Дата документу 09.03.2017
Справа № 320/7375/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

при секретарі Арифовій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк»,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 283 671,17 грн., з яких : сума заборгованості за кредитом 227 225,50 грн., сума заборгованості за відсотками 34 304,54 грн., пеня 20 879, 75 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 788,97 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 472,41, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №9, що складається з 3 житлових кімнат, загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.Павла Ловецького, буд.142, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 25.06.2008 за реєстровим №1-1419 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «Дельта Банк» придбав у ПАТ «Сведбанк» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним та забезпечувальним договорами і набуло статус Нового кредитора. Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором №0708/0708/55-017 від 04.07.2008 року, станом на 20.07.2015 утворилась заборгованість в розмірі 283 671,17 грн.. В рахунок виконання зобовязання просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність.

Сторони в судове засідання не зявились.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позову наполягає.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Наполягає на запереченнях проти позову та додаткових поясненнях, згідно яких він зазначив, що на цей час діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким забороняється примусове стягнення нерухомого житлового майна.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 04.07.2008 між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0708/0708/55-017, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 18 000 доларів США з розрахунку 11,90% річних за користування кредитом на строк з 04.07.2008 року по 04.07.2018. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 04.07.2008 між сторонами був укладений договір іпотеки №0708/0708/55-017-Z-1, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме квартира №9, що складається з 3 житлових кімнат, загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.Павла Ловецького, буд.142, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 25.06.2008 за реєстровим №1-1419.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк та ПАТ «Дельта Банк»було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість АТ «Сведбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

В порушення зобовязань укладеного кредитного договору станом на 20.07.2015 року у позичальника перед банком утворилась заборгованість в розмірі 283 671,17 грн., з яких : сума заборгованості за кредитом 227 225,50 грн., сума заборгованості за відсотками 34 304,54 грн., пеня 20 879, 75 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 788,97 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 472,41, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст.572 ЦК України, ст.ст.1,33 Закону України «Про іпотеку» в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ч.1ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 11 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, а також в інших випадках, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки.

За умовами п.12 договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступник засобів: 1)за рішенням суду; 2)у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладених у п.п.12.3.1, 12.3.2 цього пункту договору.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотеко держателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом оціночної діяльності. Сторони підтвердили безумовне право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.12.3 цього договору, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку;

Окремого договору між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя укладено не було, а договором іпотеки зазначено лише загальне правило про таку можливість, а відтак, не зазначивши в договорі всі умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а зауваживши лише про загальну можливість цього, відсутні й підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки.

Крім того, за змістом вищевикладених умов договору іпотеки задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, судовий захист визначено окремим підпунктом .

За рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають застосуванню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Викладена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 березня 2016 рок №6-1851цс15, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1243цс16, що в силу ст.360-7 ЦПК є обовязковою для усіх судів.

Натомість банк намагається об'єднати окремі підстави та порядок звернення стягнення на іпотечне майно на досягнення бажаного юридичного наслідку набуття права власності на іпотечну квартиру, тоді як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, і суд не наділений повноваженнями вирішувати це питання у такий спосіб. За рішенням суду предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення процедури прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до вимог ст. ст.3,4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України позивач обрав способом судового захисту свого права - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, тобто спосіб, який передбачає позасудове врегулювання.

За вказаних обставин суд вважає необхідним в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» - відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 536, 549, 610, 611, 625, 1050, 1052, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст.3, 8, 10, 60, 179, 197, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» - відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.В. Колодіна