Провадження №2/521/1096/17
18 січня 2017 року місто Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
21.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.06.2012 року було укладено договір позики відповідно до умов якого гр. ОСОБА_1 (позикодавець) було передано у власність ОСОБА_2 (позичальник) грошові кошти у сумі, еквівалентній 2000 доларам США, строком до 05.07.2013 року.
Наявність між сторонами правовідносин з позики за договором від 05.06.2012 року підтверджується оформленою відповідачем на імя позивача розпискою від 05.06.2012 року. При цьому сторонами було передбачено право позивача на одержання від відповідача процентів за користування позикою у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення позичальником дати повернення суми позики.
В порушення умов договору позики за розпискою від 05.06.2012 року гр. ОСОБА_2 починаючи з 06.06.2013 року і до теперішнього часу будь-яких заходів щодо повернення суми позики за розпискою вжито не було. Більш того, відповідач всіляко ухиляється від спілкування з приводу строків погашення існуючої заборгованості за договором позики від 05.06.2012 року.
Сторонами по договору позики не було встановлено розміру процентів, а лише обумовлено зобовязання позичальника сплатити позикодавцю 1% від суми позики за кожен день прострочення позичальником дати повернення суми позики, яке за своєю юридичною природою є пенею, тому за користування позикою протягом 05.06.2012 року по 05.02.2014 року було нараховано ОСОБА_2 до сплати 1912,15 грн. процентів.
За несвоєчасне виконання гр. ОСОБА_2 грошових зобовязань зі своєчасного та повного повернення позики за розпискою від 05.06.2012 року було нараховано пеню на суму у розмірі 9416,41 грн.
За несвоєчасне виконання ОСОБА_2 грошових зобовязань з своєчасного та повного повернення позики за розпискою від 05.06.2012 року також були нараховані збитки від інфляції у сумі 271,76 грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 282,49 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але в заяві про уточнення позовних вимог зазначив, що справу просить розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
05.06.2012 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США, про що свідчить підписана власноруч відповідачем розписка.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
Встановлено, що свої зобов'язання за договором позики ОСОБА_1 виконав у повному обсязі і передав у власність відповідача зазначену у розписці суми грошових коштів в розмірі 2000 доларів США.
Однак позичальник належним чином не виконав свої обов'язки за договором позики та не повернув зазначену суму в строк до 05.07.2013 року.
Як вбачається зі змісту договору позики, відповідач зобовязався у разі невиконання зобовязання в строк, сплатити позивачу 1% на день від суми заборгованості.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання.
За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно, до дня повернення позики.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Грошовою одиницею України є гривня, інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги.
Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.
Застосування до простроченої суми грошового зобовязання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у звязку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності, а не іноземної валюти.
Таким чином, за ст.625 ЦК України встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобовязань у валюті України гривні, в той час як між сторонами у справі виникли грошові зобовязання у іноземній валюті, що унеможливлює задоволення позову про стягнення інфляційних втрат.
Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до суми задоволеного позову судовий сбір у розмірі 5931,98грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 14, 60, 88, 154, 213 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 5931,98 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: