АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1939/15-ц Номер провадження 22-ц/786/466/17Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Радько О.М. за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання договору поруки припиненим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

25 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 23 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_7 був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1995pvi-11-07 із змінами і доповненнями. За умовами вказаного договору Банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 100 000 доларів США строком до 22 листопада 2022 року, з оплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13 % річних.

Також вказувало, що з метою забезпечення виконання зобовязань, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договори поруки, за якими останні поручились перед банком за виконання боржником умов договору.

У звязку із невиконанням позичальником взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 07 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом та відсотками у розмірі 2 079 384 доларів 76 центів США та пеня у розмірі 85 517 375 грн. 39 коп., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як солідарних боржників на користь банку та 3654 грн. судового збору по 1218 грн. з кожного /т.1 а.с.2-6/.

31 серпня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мотивуючи тим, що в забезпечення виконання за вказаним кредитним договором зобовязань ОСОБА_4, 19 грудня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір №2369И/1207 з наступними змінами, за яким відповідач передала в іпотеку належне їй нерухоме майно, просило в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 707, 9 кв.м, розташова-ного по вул. Конституції,46, у м. Комсомольську, що належить на праві приватної власності ОСОБА_8, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути з відповідача 3 654 грн. судового збору /т. 1 а.с. 90-96/. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 березня 2016 року зазначені цивільні позови ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» обєднані в одне провадження для їх спільного розгляду /т. 1 а.с. 198-199/.

01 листопада 2016 року ОСОБА_6, звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив визнати припиненим договір поруки №1995/2 від 23 листопада 2007 року, укладений між ним та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Вимоги за зустрічним позовом вмотивовані тим, що на підставі п. 5.1 укладеного між сторонами договору, порука припинилась у січні 2013 року, в звязку з чим кредитор втратив до нього право вимоги.

Вказаний зустрічний позов судом прийнято до спільного розгляду з первісними позовами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» / т. 2 а.с.156-158/.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №1995pvi-11-07 від 23 листопада 2007 року в сумі 2 079 384 доларів 76 центів США, 53 146 163 грн. пені та 3 654 грн. судового збору. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором №1995pvi-11-07 від 23 листопада 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 707, 9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Горішні Плавні (Комсомольськ), вул. Конституції,буд. 46, що належить на праві приватної власності ОСОБА_9, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 3 654 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Визнано припиненим договір поруки №1995/2 від 23 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_6 551 грн. 20 коп. судового збору /т. 2 а.с. 165-172/.

Додатковим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 гру-дня 2016 року вирішено звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 707,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Горішні Плавні (Комсомольськ), вул. Конституції, буд. 46, здійснити в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором №1995pvi-11-07 від 23 листопада 2007 року станом на 07 серпня 2015 року в розмірі 2 079 384 доларів 76 центів та 53 146 163 грн. пені /т. 2 а.с. 228-230/.

Частково не погодившись з рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» оскаржило його в апеляційному порядку /т. 2 а.с. 191-195/.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило:

рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2016 ро-ку в частині часткового задоволення позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" змінити та позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити повністю; рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2007 року в сумі 2 079 384 доларів 76 центів США, 53 146 163 грн. пені та 3 654 грн. судового збору змінити та стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 079 384 доларів 76 центів США, 85 517 375 грн. 39 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 079 384 доларів 76 центів США, 85 517 375 грн. 39 коп.; стягнути на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у дольовому порядку судовий збір у розмірі 3 654 грн. по 1 218 грн. з кожного;

рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінити, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у сумі 2 079 384 доларів 76 центів США та 85 517 375 грн. 39 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 707,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Горішні Плавні (Комсомольськ), вул. Конституції, буд. 46, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; стягнути з ОСОБА_9 (ОСОБА_8В.) на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 3 654 грн. судового збору; рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати;

рішення суду в частині визнання припиненим договору поруки №1995/2 від 23 лис-топада 2007 року, укладеного між ОСОБА_6 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» змінити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання припиненим договору поруки №1995/2 від 23 листопада 2007 року відмовити; рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_6 551 грн. 20 коп. судового збору скасувати;

стягнути на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_4, ОСОБА_5В та ОСОБА_6 витрати по оплаті судового збору /т. 2 а.с. 191-195/.

На зазначену апеляційну скаргу своє заперечення надала представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11, в якому спростовуючи доводи апелянта, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 23 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір за №1995pvi-11-07 про відкриття кредитної лінії, за умовами якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності, в розмірі 1 100 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 13% річних зі строком користування кредитними ресурсами до 22 листопада 2022 року. Згідно з п. 3.2 укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом щомісячного зарахування відповідної суми на позичковий рахунок, а саме починаючи з 26 травня 2009 року в термін з 26 по останнє число місяця у розмірі 6 748 доларів 47 центів США, розмір кредитного ліміту щомісячно 01 числа зменшується на вказану суму, при цьому заборгованість позичальника за цим договором на дату зменшення не повинна перевищувати залишку ліміту кредитування. Нарахування та сплата процентів обумовлена сторонами розділом 4 договору.

Відповідно до п.3.4 договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів, неустойки, зокрема, в разі порушення позичальником будь-яких умов договору, в тому числі щодо несвоєчасного або не в повному обсязі здійснення зарахування грошових коштів на погашення заборгованості згідно з п. п. 3.2, 4.3, 4.4.

За додатковою угодою до договору №1, датованою 31 січня 2008 року, сторони домовились про внесення змін до п.2.1, п.3.2 кредитного договору щодо розміру кредитної лінії, який склав 1 300 000 доларів США, та суми щомісячного погашення позичкової заборгованості 7 976 доларів США. Виходячи зі змісту додаткової угоди від 21 серпня 2008 року, сторони обумовили внесення змін до п.3.2, п.4.3 договору №1995pvi-11-07 щодо терміну щомісячного погашення позичкової заборгованості та сплати процентів з 01 по 10 число. Згідно з додатковою угодою до договору від 10 червня 2009 року, сторонами були внесені зміни до п.3.2 щодо розміру щомісячного погашення позичкової заборгованості, який склав 8 126 доларів США.

16 вересня 2009 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода №4, якою сторони внесли зміни до п. 3.2 договору та доповнили останній п. 5.8., зокрема, щодо розміру щомісячного погашення позичкової заборгованості, збільшивши його до 8 336 доларів США. Крім того, було визначено, що додатковим забезпеченням зобовязань є порука ОСОБА_5

Також судом встановлено, що, з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 23 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №1995/2, за яким останній зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 обовязків за кредитним договором /т.1 а.с.18-19/. Згідно з додатковою угодою від 31 січня 2008 року до п.2.1, п.5.1 договору поруки, були внесені зміни в частині розміру наданого кредиту та припинення поруки. За договором поруки №1995/3 від 16 вересня 2009 року в якості поручителя боржника ОСОБА_4 за виконання ним взятих на себе зобовязань за кредитним договором №1995pvi-11-07 виступила відповідач ОСОБА_5 /т.1 а.с.16-17/.

Окрім того, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір №2369И/1207 від 19 грудня 2007 року, за яким предметом іпотеки являється приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 707,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Комсомольськ, вул. Конституції, 46, вартістю іпотеки, що обумовлена сторонами угоди в сумі 3 329 465 грн. /т. 1 а.с.106-109/. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про шлюб від 06 липня 2012 року серія 1-КЕ № 091857, відповідач ОСОБА_8 після укладення шлюбу з ОСОБА_12, прийняла прізвище чоловіка /т. 1 а.с. 175/. Договором від 31 січня 2008 року було внесено зміни до вказаного іпотечного договору /т.1 а.с.110/, за яким сторони обумовили внесення змін до п. 2 договору щодо розміру кредитування, та п. п. 8.2, 8.3, 8.4 щодо прав іпотекодавця і прав та обовязків іпотекодрежателя. Згідно п. 2.1. договорів поруки у випадку невиконання ОСОБА_4 зобовязань по кредитному договору, поручителі кожний окремо відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Згідно п. 2.2. договорів поруки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобовязувались відповідати перед позивачем у тому обсязі, що і боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних платежів та підвищених відсотків, оплаті комісійної винагороди, оплати неустойки за основним боргом і відсотками, а також відшкодування всіх збитків. Судом також встановлено та підтвержено наданим розрахунком, що у звязку з невиконанням ОСОБА_4 кредитних зобовязань за договором невідновлювальної кредитної лінії №1995pvi-11-07, станом на 07 серпня 2015 року утворилась заборгованість, яка складається із: суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту в розмірі 677 080 доларів США, суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 614 847 доларів 56 центів США, суми строкової заборгованості по відсотках 17 728 доларів 12 центів США, суми простроченої заборгованості за відсотками 769 729 доларів 08 центів США та 85 517 375 грн. 39 коп. пені /т. 1 а. с. 21-27/. За нормами ст. ст. 1050 та 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. В разі порушення боржником взятого на себе зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, позикодацець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Нормами статей 629, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Встановивши, що ОСОБА_4 взяв на себе зобовязання повністю повернути суму кредиту у строк до 22 листопада 2022 року, сплачуючи її згідно п. 3.2 укладеного договору із змінами, внесеними додатковими угодами, шляхом щомісячного зарахування відповідної суми на позичковий рахунок, однак свої зобовязання за кредитним договором як в частині повернення суми кредиту, так і сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 07 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом та відсотками у розмірі 2 079 384 доларів 76 центів США та пеня у розмірі 85 517 375 грн. 39 коп., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача.

Рішення суду в частині визначення розміру строкової та простроченої заборгованості за основним кредитним боргом та відсотками не оскаржується жодною зі сторін, тому не є предметом апеляційного розгляду.

В частині вирішення спору про стягнення пені за прострочену заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для змен-шення розміру неустойки відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Так, виходячи із змісту ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Норми частини 3 цієї ж статті надають суду право у випадку виникнення спору, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у цивільній справі №6-100 цс 14, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Виходячи з наведного, та, враховуючи, що сума нарахованої пені значно перевищує заподіяні позивачу збитки, а також з огляду на засади розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені з урахуванням співмірності до суми 53 146 163 грн., що еквівалентна розміру заподіяних позивачу збитків за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ станом на дату ухвалення рішення 03 листопада 2016 року на рівні 2555,8676 грн. за 100 доларів США, (2079384,76 х 25,5586).

Відповідно до умов п. п. 10, 11 укладеного між позивачем та ОСОБА_8 іпотечного договору із змінами, внесеними за договором від 31 січня 2008 року, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя, зокрема, за рішенням суду шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Сторони обумовили право іпотекодержателя на дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки в разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов за основним зобовязанням.

Враховуючи факт невиконання ОСОБА_4 взятих зобовязань за кредитним договором №1995pvi-11-07, виходячи із принципу співмірності вартості іпотечного майна, та беручи до уваги обумовлене іпотечним договором право банку на дострокове звернення стягнення і у такий спосіб як набуття права власності на предмет іпотеки, районний суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вмог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в цій частині.

В свою чергу, посилання позивача на необхідність зазначення в резолютивній частині рішення суми заборгованості, як на підставу для зміни судового рішення, не заслуговує на увагу, з огляду на додаткове рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 грудня 2016 року, яким вирішено звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки здійснити в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором №1995pvi-11-07 від 23 листопада 2007 року станом на 07 серпня 2015 року в розмірі 2 079 384 доларів 76 центів та 53 146 163 грн. пені.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення кредитної заборгованості з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що їх порука є припиненою, оскільки кредитор не звернувся до них протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням. Проте, колегія суддів не може погодись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Нормами частин 1, 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припи-няється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, не заперечується жодною зі сторін, що строк користування позичальника кредитними ресурсами встановлений до 22 листопада 2022 року. У звязку з невиконанням боржником вимог кредитного договору, банк реалізував передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 3.4 кредитного договору право вимоги дострокового виконання основного зобовязання та відповідно змінив строк виконання основного зобовязання. Згідно вимоги банку позичальник та поручителі були зобовязані протягом 10 днів з моменту отримання вимоги задовольнити її. Такі вимоги отримані відповідачами 15 липня 2015 року, проте виконані не були /т. 1 а. с. 28-31/. Отже, настання строку виконання основного зобовязання необхідно обчислювати з 25 липня 2015 року. У серпні 2015 року, тобто у встановлений законом 6-місячний строк, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4 та поручителів.

За наведених обставин, висновок суду про те, що порука ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за вказаним кредитним договором припинена є помилковим, оскільки суперечить вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

З урахуванням встановленого, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 та ОСОБА_6; в частині стягнення зазначеної заборгованості та судових витрат лише з ОСОБА_4; а також в частині визнання припиненим договору поруки, стягнення на користь ОСОБА_6 судових витрат, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4; часткове задоволення позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", а саме: солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вищенаведеної суми заборгованості за кредитом та пені, а також солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цієї ж суми заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" належить стягнути в дольовому порядку понесені ним і документально підтверджені судові витрати. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 та ОСОБА_6; в частині стягнення з ОСОБА_13 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором та судових витрат, а також в частині визнання припиненим договору поруки, стягнення на користь ОСОБА_6 судових витрат скасувати.

Ухвалити в цих частинах нове рішення. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №1995pvi-11-07 від 23 листопада 2007 року станом на 07 серпня 2015 року у розмірі 2 079 384 доларів 76 центів США та 53 146 163 грн. пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №1995pvi-11-07 від 23 листопада 2007 року станом на 07 серпня 2015 року у розмірі 2 079 384 доларів 76 центів США та 53 146 163 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3 654 грн. у дольовому порядку по 1 218 грн. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання припиненим договору поруки №1995/2 від 23 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_6 та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 8 645 грн. у дольовому порядку по 2 881 грн. 67 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ Ю.В. ОСОБА_14 Пилипчук

З оригіналом згідно:

Суддя: С.М. Бондаревська