Справа № 314/6450/16-ц Провадження № 2/314/108/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.01.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Кіяшко В.О.,
секретар судового засідання Павлівська І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 11 вересня 2004 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 407.
Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини між ними припинено з вересня 2015 року, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливе, наміру на збереження сімї немає.
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони 11.09.2004 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 407, видано свідоцтво про шлюб.
Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини між ними припинено з вересня 2015 року, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливе, наміру на збереження сімї немає.
Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати його прийняти заходи до примирення.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Таким чином, враховуючи той факт, що шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення.
Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Оскільки відповідач у судове засідання не зявилась, заперечень по справі не надала, заяви про вибір прізвища не надала, суд вважає за доцільне залишити ОСОБА_2 прізвище набуте нею під час державної реєстрації шлюбу «Приходько».
Керуючись ст. ст. 10, 58, 60, 169, 212, 215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 407.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу «Приходько».
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про переглядання заочного рішення може бути подане протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.О.Кіяшко

17.01.2017