АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І.. ОСОБА_1

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 5 грудня 2016 року,

встановила:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом.

Просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області.

Посилалася на те, що вона є власником квартири №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області.

ОСОБА_4, як колишній чоловік позивачки, з 6 грудня 1999 року був зареєстрований за вказаною вище адресою та з 2000 року без поважних причин не проживає у вказаній квартирі.

Заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 5 грудня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки.

Квартира №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області куплена під час шлюбу.

ОСОБА_4 вселився у вказану квартиру у встановленому законом порядку та набув прав і обовязків, передбачених статтею 22 КпШС України.

Припинення сімейних відносин з позивачем не може вважатись підставою для позбавлення його права користування цією квартирою.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, згідно частин 1,2, 4 статті 44 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно частини 1 стаття 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного

заробітку.

Згідно частин 4,5 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є власником квартири №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 5 листопада 1999 року (а.с.5-6).

З довідки КП «Тепломережа» №2677 від 6 жовтня 2016 року вбачається, що в квартирі №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.7).

7 серпня 1971 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що вбачається з копії паспорта позивачки (а.с.4).

23 грудня 2005 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-МИ №052986 від 6 жовтня 2016 року (а.с.9).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі 5 листопада 1999 року придбали квартиру №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області.

ОСОБА_4 відповідно до правил статті 22 КпШС України набув право спільної сумісної власності на вказане вище нерухоме майно, а тому не може бути визнаний таким , що втратив право користування квартирою №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції зробив два взаємовиключні висновки про те, що відповідач є співвласником спірної квартири та те , що він набув право користування спірним приміщенням нарівні з власником, як член його сімї з посиланням на положення ст. 156 ЖК України.

Суд також зробив помилковий висновок про те, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирною шляхом виселення відповідача, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального прав, а тому його слід змінити.

З мотивувальної частини рішення слід виключити висновки суду про те, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача, а також про те що відповідач набув право користування спірним приміщенням нарівні з власником, як член його сімї та посилання на частини 1,4 статті 156 ЖК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовуючись.

Зокрема, помилковими є доводи про те, що квартира №14, яка знаходиться по вулиці Пушкіна, 10 в місті Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області була придбана за особисті кошти ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не надала суду належні та допустимі докази, які би підтверджували той факт , що спірна квартира придбана виключно за особисті кошти позивачки .

Та обставина, що відповідач не звертався до суду з позовом про поділ майна подружжя також не може бути підставою для висновку про те, що нерухоме майно є особистою власністю позивачка, оскільки таке звернення є правом, а не обовязком ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 5 грудня 2016 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновки суду про те, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача, а також про те що відповідач набув право користування спірним приміщенням нарівні з власником, як член його сімї та посилання на частини 1,4 статті 156 ЖК України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий Одинак О.О.

Судді: Кулянда М.І..

ОСОБА_1