Номер провадження: 22-ц/1590/2148/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2016 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», третя особа: державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» щодо переоформлення прав власності на майно, що є предметом іпотеки,

встановила:

07.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського райсуду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії ПАТ «ПУМБ» щодо прийняття та реалізацію рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом переходу до ПАТ «ПУМБ» права власності на квартиру АДРЕСА_1; скасувати рішення державного реєстратора ПНКМНО ОСОБА_4 про реєстрацію за ПАТ «ПУМБ» права власності на квартиру АДРЕСА_2, індексний номер : 30737574, яке було ним прийняте 02.08.2016 року о 12:09:06; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2, номер запису про право власності 15692378, дата, час державної реєстрації 28.07.2016 о 11:23:47, за ПАТ «ПУМБ», яка була вчинена державним реєстратором ПНКМНО ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30737574 від 02.08.2016 року о 12:09:06.

12.09.2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, яка зареєстрована за ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» () та шляхом заборони працівникам ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» та іншим особам, які діють від імені та/або в інтересах ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання ОСОБА_3 у користуванні квартирою № 31 по проспекту Шевченка, 4-Б в м.Одесі, в тому числі фізичний вхід-вихід з квартири, зміна замків, дверей й таке інше.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що якщо в процесі розгляду справи відповідач вдасться до переоформлення права власності на спірну квартиру на іншу особу, то тоді виконати рішення суду буде не можливо.

Наразі існує й інша обставина, яка може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача. Так, до моменту вчинення відповідачем неправомірних дій по переоформленню на себе права власності, позивач міг реалізувати відносно квартири усі три складові права власності як фактично, так і юридично. Після переоформлення права власності на квартиру за відповідачем позивач фактично був позбавлений права володіння та розпорядження своєю власністю, а відповідач фактично набув ці дві складові.

Станом на сьогодні позивач користується квартирою, однак шляхом звернення до суду намагається поновити інші дві складові права власності для можливості фактичної їх реалізації. У разі задоволення позову усі три складові права власності будуть мати місце.

Однак, після переоформлення права власності на себе відповідач надіслав на імя позивача листа з вимогою про звільнення квартири від мешканців та речей, тобто виселення. При цьому відповідач зазначає, що він має скористатися своїм правом по входженню до свого обєкту власності та користування нею. У разі реалізації свого наміру Банком по примусовому входженню до квартири та у подальшому задоволення позову ОСОБА_3, може виникнути ситуація за якої судом буде поновлено за позивачем фактичне право володіння та розпорядження, однак вже не буде фактичного права користування. Для такого права позивачу знадобиться додатково звертатися до суду з позовом про виселення відповідача та вселення.

Відповідач може реалізовувати своє право на виселення та вселення як правовими методами звернення з позовом до суду, так і не правовими перешкоджання у вході до квартири, зміна замків, дверей, й таке інше.

У разі звернення відповідачем саме до суду з позовом про виселення та вселення, способом захисту ОСОБА_3 буде клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду справи за моїм позовом.

А от для невілювання можливості відповідача вдатися до неправомірних дій, вважає за необхідним вжити заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії по перешкоджанню ОСОБА_3 та членам його сімї у користуванні квартирою до розгляду позову по суті. Саме такий спосіб забезпечення позову дозволить забезпечити можливе виконання рішення суду у повному обсязі фактичну реалізацію трьох складових права власності, тобто встановити Статус Кво, який мав місце до моменту порушення відповідачем права на звернення стягнення на майно.

Ухвалою суду від 13 вересня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погодившись з ухвалою, ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З надісланих судом першої інстанції до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів справи вбачається порушення судом порядку, встановленого для вирішення питання щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що позов надійшов до суду 07.09.2016р. (аркуш виділеної справи (а.в.с.)1).

08.09.2016р. ухвалою суду позов був залишений без руху у звязку з несплатою судового збору (а.в.с.60).

Від представника позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи докази сплати судового збору в сумі 1653,60 грн. (а.в.с.64).

Однак, до клопотання було надано квитанцію від 13.09.2016р. про сплату лише 275,61 грн. (а.в.с.65).

12.09.2016р. до суду надійшла заява про забезпечення позову (а.в.с.66).

З довідки секретаря судового засідання від 13.09.2016р. вбачається, що на 13.09.2016р. було призначено судове засідання, в яке сторони по справі не зявилися, а тому, відповідно до припису ч.2 ст.153 ЦПК України технічне фіксування судового процесу не здійснювалось (а.в.с.73).

Ч.2 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Згідно до ч.4 ст.151 ЦПК зазначено, що за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Предметом позову не є порушення права інтелектуальної власності, а тому суд не мав підстав для застосування ч.2 ст.153 ЦПК України.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, однак, як вбачається з довідки секретаря судового засідання, справа нібито була призначена до розгляду 13.09.2016р., і саме в цей день була винесена оскаржувана ухвала. Докази належного сповіщення сторін по справи на це судове засідання відсутні.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2016 року не може вважатися законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для нового розгляду по суті заяви.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 312, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2016 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для нового розгляду заяви по суті у відповідності до чинного процесуального законодавства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6