Справа №: 671/327/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Павлової А.С.,

за участі: секретаря Козак Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування, -

ВСАНОВИВ:

06 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що 31 жовтня 2014 року помер ОСОБА_4, який проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина до якої, в тому числі, належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Перемоги, 72 в с. Купіль Волочиського району Хмельницької області. Після смерті спадкодавця вона єдиний спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на нього не в змозі, так як правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями за життя спадкодавця не видавалося. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.03.2017 до участі в даній справі залучено як співвідповідача ОСОБА_3.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та ОСОБА_1, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги визнає.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2014 року в с. Купіль Волочиського району Хмельницької області помер ОСОБА_4 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Перемоги, 72 в с. Купіль Волочиського району Хмельницької області. Вартість даного будинку становить 121508 гривень.

Факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та його вартість підтверджується, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 13-15), довідкою ОСОБА_2 сільської ради № 223 від 28.02.2017 (а.с. 25) та обліковою карткою обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а.с. 24).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заповітом (а.с. 6), свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с. 7), довідкою ОСОБА_2 сільської ради № 202 від 15.06.2016 (а.с.16) стверджується, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка має право на спадкування. Спадщину прийняла як така, що постійно проживала за однією адресою зі спадкодавцем.

Іншим спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_3.

З копії матеріалів спадкової справи № 188/2015, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 43-51) вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину на належні тому земельні ділянки.

Разом з тим, 28 лютого 2017 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів.

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 року висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з висновку про технічний стан житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (а.с. 11) житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1963 року по 1970 рік.

Таким чином факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки ОСОБА_2 сільської ради № 223 від 28.02.2017 (а.с. 25) та облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а.с. 24) слідує, що власником житлового будинку, що знаходиться по вул. Перемоги, 72, с. Купіль Волочиського району був ОСОБА_4, який помер 31.10.2014.

Земельна ділянка під вказаним житловим будинком також належала ОСОБА_4, та була успадкована позивачем, що доводиться свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 17) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19).

Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 57, 174 ч. 4, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: вул. Перемоги, 72 в с. Купіль Волочиського району Хмельницької області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, який помер 31 жовтня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Суддя Павлова А.С.