частин 3,4 статті 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.
Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.
В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (п. 24).
Постановою державного нотаріуса Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 14.11.2016 р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючого документа. ( а. с. 22).
В даному випадку спадкове майно розташоване на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, а саме в м. Горлівка Донецької області.
Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-УІІ від 12.08.2014 року, у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.
Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.
У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.
Таким чином, з позовної заяви вбачається, що батько позивача ОСОБА_7 після смерті дружини ОСОБА_5 звернувся із заявою про прийняття спадщини, та оригінал спадкової справи зберігається в зоні АТО. Крім того, право власності не було зареєстровано за спадкодавцем належним чином, тому також немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкове майно розташовано на території м. Горлівка, отримати дублікат правовстановлюючого документу немає можливості через знаходження майна та відповідних органів на тимчасово окупованій території. За таких обставин позивач позбавлена можливості надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів.
Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до абзацу третього пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом з достовірністю встановлено, що позивачем ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийнято спадщину після померлого 04.11.2015 року її батька ОСОБА_7 У звязку з тим, що отримати дублікат правовстановлюючого документу немає можливості через знаходження майна та відповідних органів на тимчасово окупованій території, позивач позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права на майно.
З огляду на вищенаведене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212-215, 225-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, право власності на 4/5 частки житлової квартири у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 04.11.2015 року, а саме:
квартири № 13, яка розташована в будинку № 10 по вулиці Судейко у місті Горлівка Донецької області загальною площею 39,36 м2, житловою площею 25,1 м2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_12