Справа № 274/2528/14-ц Провадження № 2/0274/26/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
01.02.17 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовом1) ОСОБА_1, 2) ОСОБА_2, представниками яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
до1) ОСОБА_5, представником якої є ОСОБА_6, 2) Виконавчого комітету Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області,
провизнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,
У травні 2014 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з вказаним позовом, у якому просять визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Великі Низгірці, вул. Корольова, 45 (нині 74)) серії ЯЯЯ № 483876 від 09.12.2005 р., видане Виконавчим комітетом Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (далі Комітет), скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСК 820459 № 2-2252 від 27.12.2005 р. на ім'я ОСОБА_5, посвідчене Бердичівською державною нотаріальною конторою.
Також у позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять визнати поважними причини пропуску ними позовної давності.
Разом з тим, у письмових поясненнях від 18.11.2016 р. представник ОСОБА_1 зазначив, що перебіг позовної давності не розпочинався, а в письмових запереченнях від 16.01.2017 р. що позов подано у межах позовної давності (а. с. 224 225, 250 253).
ОСОБА_5 проти позову заперечила, посилаючись на те, що підстави для його задоволення відсутні, оскільки свідоцтва, які стосуються предмету спори, є законними (а. с. 43 48).
Крім того, ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позовної давності, про застосування якої нею та її представником подано заяви (а. с. 139, 140 141).
Комітет проти позову не заперечив, але будь-якого правового обґрунтування своє позиції не навів (а. с. 49).
Щодо позову ОСОБА_2.
Судом з'ясовано, що 23.05.2005 р. померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 012371 (а. с. 17).
З матеріалів справи випливає не заперечується особами, які беруть участь у справі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є дочками ОСОБА_7, тобто зважаючи на статті 1216 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_7 першої черги за законом.
ОСОБА_5 подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, інші спадкоємці ОСОБА_7, у тому числи ОСОБА_1, подали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_5, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2013 р. у справі № 0603/2-465/11 та рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 22.04.2013 р. у справі № 0603/2-1592/11 (а. с. 24 26, зворотній бік а. с. 197 198) та не заперечується особами, які беруть участь у справі.
Державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 видав свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСК 820459 № 2-2252 від 27.12.2005 р., спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці розміром 0,6656 га, в с. Великі Низгірці Бердичівського району, вул. Корольова, 45, який належить спадкодавці (ОСОБА_7) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 483876 від 09.12.2005 р., виданого Комітетом (а. с. 21).
У вказаному свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що спадкоємцем зазначеного у ньому майна ОСОБА_7 є її дочка ОСОБА_5.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що видача Комітетом свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 483876 від 09.12.2005 р. та видача державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 видав свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСК 820459 № 2-2252 від 27.12.2005 р. не порушували прав, свобод чи інтересів ОСОБА_2, яка є дочкою ОСОБА_1 (що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП № 060793 від 15.07.1997 р., а. с. 12), тобто яка, зважаючи на статті 1261 1266 Цивільного кодексу України, не мала права на спадкування за законом спадщини ОСОБА_7, у тому числі на спадкування права власності на належний той житловий будинок, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці розміром 0,6656 га, в с. Великі Низгірці Бердичівського району, вул. Корольова, 45.
Відповідно до частини першої статті 1, частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Оскільки свідоцтва, які стосуються предмету спору, як зазначалось вище, не порушують прав, свобод чи інтересів ОСОБА_2, то звернення останньої з позовом про визнання одного з цих свідоцтв недійсним та про скасування другого з цих свідоцтв є безпідставним, у зв'язку з чим Суд вважає, що у задоволенні цього позову необхідно відмовити.
Щодо позову ОСОБА_1.
Як встановлено вище ОСОБА_7 померла 23.05.2005 р.
Комітетом 09.12.2005 р., тобто після смерті ОСОБА_7, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 483876, на житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Великі Низгірці, вул. Корольова, 45 (а. с. 18).
У подальшому, як з'ясовано раніше, на вказаний будинок державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 видав свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСК 820459 № 2-2252 від 27.12.2005 р., зазначивши у свідоцтві, що цей будинок належить спадкодавці (ОСОБА_7) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 483876 від 09.12.2005 р., виданого Комітетом.
Згідно з частиною першою, абзацом першим частини другої та частиною четвертою статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Таким чином видача Комітетом свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876 була здійснено незаконно з порушенням статті 25 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання цього свідоцтва незаконним, тобто для задоволення відповідної позовної вимоги ОСОБА_1.
Разом з тим, Суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити, зважаючи на таке.
Статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Про свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876, видане Комітетом, ОСОБА_1 дізналась у жовтні 2010 р. або раніше, що підтверджується зустрічною позовною заявою від 08.10.2010 р. ОСОБА_1 до ОСОБА_5, у якій міститься посилання на це свідоцтво (а. с. 146 151).
З позовом, який розглядається (у якому міститься вимога про визнання недійним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876, видане Комітетом) ОСОБА_1 звернулась 21.05.2014 р. (а. с. 4).
Таким чином ОСОБА_1 пропустила строк, у межах якого могла звернутися до суду з цією вимогою (позовну давність).
Посилання представника ОСОБА_1 на статтю 264 Цивільного кодексу України в обґрунтування того, що та не пропустила строк позовної давності через його переривання у зв'язку з зверненням з зустрічним позовом від 08.10.2010 р. (а. с. 250 253), є безпідставним, з огляду на таке.
Частинами першою та другою статті 264 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Разом з тим, Суд вважає, що стаття 264 Цивільного кодексу України у даному випадку не може бути застосована, оскільки у спірних правовідносинах ОСОБА_5 та Комітет не є у розумінні статті 509 Цивільного кодексу України боржниками перед ОСОБА_1.
Крім того, навіть якщо взяти до уваги позицію представника ОСОБА_1 та застосувати статтю 264 Цивільного кодексу України, то підстави для висновку, що позовна давність була перервана у зв'язку з поданням ОСОБА_1 зустрічного позову від 08.10.2010 р., відсутні, оскільки у цьому позові не заявлялась вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876, виданого Комітетом.
Як вказувалось раніше, ОСОБА_5 та її представник просять відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позовної давності.
Частинами третьою п'ятою статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Суд, зважаючи на матеріали справи, не знаходить підстав для визнання поважними причин пропущення ОСОБА_1 позовної давності (Судом не встановлено обставин, які б вказували на та, що ОСОБА_1, дізнавшись у жовтні 2010 р. або раніше про існування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876, виданого Комітетом, була позбавлена з незалежних від неї причин звернутись з позовом про визнання цього свідоцтва недійсним), а відтак вважає, що у задоволенні позову у частині вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876, виданого Комітетом, необхідно відмовити у зв'язку з спливом позовної давності, про застосування якого заявлено ОСОБА_5.
Таким чином не підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 і в частині вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСК 820459 № 2-2252 від 27.12.2005 р. на ім'я ОСОБА_5, посвідчене Бердичівською державною нотаріальною конторою, оскільки ця позовна вимога, зважаючи на зміст позовної заяви, є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876, виданого Комітетом, у задоволенні якої відмовлено.
Також Суд вважає за необхідне зазначити, що ним не приймається до уваги обставина про те, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30.05.2016 р. у справі № 274/1995/15-ц встановлено, що Великонизгірецькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області та її виконавчим комітетом (Комітетом) у встановленому законом порядку 20.10.2005 р. рішення № 37 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", на підставі якого Комітетом було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876 (а. с. 178), не приймалось, оскільки, по-перше, ця обставина не є підставою позову, а по-друге, у провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває справа № 274/6264/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 р. серії ЯЯЯ № 483876, виданого Комітетом, з підстав відсутності рішення від 20.10.2005 р. рішення № 37 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" (а. с. 243 246).
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 61, 63, 64, 79, 88, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут