АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/3302/16-ц Головуючий суддя І інстанції Нечипоренко І. М.
Провадження № 22-ц/790/1012/17 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Інші справи позовного провадження
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кокоші В.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржник: ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дергачівського районного ДВС ГТУЮ у Харківській області про закінчення виконавчого провадження за №42624136 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу в сумі 244 114,21грн. та судових витрат в розмірі 2 462,00 грн., а всього 246 576,21 грн.; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, в провадженні якого перебуває зазначений вище виконавчий лист щодо невиконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.09.2013 року; зобов'язати державного виконавця невідкладно вчинити дії щодо реального виконання рішення суду; стягнути з Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 640,00грн.

В обгрунтування скарги посилався на те, що на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.09.2013 року видано виконавчий лист та 20 серпня 2015 року, відкрито виконавче провадження. ОСОБА_2 на праві приватної власності належав будинок АДРЕСА_3. 08.09.2016 року представник скаржника отримав постанову державного виконавця Горностаївського районного ДВС від 26.07.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. З цієї постанови ОСОБА_1 дізнався про передання виконавчого провадження від ВДВС Дергачівського РУЮ до Горностаївського районного ДВС за місцезнаходженням майна боржника. Постанову про закінчення виконавчого провадження державний виконавець стягувачу не надіслав. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Державний виконавець не повідомив стягувача про передання виконавчого провадження до іншого відділу виконавчої служби, чим позбавив скаржника права вибору органу державної виконавчої служби. У зв'язку з чим, постанова про закінчення виконавчого провадження є необґрунтованою та підлягає скасуванню. ОСОБА_3 скористався правовою допомогою ТОВ «Харківський центр правової допомоги».

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовалено.

З такою ухвалою не погодився ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, що судом не застосовані положення ч.6 ст. 20 Закону України « Про виконавче провадження».

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 11 Закону N 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частини 1, 2 , 3 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. Частина третя статті 20 із змінами, внесеними згідно із Законом N 5178-VI ( 5178-17 ) від 06.07.2012\

Судом встановлено, що 20 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження №48510543 по виконавчому листу №2010/6345/12 виданому 31.01.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 246 576,21 грн.

Статтею 32 Закону передбачені заходи примусового виконання рішень, якими є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Державним виконавцем, з метою виявлення майна та джерел доходу ОСОБА_2 були зроблені запити до Державної податкової служби України та згідно відповіді інформація відсутня, Пенсійного фонду України та згідно відповіді - інформацію щодо ОСОБА_2 не знайдено, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.11.2015 року, ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1, однак, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2015 року даний житловий будинок належить ОСОБА_4 на підставі рішення суду від 26.12.2013 року, транспортні засоби за боржником не обліковуються.

Згідно вимог ч.1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення,

документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до акту від 22.12.2015 року при виході державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, було встановлено, що ліквідного майна, яке належало боржнику на праві власності, в межах суми стягнення, не виявлено.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою від 12.11.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на території Горностаївського району Херсонської області АДРЕСА_2 знаходиться пансіонат «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить ОСОБА_2

Пунктом 10 ч.1 ст. 49 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого

відділу державної виконавчої служби.

Вимогами п.6, 7, 9 розділу V «Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України№ 512/5 від 02.04.2012р. передбачено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження. Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

30 грудня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення зазначеного вище виконавчого провадження та направлення виконавчого документу до Горностаївського ДВС, у зв'язку з тим, що на території Дергачівського району Харківської області майна в межах суми стягнення не виявлено, стягнення не проводилися, а на території даного району виявлено нерухоме майно, що належить боржнику. За вих.№6561 від 30.12.2015 року виконавче провадження направлено до виконання ВДВС Горностаївського РУЮ, а до відома - учасникам виконавчого провадження. ( а.с. 54)

Згідно вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Про те, що сторонам виконавчого провадження була направлена постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.12. 2015 року, винесена у зв'язку з направленням за належністю виконавчого документа свідчить лист від 30.12. 2015 року за № 6561. ( а.с. 54)

Посилання ОСОБА_1 на те, що державний виконавець повинен був діяти відповідно до положень ч. 6 ст. 20 Закону України « Про виконавче провадження» за якою стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій, якщо майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби і якщо з'ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача є безпідставними, оскільки на вказані правовідносини розповсюджуються положення ч. 5 ст. 20 вказаного Закону.

Так, за змістом ч. 5 ст. 20 Закону №606-XIV , у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Отже, державний виконавець діяв правомірно і обґрунтовано надіслав виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника, про що своєчасно повідомив стягувача. ( а.с. 54)

У своїх рішеннях від 29 червня 2004 року у справі « Войтенко проти України», від 20 липня 2004 року у справі « Ромашов проти України» від 09 листопада 2004 року у справі Дубенко проти України» від 22 лютого 2005 року у справі « Долгов проти України» від 19 квітня 2005 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення ч. 1 ст. 6 Конвенції винятково як такої, що стосується доступу до правосуддя процедури розгляду справи у суді, було б несумісним із принципом верховенства права, який держави - учасниці зобов'язались дотримувати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконання рішення будь - якого суду повинно розглядатись у світлі вимог ст. 6 Конвенції як складова частина «процесу у справі».

У зв'язку з цим, Європейський суд з прав людини зазначив, що затримання виконання судового рішення може бути виправданим лише за виняткових обставин. Проте, в будь якому разі, таке затримання не може бути настільки довгим, аби була знищена сама сутність того права, яке захищається частиною 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, державний виконавець надсилаючи виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника саме виходив із того, що б не було затримання виконання судового рішення.

Про те, що державним виконавцем Горностаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області стягнуто від реалізації майна боржника на користь стягувача 25218, 35 грн. свідчить постанова від 26.07. 2016 року.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, п. 4 ч. 1 ст. 311, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: В.В. Кокоша

О.М. Хорошевський