АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3080/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/41/К/17 суддя Багрова А.Г.
Категорія 27 ( І ) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Євтодій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіта за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_2» (далі ПАТ «Креді ОСОБА_2») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № 48/08 від 28.07.2008 року в розмірі 3314168,01 грн., а також судовий збір в сумі 3654,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Креді ОСОБА_2» посилався на те, що між АТ «Індустріально-експортний банк» правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_2» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 48/08 від 28.07.2008 року. За умовами кредитного договору з урахуванням договорів про внесення змін і доповнень № 1 від 13.02.2009 року, № 2 від 30.03.2009 року, № 3 від 21.12.2009 року та № 4 від 09.08.2013 року, відповідач отримала кредит у розмірі 160000 дол.США зі сплатою за користування кредитом 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 27.07.2023 року.

В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору між банком та ОСОБА_1 28.07.2008 року укладено договір поруки №48/08/п. За умовами договору поруки, з урахуванням договорів про внесення змін і доповнень № 1 від 21.2.2009 року, № 2 від 09.08.2013 року, № 3 від 20.04.2014 року, поручитель у разі неналежного виконання кредитного договору позичальником, зобовязався відповідати перед банком як окремо від позичальника, так і разом з нею в межах всієї заборгованості за кредитом.

Позивачем було повністю виконано умови зазначеного кредитного договору, в той час як відповідачі, в порушення умов вказаного договору, взяті на себе зобовязання не виконали, у звязку з чим, виникла заборгованість, яка станом на 08.04.2014 року складає 3314168,01 грн., з яких: заборгованість по кредиту 2911477,46 грн., прострочена заборгованість по кредиту 90117,90 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам 15841,66 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам (при реструктуризації) 151667,27 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 125105,22 грн., заборгованість по пені 19958,50 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у березні 2016 року звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати договір поруки припиненим, оскільки в кредитний договір без згоди та повідомлення поручителя вносились зміни, розширювався зміст основного зобовязання.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року позовні вимоги ПАТ «Креді ОСОБА_2» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „ Креді ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 3 314 168,01 грн. (три мільйона триста чотирнадцять тисяч сто шістдесят вісім грн. 01 коп.), що складається з заборгованості по кредиту 2911477,46 грн., прострочена заборгованість по кредиту 90117,90 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам 15841,66 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам (при реструктуризації) 151 667,27 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 125105,22 грн., заборгованість по пені 19958,50 грн. Стягнуто з кожного з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ „Креді ОСОБА_2 сплачений судовий збір , з кожного по 1827 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту зясування обставин справи, поставила питання про зміну рішення, яким задовольнити його зустрічний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на вимоги ст. 559 ЦК України, згідно якого порука припиняється в тому числі у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Наполягав на тому, що до договору поруки вносилися не всі зміни аналогічні змінам, внесеним до кредитного договору, внаслідок чого збільшилась його відповідальність, проте, на його думку, судом першої інстанції даний факт проігноровано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним товариством „Індустріально-експортний банк та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 48/08 від 28.07.2008 року (а.с. 6-18).

Згідно умов вказаного договору відповідач ОСОБА_3 отримала кредитні кошти у розмірі 160000 дол. США з щомісячною сплатою 13% річних за користування кредитом, строком з 28.07.2008 р. до 27.07.2023 року.

Договором про внесення змін та доповнень №1 від 13.02.2009 до Кредитного договору 48/08 від 28 липня 2008 року, кредитний договір викладено у новій редакції ( а.с.22-26).

Договором про внесення змін та доповнень №2 від 30.03.2009 до Кредитного договору 48/08 від 28 липня 2008 року, кредитний договір викладено у новій редакції ( а.с.27-32). Договором про внесення змін та доповнень №3 від 21.12.2009 до Кредитного договору 48/08 від 28 липня 2008 року, кредитний договір викладено у новій редакції ( а.с.33-39). Договором про внесення змін та доповнень №4 від 09.08.2013 до Кредитного договору 48/08 від 28 липня 2008 року, кредитний договір викладено у новій редакції ( а.с.40-46).

Згідно статуту позивач ПАТ „ Креді ОСОБА_2 є правонаступником Акціонерного товариства „Індустріально-експортний банк (а.с.89-92).

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 08.04.2014 року складає 3314168,01 грн., що складається з заборгованості по кредиту 2911477,46 грн., простроченої заборгованості по кредиту 90117,90 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам 15841,66 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам (при реструктуризації) 151 667,27 грн., простроченої заборгованості по відсоткам 125105,22 грн., заборгованості по пені 19958,50 грн. (а.с. 76).

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання боржником та поручителем зобовязань по договору кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що порука в результаті внесених змін до кредитного договору не припинилась. Тому відповідачі, як солідарні боржники несуть відповідальність за неналежне виконання умов кредитного договору.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних вимог в частині відмови в задоволенні позовних вимог, судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно матеріалів справи 21.12.2009р., 09.08.2013 р.,20.05.2014 р. між банком та ОСОБА_1 укладені договори про внесення змін та доповнень до договору поруки, які вносилися разом із змінами до кредитного договору, додаткові угоди до договору поруки за №1,№2,№3 підписані відповідачем. Згідно п.п.1.1. Договорів поруки №№»,3 від 09 .08.2013 року та 20.05.2014 р., сторони цього договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що укладеними доповненнями до кредитного договору та відповідними доповненнями до договору поруки не збільшився обсяг відповідальності поручителя, та ним надано письмове погодження на укладання відповідних змін до кредитного договору, тому відсутні підстави вважати договір поруки припиненим.

За змістом частини 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

З огляду на розрахунок заборгованості, наданого позивачем вимоги про стягнення заборгованості, заявлено в межах шестимісячного терміну з 21 листопада 2014 року по 08 квітня 2015 р. ( а.с.76). Правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_4