Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5373/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 41 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Широкової Л.В.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації. В обґрунтування позову зазначав, що він є генеральним директором Житомирської обласної філармонії ім. С.ОСОБА_3. ОСОБА_2 працює в Житомирській обласній філармонії ім. С.ОСОБА_3 на посаді секретаря-друкарки. 14.06.2016 року на засіданні Громадської ради при обласній державній адміністрації Житомирської області, яка відбувалася приблизно о 17 год. вечора, за участі представників Громадської ради, працівників Житомирської обласної філармонії ім. С.ОСОБА_3 та представників ЗМІ, ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 постійно принижує та ображає її, а також в присутності інженера по техніці безпеки Житомирської обласної філармонії ОСОБА_4, директора Житомирського музичного училища ім. В.Косенка ОСОБА_5 та головного бухгалтера Житомирської обласної філармонії ОСОБА_6, наніс ОСОБА_2 два удари в голову. Даними неправомірними діями відповідача, принижена його честь та гідність, ділова репутація. Вважає, що безпідставні звинувачення ОСОБА_2 є фантазією останньої, адже не підтверджені жодними доказами. Поширена інформація має негативний характер, оскільки принижує його честь, гідність, ділову репутацію в громадській думці з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, ганьбить його, так як спонукає до засуджуючого ставлення до нього, як до особи, яка вчинила неправомірні дії. Враховуючи вищевикладене, просив визнати недостовірною інформацію про ОСОБА_1 щодо образ, приниження та застосування фізичної сили відносно ОСОБА_2; зобов'язати ОСОБА_2 спростувати протягом тижня після набрання рішення законної сили, але не пізніше проведення найближчого засідання комісії з питань культури, молоді та спорту Громадської ради при ОДА, недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1, у спосіб яким дана інформація була розповсюджена, а саме виступом перед членами комісії Громадської ради при ОДА та працівниками Житомирської обласної філармонії ім. С.ОСОБА_3.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є генеральним директором комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені ОСОБА_3» Житомирської обласної ради.

ОСОБА_2 працює на посаді секретаря-друкарки комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені ОСОБА_3».

14.06.2016 року на засіданні Громадської ради при Житомирській обласній державній адміністрації, яка відбувалася приблизно о 17 год. вечора, за участі представників Громадської ради, працівників Житомирської обласної філармонії ім. С.ОСОБА_3 та представників ЗМІ, ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 постійно принижує та ображає її, а також вказала, що позивач в присутності інженера по техніці безпеки Житомирської обласної філармонії ОСОБА_4, директора Житомирського музичного училища ім. В.Косенка ОСОБА_5 та головного бухгалтера Житомирської обласної філармонії ОСОБА_6 наніс ОСОБА_2 два удари по голові.

Факт поширення вказаної інформації підтверджено відеофрагментом виступу ОСОБА_2 на засіданні Громадської ради при Житомирській обласній державній адміністрації (а.с. 41).

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації

Згідно роз'яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно положення про Громадську раду при Житомирській обласній державній адміністрації (далі - положення) затвердженого головою Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_7, Громадська рада при Житомирській обласній державній адміністрації є тимчасовим консультативно-дорадчим органом, утвореним для сприяння в участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики.

Підпунктами 4,6,7 пункту 4 положення передбачено, що Громадська рада відповідно до покладених на неї завдань: здійснює громадський контроль за врахуванням органом пропозицій та зауважень громадськості, забезпечення ним прозорості та відкритості своєї діяльності, доступу до публічної інформації, що знаходиться у його володінні, а також за дотриманням ним нормативно-правових актів, спрямованих на запобігання та протидію корупції; збирає, узагальнює та подає органу інформацію про пропозиції інститутів громадянського суспільства щодо вирішення питань, які мають важливе суспільне значення; організовує публічні заходи для обговорення та узагальнення актуальних питань розвитку Житомирської області.

Згідно підпункту 3 пункту 5 положення Громадська рада має право організовувати і проводити громадські слухання, семінари, конференції, засідання за круглим столом та інші заходи; залучати представників засобів масової інформації для висвітлення їх роботи.

З фрагменту відеозапису засідання Громадської ради при Житомирській обласній державній адміністрації, який був переглянутий під час розгляду справи в апеляційному суді, вбачається, що ОСОБА_2 зверталася із зверненням до Громадської ради щодо невдоволення роботою генерального директора комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені ОСОБА_3» Житомирської обласної ради ОСОБА_1, в якому, зокрема, вказала, що останній ударив її два рази по голові.

Таким чином ОСОБА_2 реалізувала право на звернення до органів державної влади за захистом своїх прав, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки факти, викладені у зверненнях, не можна вважати недостовірною інформацією у розумінні ст. 277 ЦК України.

Слід зазначити, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Крім того, відповідно до роз'яснень, наданих у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_8 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_9 Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_1 працює на посаді генерального директора комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені ОСОБА_3» Житомирської обласної ради, має звання Заслуженого діяча мистецтва України, тобто є публічною особою, межа допустимої критики відносно якої є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Безпідставними є посилання апелянта на ч. 3 ст. 277 ЦК України відповідно до якої негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності), оскільки дана частина статті виключена на підставі Закону від 27 березня 2014 року № 1170-VII.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді