У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/332/16-ц

28 березня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в селищі Богородчани заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за його скаргою на дії державного виконавця ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14.11.2016 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за його скаргою на бездіяльність державного виконавця та про визнання незаконними та скасування постанов головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В поданій заяві просив ухвалити додаткове рішення у справі № 338/332/16-ц, яким стягнути понесені ним судові витрати, зокрема на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та 51,75 грн. на виготовлення копій документів.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України.

Представники ДВС ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги поданої заяви вважають не обґрунтованими. Звернули увагу суду на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні договір, довіреність чи ордер, який би підтверджував факт отримання правової допомоги ОСОБА_1 від адвоката, немає розрахунку понесених витрат, а квитанція про прийняття адвокатом ОСОБА_6 кошів від ОСОБА_1 не є належним і достатнім доказом понесених судових витрат.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до п.4 ч.1.ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановлено судом, ухвалою Богородчанського районного суду 08 листопада 2016 року вирішено питання за скаргою ОСОБА_1 і визнано неправомірними та скасовано постанови від 26 вересня 2016 року винесені головним державним виконавцем Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області ОСОБА_2 про повернення виконавчих документів стягувачеві у виконавчих провадженях, що відкривались на підставі виконавчого листа, виданого 17 червня 2016 року Богородчанським районним судом про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити стайню та стодолу, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю.

У визнанні бездіяльності головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області ОСОБА_2, щодо розгляду клопотання про обмеження ОСОБА_3 у виїзді за межі України неправомірною та зобов'язання у встановленому законом порядку звернутися за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржниці ОСОБА_3 за межі України відмовлено.

Відповідно до ст. 388 ЦПК судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову у задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Разом з тим, витрати на правову допомогу, що понесені сторонами мають бути належно підтвердженими.

Частиною 2 статті 88 ЦПК України встановлено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Жодного з цих документів у матеріалах справи немає. Адвокат участі у судовому засіданні не брав. Відсутній розрахунок витрат, які зазначені у квитанції.

Оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження понесених стороною судових витрат суду не подано, то підстав для їх стягнення суд не вбачає.

На підставі наведеного, ст. ст. 79, 88, 220, 388 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за його скаргою щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання її копії.

Суддя