Справа №1423/6906/2012 23.01.2017 23.01.2017
Справа 1423/6906/2012 Суддя першої інстанції: Батченко О.В.
Провадження 22-ц/784/32/17 Суддя доповідач апеляційного суду: Бондаренко Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Бондаренко Т.З.,

суддів: Данилової О.О.,

ОСОБА_1,

із секретарем судового засідання: Тищенком Л.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2013 року по справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ОТП Факторинг Україна» до

ОСОБА_5, ОСОБА_4

про

стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2012 року ТОВ ОТП «Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 4 вересня 2007 року на суму 20300 доларів США та від 18 січня 2008 року на суму 15225 доларів США, укладених між ЗАТ «ОТП Банк», який змінив свою назву на ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, в забезпечення яких банком укладено договори поруки від 4 вересня 2007 року та від 18 січня 2008 року з ОСОБА_4 10 грудня 2010 року між банком кредитором та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю., за умовами якого банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Загальна сума заборгованості за вказаними договорами становить 755861 грн. 07 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 32200, 69 доларів США, 2572, 07 доларів США процентів та пені в розмірі 1 відсотка від суми несвоєчасно виконаного зобовязання в сумі 478217 грн. 97 коп. , яку відповідачі в добровільному порядку не погасили, в звязку з чим позивач просив стягнути заборгованість на свою користь.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2013 року, в якому ухвалою від 2 вересня 2013 року виправлено описки, позов задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами від 4 вересня 2007 року та від 18 січня 2008 року в сумі 327643 грн. 10 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 257106 грн. 41 коп. , заборгованості по сплаті процентів 20536 грн. 69 коп., пені 50000 грн. та розподілено судові витрати.

25 липня 2016 року відповідач ОСОБА_4 подав на вказане рішення апеляційну скаргу в якій вказував на незаконність заочного рішення суду, оскільки його порука припинена стосовно кредитного договору від 2007 року, судом не застосовано позовну давність та безпідставно стягнуто пеню, оскільки умови договору в цій частині не є справедливими.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, де наголошується на законності рішення суду та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 4 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ML-400/276/2007, за умовами якого ОСОБА_5 надано кредитні кошти в розмірі 20300 доларів США із строком повернення 4 вересня 2017 року та сплатою за користування кредитом змінної процентної ставки 13,99 % річних + FIDR (а.с. 8-12).

В забезпечення кредитних зобовязань за вказаним договором банк уклав договір поруки з відповідачем ОСОБА_4, за яким останній зобовязався виконати зобовязання боржника в разі їх прострочення (а.с. 17).

Того ж дня, тобто 4 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір за яким остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 А в м. Миколаєві (а.с.14-16).

18 січня 2008 року між ОСОБА_5 та банком також було укладено наступний договір кредиту № ML-400/003/2008 на суму 15225 долари США із сплатою змінної процентної ставки в розмірі 5,99 % річних + FIDR та встановленням строку повернення кредитних коштів до 18 січня 2023 року (а.с. 18-23).

В забезпечення даного договору кредиту також було укладено договір поруки з відповідачем ОСОБА_4 від 18 січня 2008 року за яким останній зобовязався, в разі прострочення виконання зобовязань боржника, виконати їх в повному обємі (а.с. 28).

Також 18 січня 2008 року з метою забезпечення зобовязань за цим кредитним договором банк уклав договір наступної іпотеки з ОСОБА_5, за яким остання передала в іпотеку теж саме нерухоме майно, а саме, належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 А в м. Миколаєві (а.с. 25-27)

В подальшому, сторони укладали додаткові договори до вказаних кредитних договорів та до договорів поруки (а.с. 218-228).

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На виконання умов кредитних договорів та вимог наведених законів банк, на підставі кредитних заявок ОСОБА_5, перерахував на поточний рахунок на її імя 20300 доларів США та 15 225 доларів США відповідно до умов кожного договору (а.с. 13, 24).

Натомість боржниця ОСОБА_5 в порушення умов вказаних кредитних договорів та наведених вимог закону порушила свої зобовязання щодо здійснення щомісячних платежів, в звязку з чим утворилась кредитна заборгованість за обома договорами.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За такого, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, як то встановлено ст. 514 ЦК України.

Згідно з нормами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступить факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 39-45). Відповідно до умов вказаного договору банк відступив, а позивач прийняв права вимоги за обома вказаними кредитним договорами та договорами поруки (а.с. 46).

Відповідно до наданих розрахунків банку, заборгованість за кредитним договором від 4 вересня 2007 року станом на 21 листопада 2011 року за тілом кредиту становить 18516, 16 доларів США за відсотками за період з 11 грудня 2008 року по 10 грудня 2010 року 2472 долари США та, відповідно до умов викладених в п. 4.1.1. договору заборгованість за пенею за період з 20 травня 2011 року по 21 листопада 2011 року становить 274986, 66 грн.

Заборгованість за другим кредитним договором від 18 січня 2008 року становить 13684, 53 долари США за тілом кредиту. За період з 30 березня 2010 року по 10 грудня 2010 року заборгованість по відсоткам становить 99, 31 долар США. А відповідно до умов договору викладених в п. 4.1.1. заборгованість за пенею за період з 20 травня 2011 року по 21 листопада 2011 року становить 203 231 грн. 31 коп.

Таким чином, за розрахунками позивача, загальна заборгованість за двома договорами становить 755861 грн. 07 коп., з урахуванням курсу долара НБУ станом на 21 листопада 2011 року в розмірі 7, 9845 (а.с. 6-7).

1 липня 2011 року боржнику та поручителю позивачем було направлено письмові досудові вимоги про дострокове повне виконання зобовязань за обома кредитними договорами ( а.с. 33-34).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки , у разі якщо такий строк не встановлено, , порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Так, відповідно до умов договорів поруки від 4 вересня 2007 року та 18 січня 2008 року, а також додаткових договорів поруки від 7 травня 2009 року, 7 травня 2010 року, від 28 квітня 2009 року, які надані позивачем в суді апеляційної інстанції, строк їх дії визначено повним виконанням кредитних зобовязань. Проте, таке не є визначенням строку дії договору в розумінні положень ст. 252 ЦК України.

Тому предявлення позову до поручителя ОСОБА_4 мало відбутися протягом шести місяців з моменту предявлення вимоги, тобто до 1 січня 2012 року. Оскільки ж позов до суду заявлено лише 12 березня 2012 року.

Крім цього, враховуючи положення пп. 2.1.5.1 та п.2.1.5. додаткового договору № 2 до кредитного договору від 4 вересня 2007 року, якими встановлено, що в разі невиконання позичальником боргових зобовязань понад 30 календарних днів, банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобовязань у повному розмірі, а позичальник вважається таким , що допустив істотні порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу банку , та зобовязаний виконати боргові зобовязання в повному розмірі протягом 30 календарних днів.

Враховуючи, що відповідно до наведених умов додаткового договору № 2 та відповідного графіку погашення кредитного договору від 4 вересня 2007 року ОСОБА_5 не здійснювала щомісячні платежі з травня 2010 року , як то вбачається з розрахунку заборгованості, а тому позов до поручителя мав бути заявлений до суду до 7 січня 2011 року.

Таким чином районний суд, дійшовши висновку про наявність підстав для стягнення вказаної кредитної заборгованості за кредитним договором від 4 вересня 2007 року з боржника та поручителя в солідарному порядку , не звернув на вимоги наведених правових норм, положень договорів в силу яких порука за цим кредитним договором є припиненою. Тому суд безпідставно стягнув з ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованість за кредитними договором від 4 вересня 2007 року.

За вказаних обставин, виходячи з меж апеляційного оскарження, рішення районного суду в частині стягнення заборгованості підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Так, районний суд визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню виходив з загальної заборгованості за двома кредитними договорами.

Розділивши заборгованість по кожному договору вона буде складатись із заборгованості за договором від 4 вересня 2007 року, яка становитиме за тілом кредиту - 18516, 16 доларів США., що еквівалентно 147842 грн. 28 коп., за відсотками 2472 долари США та, що еквівалентно 19743 грн. 75 коп., заборгованість по пені 274986 грн. 66 коп., та заборгованості за договором від 18 січня 2008 року, яка становитиме за тілом кредиту становить 13684, 53 долари США, що еквівалентно 109264 грн. 13 коп., заборгованість по відсоткам становить 99, 31 долар США., що еквівалентно 792 грн. 94 коп., заборгованість по пені 203231 грн. 31 коп.

Районний суд визначаючи розмір заборгованості за пенею за двома договорами, яка становить 478217 грн. 97 коп. (274986, 66 + 203231, 31), застосував положення ч. 3 ст. 5521 ЦК України та зменшив її загалом до 50000 грн.

Розподіливши визначену судом суму заборгованості за пенею пропорційно по відношенню до суми боргу за кожним договором, то присуджений судом розмір пені становитиме за договором від 4 вересня 2007 року 48069 грн. 46 коп., а за договором від 18 січня 2008 року -1930 грн. 54 коп.

Таким чином із стягнутої судом суми боргу солідарно з ОСОБА_4 слід відрахувати заборгованість за першим договором укладеним 4 вересня 2007 року, яка складається з 147842, 28 заборгованості за тілом кредиту, 19743 грн. 45 коп., заборгованості за процентами та 48069 грн. 46 коп. заборгованості за пенею, а всього 215655 грн. 49 коп. Тому із загальної суми боргу стягнутої судом 327643 грн. 10 коп. слід відняти 215655 грн. 49 коп., в звязку з чим, заборгованість за другим договором від 18 січня 2008 року становитиме 111987 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 109264 грн. 13 коп., заборгованості за процентами 792 грн. 94 коп. та 1930 грн. 54 коп. пені.

Враховуючи наведене, а також, що зміст розрахунку, наданого позивачем, не дає підстав для визначення заборгованості поручителя в межах піврічного строку, оскільки його зобовязання також носять періодичний характер, та те що ОСОБА_4 оскаржує рішення суду в частині стягнення з нього боргу за договором кредиту від 4 вересня 2007 року, з нього підлягає стягненню в солідарному порядку з боржницею ОСОБА_5 вказана заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року, а з ОСОБА_5 залишається стягнутий судом борг за обома договорами кредиту.

Також підлягає зміні розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволених вимог. З ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню 2671 грн. 77 коп., а з ОСОБА_4 на користь позивача 547 грн. 23 коп.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення позовної давності та несправедливих умов договору кредиту в частині нарахування пені, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 4 вересня 2007 року, з урахуванням висновків щодо припинення поруки за цим договором не мають правового значення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2013 року в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL 400/276/2007 від 4 вересня 2007 року в сумі 215655 грн. 49 коп., яка складається з 147842 грн. 28 коп. заборгованості за тілом кредиту, 19743 грн. 75 коп. заборгованості за процентами та 48069 грн. 46 коп. заборгованості за пенею.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором № МL 400/003/2008 від 18 січня 2008 року в сумі 111987 грн. 61 коп., яка складається з 109264 грн. 13 коп. заборгованості за тілом кредиту, 792 грн. 94 коп. заборгованість за процентами та 1930 грн. 54 коп. заборгованості за пенею.

Стягнути на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати з ОСОБА_5 2671 грн. 77 коп., з ОСОБА_4 547 грн. 23 коп.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Судді : Бондаренко Т.З.

ОСОБА_6

ОСОБА_1