Справа № 585/5009/16-ц
Номер провадження 2/585/174/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючої судді Машини І.М.

при секретарі Петренко Л.П.

розглянувши без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому прохає суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 та зобов'язати управління реєстраційних послуг Роменської міської ради Сумської області зняти відповідачів з реєстраційного обліку в указаному жилому приміщенні. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником указаної квартири, відповідачі ще у 1999 році виїхали з квартири і взагалі з м. Ромни Сумської області, їх місце проживання йому не відомо. Реєстрація відповідачів за місцем проживання в належній йому квартирі створює перешкоди в отриманні соціальних пільг, зокрема в реалізації права на оформлення субсидії, тому він змушений звернутись до суду.

Позивач до суду не з'явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з'явились, були повідомлені про дату та час розгляду справи через засоби масової інформації - газету «Урядовий кур'єр», тому вважаються повідомленими належним чином про час і місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами виник житловий спір.

Даний спір регулюється ст. ст. 150, 156 ЖК України , ст. 29 ч.1, ст. 310 ч.2, ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 310 ч. 2 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18 березня 2004 року (а.с.7).

З довідки про склад сім'ї від 12.12.2016 року № 3239 вбачається, що за місцем проживання позивача зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного головним інженером КП «Житло-Експлуатація» у квартир АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають з 1999 року . Указаний акт було складено у присутності свідків (сусідів) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.6).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією.

Реєстрація відповідачів за місцем проживання в належній позивачу на праві особистої приватної власності квартирі створює для нього перешкоди реалізації прав власності. Добровільно відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 з реєстрації не знімаються .

Отже, оскільки відповідачі з 1999 року не проживають в належній позивачу на праві власності квартирі, то згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України вони втратили право на користування цим житлом, так як відсутні за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік.

За таких обставин порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку шляхом задоволення його позову в частині визнання такими, що втратили права користування житловим приміщенням, а саме визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №40 по вул. Київська в м. Ромни Сумської області .

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про зняття з реєстрації відповідачів задоволенню не підлягає, оскільки втрата права на житло і є підставою для внесення даних про зняття особи з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.. ст. 10, 11, 28, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. 29 ч.1, ст. 310 ч.2, ст. 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис...

Копія вірна

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ І. М. Машина