ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/347/17
провадження № 2-о/753/92/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_2 щодо встановлення факту народження "Дитини жіночої статі" на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа - "Дарницький районний у м. Києві ВД РАЦС ГТУЮ у м. Києві",

Встановив:

Заявник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною заявою.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме щодо змісту вимог, які викладені не конкретно - щодо відсутності прізвища, ім"я та по-батькові дитини, і обгрунтування цього також відсутнє, крім того: судовий збір не сплачено у повному обсязі за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження в сумі 320 грн., відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір"; не вказано поштового індексу щодо адреси заявника та номеру засобу зв"язку.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої заявник отримав 19 січня 2017 року (згідно з розпискою).

Проте, недоліки позову були усунуті не у повному обсязі.

Так, до Дарницького районного суду м.Києва надійшла заява щодо усунення недоліків від 20.01.2017 року на одному аркуші з додатками, проте в одному примірнику, всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, при цьому акт щодо відсутності іншого примірника, копії саме заяви щодо усунення недоліків від 20.01.2017 року (додатку для заінтересованої особи) не складався оскільки посилання на його наявність відсутнє і в переліку додатків до вказаної заяви.

Крім того, щодо не надання для заінтересованої особи вказаного додатку, то заявником не враховано, що відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Крім того, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть

участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для

ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які

беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, стороною заявників не надано належних та допустимих доказів щодо сплати вказаного судового збору за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження.

Так, згідно з наданого до суду незавіреного витягу щодо сплати судового збору, останній було сплачено «за позовом ОСОБА_2», що не відповідає процесуальному статусу заявника, виду провадження, оскільки вказана заява подана в порядку окремого провадження, а не в порядку позовного провадження.

А отже, і на даний час з поданих документів не вбачається, що ОСОБА_2 було сплачено судовий збір за подання до суду вищевказаної заяви в порядку окремого провадження цивільного судочинства, враховуючи, зокрема, що твердження ОСОБА_2 щодо сплати судового збору за подання вказаної заяваи в порядку окремого провадження суперечить безпосередньому змісту витягу щодо сплату судового збору, в якому з графи щодо призначення платежу вбачається, що вказана сума це судовий збір саме за позовом ОСОБА_2.

Отже, вказаний незавірений витяг ще і суперечить заявленій формі процесуального звернення щодо фактичної сплати його саме за подання позову, що згідно з Розділом ІІІ ЦПК України є окремою та індивідуально визначеною формою процесуального звернення в порядку саме позовного провадження цивільного судочинства, яка законодавчо відокремлена від форми звернення у виді заяви, яка також є окремою та індивідуально визначеною формою процесуального звернення проте в порядку окремого провадження цивільного судочинства - згідно з розділом IV ЦПК України.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позов на заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_2 щодо встановлення факту народження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: