АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6812/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/522/К/17 суддя Тимошенко Т.І.
Категорія - 54 ( ІІ ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Особи, які беруть участь у розгляді справ:

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Товкун Альона Вікторівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

08 грудня 2016 року позивачем ОСОБА_2 подано суду заяву про відмову від позову у зв'язку із добровільним задоволенням відповідачем зазначених вище позовних вимог, а також про стягнення з відповідача сплачених ним судових витрат за подачу позову в сумі 868,33 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрито.

В задоволенні вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» судового збору відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить змінити ухвалу суду в частині відмови у задоволенні його вимоги про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» судового збору за подачу позовної заяви в сумі 868,33 грн. та стягнути на його користь понесені судові витрати, посилаючись на те, що провадження у справі закрито у зв'язку із його відмовою від пред'явлених позовних вимог до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому понесені ним судові витрати мають бути відшкодовані відповідачем.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_2, будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Товкун А.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 3 ч. 1 ст.205 ЦПК України та виходив з того, що позивачем до початку судового засідання подано до суду заяву про відмову від заявлених позовних вимог у зв'язку із задоволенням їх відповідачем у добровільному порядку.

Ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість висновків суду у цій частині,, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь понесених судових витрат при зверненні до суду з зазначеним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 14 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

08 грудня 2016 року позивач ОСОБА_2 подав заяву про відмову від зазначеного позову, в якій просив прийняти його відмову від позову у зв'язку із добровільним задоволенням відповідачем його позовних вимог після звернення до суду і закрити провадження у справі, та, у відповідності до вимог ч.1 ст. 89 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (а.с. 24).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2016 року провадження провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрито на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, тобто у зв'язку із не підтримання позивачем своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову (а.с.37).

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова визнана судом.

Положеннями ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, відповідно до наведених положень процесуального законодавства, суду першої інстанції слід було у судовому засіданні вирішити питання про визнання відмови позивача від позову, роз'яснити позивачу наслідки відмови від позову, передбачені ст. 206 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України вирішити питання про стягнення з відповідача всіх понесених позивачем у справі витрат.

Частиною 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, суд першої інстанції не врахував вищенаведені норми закону та прийшов до помилкового висновку про те, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вже зазначено вище, предметом позовних вимог ОСОБА_2 є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 1), тобто позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, суд першої інстанції не визначився із характером правовідносин сторін, та, формально пославшись на те, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, не вирішив належним чином питання щодо відшкодування ОСОБА_2 судових витрат понесених на сплату судового збору за подачу позову в сумі 868,33 грн.

За огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» сплаченого позивачем судового збору в сумі 868,33 грн. за подачу позову до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, та передачу цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» понесених судових витрат по сплаті судового збору скасувати.

Матеріали за клопотанням ОСОБА_2 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» понесених судових витрат по сплаті судового збору направити до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: