Справа № 372/159/17 Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1733/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 29.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря : Волишина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

у с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що на виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 8 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2011 року, про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, 1 лютого 2012 року АКБ «Форум» було видано виконавчий лист № 2-110/10. За зверненням стягувача 19 вересня 2016 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52264539. У звязку з тим, що пред'явлення виконавчого листа до виконання відбулося після закінчення строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», заявник просив визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги заяви.

Заслухавши доповідь судді апеляційного, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 8 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 657 236,69 грн. та звернуто стягнення на предмет застави, а саме житловий будинок № 91 по вул. Луговій у смт Козин Обухівського району Київської області, земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :05:111:0010, земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :05:111:0008 та земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :05:111:0009, що знаходяться по вул. Луговій у смт Козин Обухівського району Київської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання даного рішення 1 лютого 2012 року Обухівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-110/10, в якому зазначено, що рішення набрало законної сили 17 жовтня 2011 року.

17 жовтня 2012 року банк предявив виконавчий лист до виконання ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області, у звязку з чим постановою державного виконавця від 19 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34774009.

13 квітня 2016 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області своєю постановою повернув виконавчий лист № 2-110/10 стягувачу з тих підстав, що відповідним рішенням суду за дружиною боржника визнано право власності на 1/2 частину майна, на яке звертається стягнення. Державний виконавець вказав, що виконати рішення у спосіб визначений виконавчим документом неможливо.

За повторним зверненням стягувача головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову від 19 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52264539.

В подальшому, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року було виправлено помилку у виконавчому листі № 2-110/10 від 1 лютого 2012 року шляхом зазначення у ньому правильної дати набрання законної сили рішення суду 19 квітня 2011 року замість 17 жовтня 2011 року.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки із самого виконавчого документу вбачається, що рішення суду набрало законної сили 17 жовтня 2011 року, а виправлений недолік не має значення для порушеного заявником питання.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобовязання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобовязань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

-видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

-коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

-видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа;

-помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

-видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

-пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 9 березня 2011 року (дату набрання чинності Законом України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» (далі - Закон № 2677-VІ)) виконавчий документ за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 8 листопада 2010 року не видавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року (справа № 6-711цс15), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Установлено, що виконавчий лист суд видав 1 лютого 2012 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк предявлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили, у даному випадку після апеляційного перегляду 19 квітня 2011 року.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку предявлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом, а виправлення помилки у виконавчому листі є лише підставою для видачі виконавчого листа з усунутими недоліками і не змінює строки його предявлення (ст. 368 ЦПК України, ст. ст. 18, 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відмовляючи в задоволені заяви, суд першої інстанції на порушення вимог на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, і з урахуванням того, що стягувач предявив виконавчий лист до виконання після закінчення встановленого законом однорічного строку, дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки при вирішенні питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом першої інстанції неповно встановлено фактичні обставин справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Банк Форум» задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 2-110/10, виданий 1 лютого 2012 року Обухівським районним судом Київської області у справі за позовом акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. ОСОБА_5Сушко