Справа № 161/1525/17
Провадження № 2/161/1425/17
У Х В А Л А

06 лютого 2017 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Предявлена позовна заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, в позовній заяві, щодо вимог про визнання права власності на майно за набувальною давністю не чітко викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Тому порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Також в позовній заяві, що стосується вище вказаних позовних вимог (з врахування особливостей предмету та підстав позову) не зазначені докази, які б підтверджували відповідні обставини. Тому порушені вимоги п.6 ст. 119 ЦПК України. При цьому мова йде лише про посилання на відповідні докази в тексті позовної заяви згідно з положеннями п. 6 ст. 119 ЦПК України: « … 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування..».

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При цьому, позивач пославшись на вищевказану статтю ЦК України, будь-яких доказів на підтвердження даного факту не надав і на них відсутні посилання в тексті позовної заяви.

Посилаючись у позові на володіння майном протягоми 10 років, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що при заволодінні чужим майном вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

З огляду на вимоги ст.3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України щодо захисту в порядку цивільного судочинства саме порушеного права, позивачем не наведено чи дійсно порушуються його права і в чому саме полягає порушення законних прав.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Однак, до матеріалів справи не додано висновок про вартість майна, відповідно до якого позивачем зазначено ціну позову станом на 2017 рік.

На підставі наведеного, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю та витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків - протягом 5-ти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

У випадку не усунення недоліків у зазначений судом строк заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська