Справа № 534/1251/16-ц
№ 2/534/20/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю:позивачкиОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до Горішньоплавнівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому прохає встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 1968 року до дня смерті ОСОБА_6 21 березня 2007 року. Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 21 березня 2007 року до дня смерті ОСОБА_7 02 травня 2015 року. Визнати за ОСОБА_3 право на спадщину після смерті ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.2,70).

Свої вимоги мотивує тим, що у 1968 році ОСОБА_6 отримав спірну квартиру, в яку він вселився разом з ОСОБА_7, з якою вони проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, а у 2006 році зазначена квартира була передана їм у власність по 1/2 частині кожному в результаті приватизації. 21 березня 2007 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_3 стали проживати однією сімєю та вести спільний побут, окрім того, ОСОБА_7 була інвалідом ІІ групи і заявниця доглядала за нею. У подальшому, до дня смерті ОСОБА_7, вони проживали разом протягом 8 років, та, оскільки у ОСОБА_7 спадкоємців не було, після її смерті ОСОБА_3 виконала все необхідне для її поховання. Вказує, що на даний час проживає в спірній квартирі, де проживала разом з померлою ОСОБА_7

У звязку з цим прохала встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більше пяти років до дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 21 березня 2007 року, також встановити факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_7 більше пяти років до дня відкриття спадщини 02.05.2015 року після смерті ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 наполягала на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник Горішньоплавнівської міської ради проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача.

Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, згідно довідки серії А-68 № 188251, ОСОБА_7 з 26.02.1986р. непрацездатна, має інвалідність ІІ групи, яка призначена їй безстроково (а.с.73).

Відповідно до ордера на жиле приміщення №1005 від 17.12.1968 року, ОСОБА_6 вселився до квартири АДРЕСА_2, у вказаному ордері ОСОБА_7 зазначено в якості дружини (а.с.80).

Згідно з Свідоцтвом про право власності серії ЯЯЯ №270961 від 28.03.2006 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/2 частини кожному (а.с.78,79).

Відповідно до звіту оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності, вартість спірної квартири станом на 30.09.2014 року складала 190 901 грн. (а.с.5).

Згідно з актовим записом №149 в Книзі реєстрації смертей ОСОБА_8 реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_9 міського управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_6 помер 21.03.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 064741 від 21.03.2007 року (а.с.71).

У відповідності до актового запису №220, вчиненого ОСОБА_8 державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_9 міського управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_7 померла 02.05.2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №289746 від 04.05.2015 року (а.с.72).

Як убачається зі змісту гарантійного талону ОСОБА_7 купила памятник з граніту 30.04.2008 року (а.с.75).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру №41485802 від 14.09.2015 року, виданого ОСОБА_9 державною нотаріальною конторою, у реєстрі відсутня інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину померлого 21.03.2007 року ОСОБА_6 (а.с.63-65).

У листі ОСОБА_9 державної нотаріальної контори від 02.11.2016 року зазначено, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 272/2015 до майна померлої ОСОБА_7, за заявою ОСОБА_3, даних про наявність інших спадкоємців померлої в нотаріальній конторі немає, заповіти від імені ОСОБА_7 не посвідчувались (а.с.66).

ОСОБА_9 державної нотаріальної контори №192/02-14 від 04.03.2016 року ОСОБА_3 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину померлого 21.03.2007 року ОСОБА_6 та померлої 02.05.2015 року ОСОБА_7 (а.с.89).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Спеціазоване підприємство ритуальних та похоронних послуг «Вічність» №151 від 21.12.2015 року покійна ОСОБА_7 була похована 05.05.2015 року на міському кладовищі м.Комсомольська. Витрати на поховання в сумі 1840 грн. сплачувала ОСОБА_3 (а.с.82).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №128 від 04.05.2015 року, ОСОБА_7 померла 02.05.2015 року, копію відповідного свідоцтва отримала ОСОБА_3 (а.с.88).

Відповідно до довідки Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 від 18.11.2016 року, померла 02.05.2015 року ОСОБА_10 на день смерті проживала та була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.98).

Згідно листа ОСОБА_9 філії Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» №13-10-02/2268 від 18.11.2016 року та доданих до нього облікових даних спожитої електроенергії у період з квітня 2007 року по травень 2015 року постачання електричної енергії споживачу ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5, відбувалося на підставі укладеного договору. При оплаті вартості спожитої електроенергії за вказаною адресою ОСОБА_7 отримувала пільги «По нарахуванню субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям в окремих випадках та наданню пільг за фактичним місцем проживання» (а.с.99-103).

Згідно повідомлень Горішньоплавніського міського відділу реєстрації актів цивільного стану станом на 16.12.20016 року інформації про актові записи про шлюб ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не виявлено (а.с.118-120).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року, постановленої по справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення фактів проживання однією сімєю, встановлено, що відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_9 міської ради Полтавської області №08-576 від 27.01.2016 року ОСОБА_3 отримує пільги «По нарахуванню субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям в окремих випадках та наданню пільг за фактичним місцем проживання», а саме за адресою: с.Дмитрівка, пров. Чайковського, 3, та щопівроку надає довідки про місце фактичного проживання (а.с.31). Цим же судовим рішенням встановлено, що згідно довідки №120 ЛКК ОСОБА_9 поліклініки «Медичний центр ПМСД» ОСОБА_3 за станом здоровя може здійснювати догляд за ОСОБА_7 відповідно до рішення №43 від 27.03.2015 року.

Позивачка ОСОБА_3 не надала суду доказів на підтвердження адреси своєї реєстрації, проте згідно довідок Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради м.Комсомольська Полтавської області ОСОБА_3 постійно з 01.01.2003 року проживає без реєстрації в с.Дмитрівка Полтавської області, вул. Чайковського, 3 (а.с.42-46).

Із змісту приєднаних до справи актів обстеження матеріально-побутових умов на пенсіонера, інваліда, одинокого (одиноко проживаючого) непрацездатного громадянина, малозабезпеченої сімї ОСОБА_9 територіального центру соціального обслуговування та надання соціальних послуг «Калина» вбачається, що ОСОБА_7 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідні обстеження проводилися співробітниками ТУСО «Калина»: 14 квітня 2007 року, 14 грудня 2008 року, 14 грудня 2009 року, 14 грудня 2010 року, 14 грудня 2011 року, 02 квітня 2013 року та 04 квітня 2014 року (а.с.47-53).

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_7, остання 19 березня 2015 року звернулася до завідуючої відділенням соціальної допомоги ТУСО «Калина» із проханням зняти її з обслуговування відділення соціальної допомоги у звязку із тим, що її буде доглядати ОСОБА_3 (а.с.84).

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що працює соціальним працівником в територіальному центрі обслуговування «Калина» в м.Комсомольську. Згідно встановленого графіку вона два рази на тиждень відвідувала ОСОБА_7, оскільки остання не мала рідних, була одинокою. ОСОБА_11 здійснювала прибирання в квартирі ОСОБА_7, мила вікна, купляла та приносила продукти харчування і ліки, оплачувала комунальні послуги. Одяг і постільну білизну ОСОБА_7 вона забирала до себе додому прала на своїй пральній машині, а потім приносила. В лютому 2015 року ОСОБА_7 впала з балкону власної квартири і потрапила до лікарні. До цього випадку в квартирі ОСОБА_7 ніхто, крім неї, не проживав. Свідку відомо, що за життя ОСОБА_7 за власні гроші купляла у ОСОБА_3 продукти харчування, які остання привозила з свого господарства в с.Дмитрівка.

Коли ОСОБА_7 потрапила до лікарні вона оформила доручення на імя ОСОБА_11 і вона отримувала пенсію покійної, платила за комунальні послуги в лютому, березні, квітні 2015 року. В цей період позивачка також відвідувала ОСОБА_7 в лікарні. Ключі від квартири ОСОБА_7 були лише у ОСОБА_11 Позивач ОСОБА_3 ніколи не мала ключів від квартири ОСОБА_7 Вона побачила заявницю в квартирі ОСОБА_7 після виписки з лікарні в 2015 року, коли ОСОБА_3 стала вирішувати питання, щоб їй було доручено здійснювати догляд за одинокою людиною, яка не має родичів. Але вирішити це питання ОСОБА_3 не встигла, так як ОСОБА_7 померла. ОСОБА_11 відомо, що ОСОБА_3 здійснювала поховання ОСОБА_7, так як виявила таке бажання і отримала свідоцтво про смерть. Члени сімї ОСОБА_3 не здійснювали догляд за ОСОБА_7, але в квітні 2015 року вона дійсно бачила, що один раз в квартирі покійної ночувала дочка позивачки, а інший її онук.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 (сусід позивачки) показав, що починаючи приблизно з 2008 року інколи влітку він бачив, що позичці на огороді допомагала невідома йому жінка. Як звали цю жінку та де вона проживала ОСОБА_12 не знав і з нею не спілкувався. Чи була це ОСОБА_7 на той час не знав.

Свідок ОСОБА_13 (сусідка позивачки) показала, що починаючи з 2008 року влітку інколи бачила на подвірї ОСОБА_7, яка за станом здоровя не могла допомагати позивачці поратися на огороді. ОСОБА_13 відомо, що ОСОБА_7 інколи допомагала ОСОБА_3 відвозити огородину на ринок для реалізації. Починаючи з 2013 або 2014 року ОСОБА_7 перестала бувати у ОСОБА_3 у звязку із погіршенням стану здоровя. Позивачка ОСОБА_3 проживала в с.Дмитрівка протягом календарного року, постійно, так як утримувала декілька кіз, декілька свиней, вуток та курей, яких не могла залишати на тривалий час без догляду.

Свідок ОСОБА_14 (донька позивачки) показала, що вона допомагала ОСОБА_3 доглядати ОСОБА_7 в лікарні у 2015 році. ОСОБА_14 відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 товаришують дуже давно та неодноразово приїздили один до одного додому. Чи був у них спільний бюджет, чи були вони повязані спільним побутом, господарством свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_15 (онук позивачки) показав, що познайомився із ОСОБА_16 приблизно в 2009 році, коли переїхав на постійне місце проживання з Полтави до міста ОСОБА_9. ОСОБА_3 представляла ОСОБА_7 в якості своєї подруги. ОСОБА_3 постійно проживала в с.Дмитрівка, де займалася підсобним господарством. ОСОБА_7 відвідувала його бабусю лише у теплу пору року.

Свідок ОСОБА_17 (сусід ОСОБА_7 за її життя) показала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше проживали разом, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Після смерті ОСОБА_6 громадянка ОСОБА_7 спілкувалася із позивачкою, яка приходила до неї в гості. Коли в 2015 році ОСОБА_7 перебувала в лікарні ОСОБА_3 відвідувала її в лікарні. До цього часу до ОСОБА_7 приходили соціальні працівники з «Калини».

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Постановою пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року розяснено, що залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України четверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше, ніж п'яти років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

За змістом ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому ст.2 СК містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї.

Поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до пункту 21 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Пунктом 9 ОСОБА_18 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 6.05.2013 року №24-753/0/4-13, розяснено, що відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК у разі виникнення між заявником і заінтересованою особою спору про право в порядку окремого провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заявнику та заінтересованим особам, що вони мають право пред'явити позов на загальних підставах.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються з обов'язковою участю заявника та заінтересованих осіб.

Аналізуючи фактичні обставини справи, наведені вище положення, суд дійшов висновку, що починаючи з 17.12.1968 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спільно проживали та були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, тому складали одну сімю. Зазначена обставина, крім наявності спільного нерухомого майна, підтверджується ордером на жиле приміщення, в якому ОСОБА_7 зазначено дружиною ОСОБА_6, та показаннями свідка ОСОБА_17

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості решти позовних вимог, суд виходить з того, що допитані за клопотання позивачки свідки ОСОБА_19, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 і ОСОБА_17 не змогли підтвердити в судовому засіданні тієї обставини, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. З показань свідка ОСОБА_11, і це підтверджується заявою ОСОБА_7, остання та ОСОБА_3 проживали однією сімєю починаючи лише з 19 березня 2015 року.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що у літній період протягом 2007 2014 років ОСОБА_7 проживала в будинку ОСОБА_3 в с.Дмитрівка. Пояснення ОСОБА_3 в цій частині, крім стабільних і послідовних показань свідка ОСОБА_11, яка будучи працівником соціальної служби щотижня, неодноразово, відвідувала ОСОБА_7 за місцем її реєстрації, обєктивно спростовуються обліковими даними спожитої електроенергії (а.с.99-103), відповідно до яких протягом 2007 2014 років щомісяця в квартирі ОСОБА_7 споживалася електрична енергія, що у свою чергу свідчить про те, що остання місця свого проживання не змінювала.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наполягаючи на встановлені факту проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 21 березня 2007 року до дня смерті ОСОБА_7 02 травня 2015 року, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вони проживали однією сімєю, в розумінні ст.3 СК України, у період з 21 березня 2007 року по 19 березня 2015 року.

Зазначеного вище вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, та похідна від неї вимога про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, фактично ґрунтується лише на тому, що ОСОБА_3 тривалий час товаришувала із ОСОБА_7, в останні місці життя останньої ОСОБА_3 доглядала її, піклувалася про неї та пізніше понесла витрати на поховання ОСОБА_7

Проте, суд вважає, що доведені в суді обставини не дають підстав для встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 більше пяти років до дня відкриття спадщини, а відповідно і для визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,3 СК України, ст.1264 ЦК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 1968 року до дня смерті ОСОБА_6 21 березня 2007 року.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з 19 березня 2015 року до дня смерті ОСОБА_7 02 травня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комсомольський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом звірено.

Суддя В.В. Крикливий